Справа № 713/2561/12
Суддя: Савицький С. А.
Дата ухвалення: 2019-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 713/2561/12
Провадження № 2-а/309/10/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2019 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Савицького С.А.

при секретарі Данило І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Сокирницької сільської Ради, третя особа ОСОБА_3 про визнання рішення Сокирницької сільської ради та Державного акту на право приватної власності на землю незаконним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Хустського районного суду з позовом до Сокирницької сільської ради, третя особа: ОСОБА_3 , в якому просять визнати незаконним та скасувати рішення Сокирницької сільської ради та Державний акт на право приватної власності на землю.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що проживають за адресою АДРЕСА_1 , до 1981 року їм належала земельна ділянка 0,7 га на підставі рішення сесії Сокирницької сільської Ради. В 1981 році, вони придбали 0.10 Га земельну ділянку у сусідки ОСОБА_4 , із того часу вони користувались земельною ділянкою в розмірі 0.17 Га. Між ними було укладено договір купівлі - продажу, примірник якого було надано до Сокирницької сільської ради, однак у зв`язку із великим спливом часу суду пред`явити не можуть. Однак до матеріалів справи додали письмову розписку ОСОБА_4 , якою вона підтверджує факт користування земельною ділянкою загальною площею 0,17 Га. На зазначеній ділянці розміром 0.17 Га позивачі розпочали будівництво будинку та допоміжних приміщень. На підтвердження факту користування земельною ділянкою 0.17 Га позивачами надано суду копії погосподарської книги за 1981- 1986рр., за 1986-1989рр., 1996-2000рр., за 2001-2006 рр., 2007-2012рр.

Окрім того у користуванні позивачів перебувала земельна ділянка розміром 0.65 Га для ведення особистого сільського господарства розташована в с. Сокирниця у полі. За вищезазначені земельні ділянки , а саме 0.17 Га - для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та земельної ділянки 0,65 Га - для ведення особистого підсобного господарства, позивачі систематично сплачували земельний податок, на підтвердження суду надали довідку Сокирницької сільської ради № 940 від 03.06.2009 р.

За адресою АДРЕСА_2 проживали сусіди, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , у користуванні яких перебувала земельна ділянка в розмірі 0,7 Га.

Восени 1999 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Сокирницької сільської ради із заявою про передачу у безкоштовну у приватну власність земельних ділянок для обслуговування житлового будинку і господарських будівель 0,17 Га та ведення особистого підсобного господарства в розмірі 0,65 Га загальною площею 0,82 Га. 22 жовтня 1999 року рішенням 10-ї сесії 23-го скликання Сокирницької сільської ради передано безкоштовно у приватну власність ОСОБА_2 земельні ділянки розміром 0,82 Га.

Разом із тим 22 жовтня 1999 року рішенням 10-ї сесії 23-го скликання Сокирницької сільської ради також було передано ОСОБА_5 , мешканцю АДРЕСА_2 безкоштовно у приватну власність земельну ділянку 0,1704 Га. Хоча у фактичному їх користуванні перебувала земельна ділянка по АДРЕСА_2 - 0,7 Га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та в полі 0,804 Га для ведення особистого підсобного господарства, загальною площею 0,1506 Га. Зазначене підтверджується копіями по господарської книги за 1981- 1986 рр., за 1986-1989 рр., 1996-2000 рр., за 2001-2006 рр., 2007-2012 рр.

У зв`язку із цим виникло накладення суміжних земельних ділянок площею 0.3 Га за адресою АДРЕСА_3 . Про передачу ОСОБА_5 земельної ділянки в розмірі 0,1704 Га Позивачі дізналися пізніше.

В 2006 році ОСОБА_2 зібрав необхідні документи та звернувся на виготовлення технічної документації та Державного Акту на право власності на земельну ділянку в розмірі 0,82 Га. Однак, йому було відмовлено у зв`язку із тим, що на частину земельної ділянки наданої позивачу Рішенням 10-ї сесії 23-го скликання Сокирницької сільської ради від 22.10.1999 р. в розмірі 0.3 Га, вже було виготовлено Державний акт на право приватної власності земельною ділянкою сусідом ОСОБА_5 .. Хоча із позивачем не було погоджено межі і свого підпису він при погодженні меж не ставив. Про підробку його підпису, позивач ОСОБА_2 звернувся із заявою до органу поліції. У результаті проведеної експертизи , копія якої міститься в матеріалах справи, вбачається, що підпис на акті погодження меж не належить ОСОБА_2 .

У квітні 2007 року ОСОБА_2 звернувся до Сокирницької сільської ради із заявою про порушення меж відповідачем та порушенням правил добросусідства. На розгляд межового спору виїхала узгоджувальна комісія, яка встановила порушення меж сусідом ОСОБА_5 , про що зазначила у акті, та зобов`язала ОСОБА_5 виготовити повторно, державний акт на право власності на земельну ділянкою по фактичному землекористуванню.

Листом від 25.04.2007 року комісія констатувала , що державний акт на земельну ділянку суміжного землекористувача ОСОБА_5 , АДРЕСА_2 виготовлений із порушеннями. Позивачем зазначені документи додано до матеріалів справи.

11.10.2011 року ОСОБА_5 виготовив державний акт на право приватної власності земельну ділянку в якому зазначено площу 0, 1707 Га, тобто ще більшу на 0,0003 Га

Зважаючи на вищезазначене, позивач ОСОБА_2 вважає, що порушено його право власності на володіння, користування, розпорядження земельною ділянкою, а також будинком із допоміжними спорудами , яким він володіє, оскільки належне йому нерухоме майно знаходиться частково на спірній земельній ділянці наданій йому на підставі рішення сільської ради, однак незаконно приватизовано сусідом. Оскільки згідно рішення десятої сесії двадцять третього скликання Сокирницької сільської ради від 22.10.1999 року передано безкоштовно у приватну власність земельні ділянки громадянам ОСОБА_2 та ОСОБА_5 та до обидвох рішень незаконно включено одну і ту ж частину земельної ділянки площею 0,3 Га, яка фактично перебула у користуванні лише позивачів.

12.03.2018 р. № 76/09 на адвокатський запит представника позивача отримано відповідь, якою Сокирницький сільський голова підтверджує факт користування із 1999 року( відповідно до рішення 10 ї сесії 23 скликання) до моменту смерті ОСОБА_6 земельною ділянкою для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0.17 Га, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , та земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,65 Га, за адресою с. Сокирниця, ур. « ОСОБА_7 » згідно даних погосподарської книги та згідно уточнюючих обмірів при виконанні вимірювальних робіт ( встановленні меж на місцевості).

Ухвалою суду від 04.07.2018 року залучено в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_8 у зв`язку із смертю ОСОБА_5 .

В судове засідання представник позивача ОСОБА_9 не з`явилася, подала заяву, в якій просить провести розгляд справи без її з позивачем участі. Позов підтримує повністю.

Представник відповідача Сокирницької сільської ради в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Згідно пояснень наявних в матеріалах справи Сокирницька сільська рада позовні вимоги не визнає.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про причини відсутності суд не повідомила.

Відповідно до ч. 1 ст. 205, ч. 4 ст. 229 КАС України у зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, проводити розгляд справи по суті, на підставі наявних доказів та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 та позивач ОСОБА_2 є власником житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Дана обставина стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16.03.1984 року.

Згідно рішення 10-ї сесії 23 скликання Сокирницької сільської ради від 22.10.1999 року Позивачу ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 площею 0.17 Га та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства за адресою : Хустський район , с. Сокирниця, урочище « Когутови» площею 0.65 Га, із послідуючим уточненням при виготовленні державних актів на право приватної власності на землю. Та надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Як встановлено в ході судового розгляду та стверджено державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 29.12.2002 року, ОСОБА_5 , на підставі рішення 10 сесії 23 го скликання Сокирницької сільської ради від 22.10.1999 року, є власником земельної ділянки площею 0,1707 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_10 , ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_5 є суміжними землекористувачами.

Рішенням 10-ї сесії 23-го скликання Сокирницької сільської ради було надано позивачу ОСОБА_2 , безкоштовну приватну власність земельні ділянки для обслуговування житлового будинку і господарських будівель 0,17 Га та ведення особистого підсобного господарства в розмірі 0,65 Га загальною площею 0,82 Га

Разом із тим 22 жовтня 1999 року рішенням 10-ї сесії 23-го скликання Сокирницької сільської ради також було передано ОСОБА_5 , мешканцю АДРЕСА_2 безкоштовно у приватну власність земельну ділянку 0,1704 Га. Хоча у фактичному їх користуванні перебувала земельна ділянка по АДРЕСА_2 - 0,7 Га , для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та в полі 0,804 Га для ведення особистого підсобного господарства, загальною площею 0,1506 Га.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що десятою сесією двадцять третього скликання Сокирницької сільської ради 22.10.1999 року прийнято рішення про передачу безкоштовно у приватну власність земельних ділянок громадянам ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , та до обидвох рішень незаконно включено одну і ту ж частину земельної ділянки площею 0,3 Га, яка фактично перебула у користуванні лише позивачів.

Згідно до ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей.

Власник та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням ( неприпустимий вплив).

Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо).

Статтею 106 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановлення твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

А згідно до ст. 107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначається з урахуванням цих обставин.

У відповідності до ст. 81 ч.1 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки в тому числі шляхом безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Підстави та порядок набуття права на землю, а також порядок передачі земельних ділянок визначено у ст.ст. 116, 118 ЗК України.

Із зазначених норм випливає, що отримання земельної ділянки у власність або в користування супроводжується різними діями зацікавленої особи, прийняттям відповідних рішень органу місцевого самоврядування (щодо дачі згоди на розроблення проекту відведення земельної ділянки, про затвердження проекту відведення та про передачу земельної ділянки).

У відповідності до ст. 125 ЗК України ( в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності та його державної реєстрації, якими є згідно до ст. 126 цього Кодексу державні акти.

Згідно до Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 4 травня 1999 року, яка була чинною на момент видачі оспорюваного державного акту, ( п.п. 1.13-1.14) складання державного акту на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою при передачі земельної ділянки, що була раніше надана громадянам, підприємствам, установам, організаціями і об`єднанням громадян всіх видів, у постійне користування або при переоформленні право установчих документів на ці земельні ділянки, проводиться після відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженою відповідною технічною документацією. Довгострокові межові знаки передаються на зберігання власнику або користувачу земельної ділянки, про що складається відповідний акт. Акт складається у трьох примірниках, підписується власником або користувачем земельної ділянки, виконавцем робіт і представником районного відділу земельних ресурсів Держкомзему України. Один примірник обов`язково видається разом із державним актом на землю власнику земельної ділянки.

Згідно з статтею 198 Земельного кодексу України при оформленні права власності на земельну ділянку проводиться комплекс робіт (кадастрові зйомки), виконуваних для визначення меж земельних ділянок, які включають, у тому числі, погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами.

Механізм встановлення меж земельних ділянок визначено Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Держкомзему від 18.05.2010 N 376

Згідно до ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю.

Захист прав на земельні ділянки здійснюється в тому числі шляхом визнання недійсними актів органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та (або) визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів особи.

Частиною 2 ст.2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприйнятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Сторона відповідача не спростувала викладені в позовній заяві і підтверджені в судовому засіданні доводи позивача.

Інших належних і допустимих доказів сторонами не наведено.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

Враховуючи наведене, суд вважає, що у спірних відносинах між сторонами наявне порушення недоторканості права власності позивача через накладення земельних ділянок ОСОБА_6 та ОСОБА_5 одна на одну. Судом констатована технічна помилка при виготовленні державного акту ОСОБА_5 , що позбавляє позивача ОСОБА_6 ( на даний час його спадкоємців) можливості реалізувати право користуватися та розпоряджатися належною йому земельною ділянкою.

З огляду на встановлене, порушене право позивача щодо володіння, користування та розпорядження його власністю підлягає захисту шляхом визнання недійсним рішення 10-ї сесії 23 го скликання Сокирницької сільської ради від 22.10.1999 р. та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 29.12.2002 року та скасування державної реєстрації цієї земельної ділянки.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 19, 77, 241-246, 295 КАС України , ст.152 ЗК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним рішення 10-ї сесії 23 го скликання Сокирницької сільської ради від 22.10.1999 р. та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 29.12.2002 року.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Хустський районний суд Закарпатської області.

Суддя Хустського

районного суду: Савицький С.А.