Справа № 260/503/19
Суддя: Гебеш С. А.
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

31 липня 2019 рокум. Ужгород№ 260/503/19

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гебеш С. А.

при секретарі судових засідань - Жирош С.Ю.

та осіб, що беруть участь у справі:

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Жупан А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області згідно якої просив суд: 1. Визнати протиправними дії та скасувати рішення суб`єктів владних повноважень - Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області від 19.10.2018 вкладка №51 до протоколу №73 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років та Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 21.12.2018 - лист №559/К-99-01 про відмову у скасуванні рішення від 19.10.2018 року; 2. Зобов`язати Ужгородське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області зарахувати до стажу роботи на посадах прокурорів, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», період роботи на посадах: помічника прокурора - стажиста, помічника прокурора міста Ужгорода із 05.08.1997 по 19.10.1998, старшого слідчого прокуратури міста Ужгорода із 20.10.1998 по 01.01.2004, помічника прокурора Ужгородського району та помічника Ужгородського міжрайонного прокурора із 15.01.2004 по 24.07.2005, старшого помічника прокурора області з питань захисту інтересів громадян та держави при виконанні судових рішень із 24.12.2010 по 07.05.2012. 3. Зобов`язати Ужгородське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області призначити пенсію за вислугою років згідно ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» виходячи із розрахунку 60 % від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 60 календарних місяців роботи, з дня звернення до Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, починаючи з 17.09.2018. 4. Стягнути з відповідачів на його користь сплачений судовий збір.

В ході судового розгляду даної адміністративної справи відповідно до ухвали суду від 09.07.2019 року судом замінено відповідача у справі Ужгородське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Зважаючи на заміну сторони відповідача правонаступником, позивачем подано заяву про зміну предмету позову, згідно якої позивач просив суд розглядати справу з врахуванням поданої заяви у наступній редакції, а саме: 1. Визнати протиправними дії та скасувати рішення суб`єктів владних повноважень - Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області від 19.10.2018 року вкладка №51 до протоколу №73 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років та Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 21.12.2018 - лист №559/К-99-01 про відмову у скасуванні рішення від 19.10.2018 року. 2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатської області зарахувати позивачу до стажу роботи на посадах прокурорів, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», період роботи на посадах: помічника прокурора-стажиста, помічника прокурора міста Ужгорода із 05.08.1997 року по 19.10.1998 року, старшого слідчого прокуратури міста Ужгорода із 20.10.1998 року по 01.01.2004 року, помічника прокурора Ужгородського району та помічника Ужгородського міжрайонного прокурора із 15.01.2004 року по 24.07.2005 року, старшого помічника прокурора області з питань захисту інтересів громадян та держави при виконанні судових рішень із 24.12.2010 року по 07.05.2012 року. 3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатської області призначити мені пенсію за вислугою років згідно ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» виходячи із розрахунку 60 % від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 60 календарних місяців роботи, з дня звернення до (Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області), починаючи з 17.09.2018.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що позивач 17 вересня 2018 року звернувся до Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області із заявою про призначення пенсії за вислугою років у відповідності до статті 86 Закону України «Про прокуратуру», однак рішенням Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області оформлене протоколом №73 від 19.10.2018 року та рішенням у вигляді вкладки №51 до протоколу №73 від 19.10.2018 року ОСОБА_1 повідомлено про відмову у призначені вказаної пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи на прокурорських посадах для призначення пенсії за вислугою років прокурорам у відповідності до статті 86 Закону України «Про прокуратуру».

Не погоджуючись із прийнятим рішенням позивач оскаржив таке в адміністративному порядку до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, однак листом від 21.12.2018 №559/К-99-01 позивачу відмовлено у скасуванні рішення Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області оформлене протоколом №73 від 19.10.2018 року у зв`язку із тим, що стаж роботи позивача на посадах прокурорів скаладє 11 років 9 місяців 22 дні, а для призначення пенсії у відповідності до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» необхідним стажем роботи являється 13 років 6 місяців.

Зважаючи на вищевикладені обставини, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав з врахуванням заяви про зміну предмету позову та просив суд даний адміністративний позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення даного адміністративного позову заперечив з підстав викладених у відзивах на позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (а.с.46-47) та Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області (а.с.55-58), при цьому додатково пояснивши, що позивач помилково просить зарахувати стаж його роботи на посадах помічника прокурора-стажиста, помічника прокурора міста Ужгорода, старшого слідчого прокуратури міста Ужгорода, помічника прокурора Ужгородського району та помічника Ужгородського міжрайонного прокурора, старшого помічника прокурора області з питань захисту інтересів громадян та держави при виконанні судових рішень, оскільки згідно положень Закону № 1697-VII, посади помічників прокурорів-стажистів, помічників прокурорів, старших слідчих прокуратури, старших помічників прокурорів зараховуються саме до вислуги років, що дає право на пенсію, натомість не відносяться до спеціального стажу - стажу роботи на прокурорських посадах, оскільки не визначені статтею 15 Закону України «Про прокуратуру».

Розглянувши подані документи і матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом в ході судового розгляду та вбачається із матеріалів даної адміністративної справи, 17.09.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області з письмовою заявою про призначення мені пенсії за вислугу років на підставі ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII, надавши всі, передбачені чинним законодавством, підтверджуючі документи (а.с.13-17, а.с.22-41).

Вказана заява була зареєстрована в Ужгородському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Закарпатської області 18.09.2018 року, що підтверджується копією такої заяви наявною в матеріалах справи та дослідженим в ході судового розгляду оригіналу пенсійної справи ОСОБА_1 (а.с.115-116).

На заяву про призначення пенсії за вислугу років Ужгородське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області надіслало на адресу ОСОБА_1 лист №10611/03 від 19.10.2018 року разом із рішенням у вигляді вкладки №51 до протоколу №73 від 19.10.2018 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що згідно наданих документів стаж роботи на посаді прокурора становить 11 років 11 місяців (а.с.111-112).

Не погодившись з даним рішенням ОСОБА_1 звернувся із зверненням до Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про перегляд рішення від 19.10.2018 року .

В подальшому листом від 16.11.2018 року за № 02/К-229 Ужгородське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області надало позивачу відповідь на вказане звернення позивача, при цьому роз`яснивши позивачу, що згідно Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII вислуга років ОСОБА_1 становить 23 роки 6 місяців 12 днів, із яких на посаді прокурора 11 років 9 місяців 22 дні (а.с.19-20).

Не погодившись із даним рішенням позивач 06.12.2018 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, як вищестоящого органу про скасування незаконного рішення Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду від 19.10.2018 року та призначення пенсії за вислугу років (а.с.108-110).

Однак, листом від 21.12.2018 року №559/К-99-01 Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області відмовило у призначенні пенсії та скасуванні незаконного рішення Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду від 19.10.2018, мотивуючи тим, що стаж на посадах прокурорів становить 11 років 9 місяців 22 дні, а згідно статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697 -VII повинен бути не менше 13 років 6 місяців (а.с.21).

Із доданої позивачем до адміністративного позову копії трудової книжки серії НОМЕР_1 судом встановлено, що позивач працював в органах прокуратури, (а.с.18-23): помічника прокурора-стажиста, помічника прокурора міста Ужгорода із 05.08.1997 року по 19.10.1998 року, старшого слідчого прокуратури міста Ужгорода із 20.10.1998 року по 01.01.2004 року, помічника прокурора Ужгородського району та помічника Ужгородського міжрайонного прокурора із 15.01.2004 року по 24.07.2005 року, старшого помічника прокурора області з питань захисту інтересів громадян та держави при виконанні судових рішень із 24.12.2010 року по 07.05.2012 року (записи трудової книжки 2-12).

Страховий стаж позивача, станом на 17 вересня 2018 року, тобто на день звернення із заявою про призначення пенсії, складав 23 роки 6 місяців 12 днів, що не заперечувалося сторонами.

Не погодившись з такою відмовою, вважаючи достатнім час роботи на прокурорських посадах, який зараховується до вислуги років, що дає право на пенсію відповідно до вищевказаної статті, позивач звернувся до суду з даним позовом з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить із наступного.

Щодо позовної вимоги позивача про визнання протиправними дій та скасування рішення суб`єктів владних повноважень - Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області від 19.10.2018 року вкладка №51 до протоколу №73 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років та Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 21.12.2018 - лист №559/К-99-01 про відмову у скасуванні рішення від 19.10.2018 року, суд зазначає наступне.

На час звернення позивача за призначенням пенсії набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року №1697-VII(далі по тексту - Закон №1697-VII).

У зв`язку з набранням чинності зазначеним Законом втратили чинність положення статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-ХІІ в частині визначення осіб, які мають право на призначення пенсії за вислугу років та розміру такої пенсії.

В свою чергу, статтею 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII визначено підстави та порядок призначення пенсії за вислугу років.

Так, відповідно до частини 1 цієї статті, прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років 6 місяців.

Згідно з частиною 6 вказаної статті, до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Національній академії прокуратури України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Статтею 15 Закону №1697-VIIпередбачено, що прокурором органу прокуратури є: 1) Генеральний прокурор; 2) перший заступник Генерального прокурора; 3) заступник Генерального прокурора; 4) заступник Генерального прокурора - Головний військовий прокурор; 4-1) заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; 5) керівник підрозділу Генеральної прокуратури України (у тому числі перший заступник та заступник Головного військового прокурора, керівник підрозділу Головної військової прокуратури на правах структурного підрозділу Генеральної прокуратури України); 6) заступник керівника підрозділу Генеральної прокуратури України (у тому числі Головної військової прокуратури та Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійних структурних підрозділів Генеральної прокуратури України); 7) прокурор Генеральної прокуратури України (у тому числі Головної військової прокуратури та Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійних структурних підрозділів Генеральної прокуратури України); 8) керівник регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 9) перший заступник керівника регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 10) заступник керівника регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 11) керівник підрозділу регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 12) заступник керівника підрозділу регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 13) прокурор регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 14) керівник місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 15) перший заступник керівника місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 16) заступник керівника місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 17) керівник підрозділу місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 18) заступник керівника підрозділу місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 19) прокурор місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що законодавство розрізняє поняття "вислуги років, що дає право на пенсію" і "стажу роботи на прокурорських посадах". При цьому посади, період роботи на яких зараховується до стажу роботи на прокурорських посадах і до вислуги років, що дає право на пенсію, є відмінними. В той же час, до вислуги років, що дає право на пенсію, включається весь стаж роботи на прокурорських посадах.

Тобто, за вищенаведених положень Закону №1697-VII, посади помічників прокурорів, старших помічників прокурорів та стажистів зараховуються саме до вислуги років, що дає право на пенсію, натомість не відносяться до спеціального стажу роботи на прокурорських посадах, оскільки не визначені статтею 15 цього Закону.

Проте суд вважає, що під час вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для зарахування періодів роботи на таких посадах до прокурорського стажу належить застосовувати норми законодавства, чинні на час роботи особи на відповідних посадах.

Так, позивач при здійснені своє діяльності працював на посадах помічника прокурора-стажиста та помічника прокурора м. Ужгорода, як прокурор, пропрацював з 05.08.1997 року по 19.10.1998 року (1 рік, 2 місяці та 14 днів); старшого слідчого прокуратури м. Ужгорода, на якій він пропрацював із 20.10.1998 року по 05.01.2004 року (5 років 2 місяці 12 днів); помічника прокурора Ужгородського району та помічника Ужгородського міжрайонного прокурора із 15.01.2004 року по 24.07.2005 року (разом 1 рік 7 місяців 9 днів); старшого помічника прокурора області з питань захисту інтересів громадян та держави при виконанні судових рішень із 24.12.2010 року по 07.05.2012 року (1 рік 4 місяці 13 днів).

Під час роботи позивача на цих посадах чинними були положенняЗакону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-ХІІ, відповідно до статті 50-1 якого до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених устатті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Крім того, у статті 56 вищевказаного Закону було надано роз`яснення поняття "прокурор", а саме: під поняттям "прокурор" у статті 8, частині четвертій статті 9, частинах першій, другій, третій статті 12, частині першій статті 20, статтях 34, 35, 36, 44, 45, частинах першій, четвертій і шостій статті 46, частині першій статті 461, частині першій статті 47, статтях 48, 49, 50, 501, частині п`ятій статті 52 і статті 55 цього Закону слід розуміти: Генеральний прокурор України та його заступники, підпорядковані прокурори та їх заступники, старші помічники і помічники прокурора, начальники управлінь і відділів, їх заступники, старші прокурори і прокурори управлінь і відділів, які діють у межах своєї компетенції.

Отже, спірні періоди роботи позивача на посадах стажиста та помічника прокурора належить зарахувати до прокурорського стажу на підставі Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-ХІІ, який був чинним на час роботи позивача.

Вказані висновки суду відповідають висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 22.11.2018 року у справі №428/11348/16-а.

Оцінюючі записи в трудовій книжці позивача, суд приходить до висновку про те, що позивач станом на час звернення до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за вислугу років, тобто станом на 18.09.2018 року, мав необхідний для призначення пенсії за вислугу років згідноз статтею 86 Закону №1697-VIIзагальний стаж роботи та стаж роботи на прокурорсько-слідчих посадах (в органах прокуратури).

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що дії Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області та Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років - є неправомірними та протиправними.

Європейський Суд з прав у рішенні по справі «Суханов та Ільченко проти України» розцінив відмову в призначенні пенсії через не встановлення певного порядку, як порушення майнового інтересу заявника, що передбачено у статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Аналогічну правову позицію Європейського суду з прав людини викладено у справі «Бутченко проти України», у якій констатовано, що Кабінет Міністрів України повинен був запровадити правові механізми, необхідні для реалізації прав громадян на соціальні пільги.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що відповідачем не доведено існування будь-яких об`єктивних та законних підстав для того, щоб відмовляти позивачу у призначенні пенсії відповідно до статті 86 Закону України "Про прокуратуру".

Крім того, такі дії відповідача суд не може розцінити як добросовісні, розсудливі, вчинені з дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи, як цього вимагає частина друга статті 2 КАС України. Відповідно позов у цій частині є обґрунтованим та підлягає до задоволення, а відповідно рішення Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області оформлене протоколом № 73 від 19.10.2018 року та рішення у вигляді вкладки №51 до протоколу №73 від 19.10.2018 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 21.12.2018 року оформленого листом №559/К-99-01 про відмову у скасуванні рішення Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області від 19.10.2018 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії підлягають визнанню протиправними та відповідно скасуванню.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатської області зарахувати позивачу до стажу роботи на посадах прокурорів, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», період роботи на посадах: помічника прокурора-стажиста, помічника прокурора міста Ужгорода із 05.08.1997 року по 19.10.1998 року, старшого слідчого прокуратури міста Ужгорода із 20.10.1998 року по 01.01.2004 року, помічника прокурора Ужгородського району та помічника Ужгородського міжрайонного прокурора із 15.01.2004 року по 24.07.2005 року, старшого помічника прокурора області з питань захисту інтересів громадян та держави при виконанні судових рішень із 24.12.2010 року по 07.05.2012 року, то суд зазначає наступне.

Вказану вимогу суд розцінює як похідну вимогу від вимоги про визнання протиправними дій та скасування рішення суб`єктів владних повноважень - Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області від 19.10.2018 року вкладка №51 до протоколу №73 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років та Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 21.12.2018 - лист №559/К-99-01 про відмову у скасуванні рішення від 19.10.2018 року.

Як вже зазначалося судом, була встановлена неправомірність дій, що полягала у безпідставній відмові у призначенні пенсії за вислугу років, чим порушено право позивача, яке гарантоване Конституцією на пенсійне забезпечення.

Судом встановлено, що 18 вересня 2018 року, позивач, подав заяву про призначення пенсії за вислугою років у відповідності до статті 86 Закону України "Про прокуратуру".

На підставі даної заяви, позивачу, було відмовлено у призначені вказаної пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного стажу на прокурорських посадах, відповідно протоколу № 73 від 19.10.2018 року та рішення у вигляді вкладки №51 до протоколу №73 від 19.10.2018 року (а.с. 18).

Таким чином, для відновлення порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатської області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посадах прокурорів, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України "Про прокуратуру", період роботи на посадах: помічника прокурора-стажиста, помічника прокурора міста Ужгорода із 05.08.1997 року по 19.10.1998 року, старшого слідчого прокуратури міста Ужгорода із 20.10.1998 року по 01.01.2004 року, помічника прокурора Ужгородського району та помічника Ужгородського міжрайонного прокурора із 15.01.2004 року по 24.07.2005 року, старшого помічника прокурора області з питань захисту інтересів громадян та держави при виконанні судових рішень із 24.12.2010 року по 07.05.2012 року. Відповідно позов у цій частині є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Що ж стосується позовної вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатської області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугою років згідно ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» виходячи із розрахунку 60 % від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 60 календарних місяців роботи, з дня звернення до (Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області), починаючи з 17.09.2018 року, то суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 83 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку: а) пенсії за віком та по інвалідності призначаються з дня досягнення пенсійного віку або відповідно встановлення інвалідності органами медико-соціальної експертизи, якщо звернення за пенсією надійшло не пізніше 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку або встановлення інвалідності; б) пенсії у разі втрати годувальника призначаються з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.

Згідно з частиною 2статті 86 Закону №1697-VII, пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

В матеріалах справи наявна довідка від 11 вересня 2018 року № 76, видана Прокуратурою Закарпатської області, щодо місячної заробітної плати ОСОБА_1 , з видами оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, (а.с. 38-41).

Частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вирішення питань щодо призначення пенсії відповідно до Закону України "Про прокуратуру" відноситься виключно до компетенції органів Пенсійного фонду України.

У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатської області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугою років згідно ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» виходячи із розрахунку 60 % від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 60 календарних місяців роботи, з дня звернення до (Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області), починаючи з 17.09.2018 року не підлягають до задоволення оскільки в разі задоволення таких суд фактично перебере на себе повноваження відповідача з питань щодо призначення пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", що в даному випадку відноситься виключно до компетенції органів Пенсійного фонду України і не відповідатиме завданню адміністративного судочинства, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював позицію з цього питання, згідно якої національні суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (пункт 157 рішення у справі "Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру" (Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus № 32181/04); пункт 44 рішення у справі "Брайєн проти Об`єднаного Королівства" (Bryan v. the United Kingdom); пункти 156-157, 159 рішення у справі "Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру" (Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus № 32181/04); пункти 47-56 рішення у справі "Путтер проти Болгарії" (Putter v. Bulgaria № 38780/02).

Слід також зазначити, що законодавець передбачив обов`язок суду зобов`язати суб`єкта владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього, тому втручання у повноваження вказаного органу виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у справі № 826/20369/14 (постанова від 13.11.2018 р.).

Крім того, судом при розгляді даної адміністративної справи також враховується, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зважаючи на обставини викладені в даному судовому рішенні та факти, встановлені в ході судового розгляду даної справи, які підтверджені належними та допустимими доказами, суд достеменно встановив, що у позивача наявний достатній трудовий стаж для призначення відповідного пенсійного забезпечення.

В той же час в межах наданих суду повноважень, з метою недопущення підміни органу, якому надано повноваження щодо призначення пенсії та з метою захисту порушеного права позивача, суд вважає за доцільне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатської області повторно розглянути заяву від 18.09.2018 року ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_2 ) про призначення йому пенсії за вислугою років згідно ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" виходячи із розрахунку 60 % від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 60 календарних місяців роботи, із врахуванням висновків суду, що викладені у судовому рішенні.

З урахуванням вищенаведеного, суд також приходить до висновку, що відповідач при виконанні судового рішення не матиме можливості відхилитися від його висновків в частині наявності у позивача відповідного трудового стажу.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач по справі, як суб`єкт владних повноважень, не виконав покладений на нього обов`язок щодо доказування правомірності вчинених ним дій та прийняття оскаржуваного рішення. Натомість, позивачем надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовує позовні вимоги.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 139 КАС України, встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи, що позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн., згідно квитанції №39 від 10.04.2019, а тому враховуючи часткове задоволення позовних вимог, позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають поверненню судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 384,20 грн., відповідно до задоволеної частини позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

На підставі наведеного та керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, Закарпатська обл., м.Ужгород, пл.Народна,4, код ЄДРПОУ- 20453063) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними скасувати рішення Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області (88017, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Загорська, буд.2, код ЄДРПОУ - 40384233) оформлене протоколом № 73 від 19.10.2018 року та рішення у вигляді вкладки №51 до протоколу №73 від 19.10.2018 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_2 ).

Визнати протиправними скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, Закарпатська обл., м.Ужгород, пл.Народна,4, код ЄДРПОУ- 20453063) від 21.12.2018 року оформлено листом №559/К-99-01 про відмову у скасуванні рішення Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області (88017, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Загорська, буд.2, код ЄДРПОУ - 40384233) від 19.10.2018 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатської області (88008, Закарпатська обл., м.Ужгород, пл.Народна,4, код ЄДРПОУ- 20453063) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_2 ) до стажу роботи на посадах прокурорів, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України "Про прокуратуру", період роботи на посадах: помічника прокурора-стажиста, помічника прокурора міста Ужгорода із 05.08.1997 року по 19.10.1998 року, старшого слідчого прокуратури міста Ужгорода із 20.10.1998 року по 01.01.2004 року, помічника прокурора Ужгородського району та помічника Ужгородського міжрайонного прокурора із 15.01.2004 року по 24.07.2005 року, старшого помічника прокурора області з питань захисту інтересів громадян та держави при виконанні судових рішень із 24.12.2010 року по 07.05.2012 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатської області (88008, Закарпатська обл., м.Ужгород, пл.Народна,4, код ЄДРПОУ- 20453063) повторно розглянути заяву від 18.09.2018 року ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_2 ) про призначення йому пенсії за вислугою років згідно ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" виходячи із розрахунку 60 % від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 60 календарних місяців роботи, із врахуванням висновків суду, що викладені у судовому рішенні.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатської області (88008, Закарпатська обл., м.Ужгород, пл.Народна,4, код ЄДРПОУ- 20453063) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_2 ) понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору, що сплачені згідно квитанції №39 від 10.04.2019 року у розмірі 384,20 грн. (триста вісімдесят чотири гривні двадцять копійок) відповідно до задоволеної частини позовних вимог.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано судом 05 серпня 2019 року.

СуддяC.А. Гебеш