Справа № 160/6196/19
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2019-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 серпня 2019 року Справа № 160/6196/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
04 липня 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якій просить:
- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії відповідно до ч. 3 п. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058 у розмірі 80% заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до ст. 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, протиправною з 11 жовтня 2017 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 80% заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до ст. 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, з 11 жовтня 2017 року, з часу набрання чинності законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недоотриману пенсію після перерахунку призначеної пенсії за весь час з 11 жовтня 2017 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 24 грудня 2008 року перебуває на обліку в Пенсійному фонді та отримує пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 12 червня 2019 року позивач звернулась до пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії відповідно до абз. 3 ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Листом управління від 21.06.2019 р. №4529/К-09 позивачу було повідомлено про приведення у відповідність пенсійної справи та проведення перерахунку пенсії з моменту зверненні із заявою. З такою позицією відповідача позивач не згодна, вважає, що відповідач після набрання чинності Законом №2148 мав би здійснити належний перерахунок її пенсії у розмірі 80% заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до ст. 40 цього Закону, з якої обчислена пенсія, що не було проведено, чим відповідач порушив її право на отримання пенсії у встановленому законом розмірі з жовтня 2017 року. У зв`язку з чим, просить відновити порушене право.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 липня 2019 р. відкрито провадження у адміністративній справі; справу №160/6196/19 призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін.
18 липня 2019 року відповідачем надано до суду письмовий відзив, в обґрунтування якого зазначено, що позовні вимоги є безпідставними. Статтею 28 Закону №1058 встановлено, що мінімальний розмір пенсії встановлюється у відсотках до середньої заробітної плати шахтаря, а працівники, зайняті повний робочий день під землею обслуговуванням не відносяться до шахтарів, то цим особам встановлюється лише мінімальна пенсія у розмірі не менше трьох прожиткових мінімумів, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Що стосується перерахунку пенсії, починаючи з 11.10.2017 року, відповідач зауважив, що вимога позивача про перерахунок пенсії з 11.10.2017 року суперечить чинному законодавству, тобто поза межами строку звернення з відповідними вимогами. Заявниця звернулась із зверненням від 12.06.2019 р. відповідно до Закону України «Про звернення громадян» з питань розміру пенсії, на що була надана відповідь за вих. №4529/К-09. Зважаючи на викладене, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовної заяви.
Згідно з ч.ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши подані сторонами документи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно із записами в трудовій книжці серії НОМЕР_1 з 10.07.2000 р. по 01.01.2011 р. - працювала на посаді підземної медичної сестри з повним робочим днем в шахті «Тернівська» ВАТ «Павлоградвугілля» (записи 9-16 трудової книжки).
Відповідно до довідки Шахти «Тернівська» ВАТ «Павлоградвугілля» №475 від 23.10.2008 р., що уточнює особливий характер чи умови праці, необхідні для призначення пільгової пенсії, ОСОБА_1 з 10.07.2000 р. по 31.08.2008 р. працювала на посаді підземної медичної сестри здравпункту, Список № 1 розділ 1 підрозділ 1 позиція - 1.1е Постанови Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003.
Згідно з довідкою Шахти «Тернівська» ВАТ «Павлоградвугілля» №18 від 22.12.2008 р., що уточнює особливий характер чи умови праці, необхідні для призначення пільгової пенсії, ОСОБА_1 з 01.09.2008 р. працює на посаді сестри медичної підземної І категорії пункту охорони здоров`я ПСП «Шахта «Тернівська», Список № 1 розділ 1 підрозділ 1 позиція - 1.1е Постанови Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003.
18 листопада 1998 року позивач звернулась до Пенсійного фонду за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах.
Згідно з відомостями пенсійної справи пенсія позивачу призначена з 24.12.2008 р. за віком (шифр 103), умови призначення - робота за Списком № 1, 80% заробіток шахтарів, заявник працює, пенсія призначена у розмірі 1494грн.
При призначенні пенсії зарахований стаж: Список № 1 (шахтарі) - 08 років 0 місяців 19 днів, страховий стаж (після 2004 року) - 4 роки 11 місяців 1 день, загальний стаж 29 років 1 місяць 16 днів.
У подальшому органом Пенсійного фонду України проводились перерахунки пенсії позивача у зв`язку із збільшенням стажу на підземних роботах.
Згідно з відомостями пенсійної справи страховий стаж по Списку №1 (підземні) - 10 років.
Відповідно до відомостей пенсійної справи 11 травня 2018 року позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії відповідно до ч.4 ст.42 Закону №1058.
12 червня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про перегляд розміру пенсії, виходячи з 80% заробітної плати, але не менше як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, з жовтня 2017 року.
При цьому, позивач посилалась на Закону України «Про звернення громадян», просила здійснити нарахування пенсії як працівнику, зайнятому повний робочий день під землею обслуговуванням осіб, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», надати пояснення щодо причини не проведення масового перерахунку пенсії з моменту внесення змін до ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та інформацію про порядок нарахування і виплату пенсії.
Позивач, не погодившись з діями відповідача щодо нездійснення такого перерахунку пенсії з жовтня 2017 року, звернулась до суду з цією позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058) розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.
Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, чинній на момент призначення пенсії) мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників (36-2003-п), затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
02 вересня 2008 року прийнято Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 № 345-VI (далі - Закон №345), дія якого, згідно із статтею 1 (в редакції, чинної на момент призначення пенсії) поширюється на працівників, що видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві та уранові руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день (далі - шахтарі), та членів їх сімей.
Надалі, Законом України №1564 від 25.06.2009 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо престижності шахтарської праці» внесено зміни до ст.1 Закону №345. Так, згідно зі ст. 1 Закону №345, в редакції Закону №1564, дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві та уранові руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком №1 виробництв, робіт професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36 затверджено Списки виробництв, робіт професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, чинної на момент призначення пенсії (далі - Постанова № 36 від 16.01.2003р.).
Згідно зі Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах , затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36, у розділ 1 «Гірничі роботи» підрозділу 1 позиція 1.1.е включено: «всі працівники, зайняті повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених вище робітників і службовців (медперсонал підземних пунктів охорони здоров`я, працівники підземного телефонного зв`язку тощо)».
Отже, до Списку №1 віднесені всі працівники, зайняті повний робочий день під землею обслуговуванням (в т.ч. медперсонал підземних пунктів охорони здоров`я).
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Законом № 1066-VIII від 31.03.2016 (набрав чинності з 1 січня 2017 року) до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 № 345-VI внесено зміни, згідно яким дія Закону № 345-VІ поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 року №2148, було внесено зміни до ряду нормативних документів щодо пенсійного забезпечення, зокрема до статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які набули чинності з 11.10.2017 року.
Так, згідно з абз.3 ч.1 ст. 28 Закону №1058, в редакції Закону №2148, мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Також Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-VIII від 03.10.2017 внесено зміни до ст.8 № 345-VІ і передбачено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Отже, на час призначення пенсії позивачу, 24 грудня 2008 року, відповідно до ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV було передбачено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників (36-2003-п), затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність (абз.3 ч.1 ст.28 Закону №1058).
З 11.10.2017 року набула чинності нова редакція статті 28 Закону № 1058-ІV, згідно з внесеними змінами Законом від 03.10.2017 № 2148-VIII, відповідно до абз.3 ч.1 ст.28 якої встановлено: мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Таким чином, з 11.10.2017 року абзацем 3 частини першої статті 28 Закону №1058-ІV встановлена державна гарантія у формі мінімального розміру пенсії працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням визначених осіб.
Так, саме з 11.10.2017 року у позивача виникло право на розмір пенсії, що визначений новою редакцією частини 1 статті 28 Закону № 1058-ІV, якою змінено правила визначення мінімального розміру пенсії певній категорії осіб, до якої належить і позивач, - незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Судом враховано те, що таке право позивача не заперечується відповідачем.
Втім, реалізація такого права пов`язується законом із зверненням особи до Пенсійного фонду за відповідним перерахунком.
Так, згідно з частиною 4 статті 42 Закону №1058, якщо пенсіонер, який продовжував працювати, набув стажу, достатнього для обчислення пенсії відповідно до частини першої статті 28 цього Закону, за його заявою проводиться відповідний перерахунок пенсії незалежно від того, скільки часу минуло після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.
Відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону №1058 перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки:
- у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.
З матеріалів пенсійної справи встановлено, що позивач 11 травня 2018 року зверталась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону №1058.
На підставі заяви від 11.05.2018 року було проведено перерахунок пенсії у розмірі у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія (80% від 6323,68грн.=5058,94грн.), про що повідомлено позивача листом від 21.06.2019 р. за вих.4529/К-09.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Приписами ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, суд вважає, що дії відповідача у вчиненні перерахунку пенсії позивачу у відповідності до абз.3 ч.1 ст.28 Закону №1058 з травня 2018 року тобто з місяця звернення є правомірними і вчинені на підставі, у межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, отже, відповідають критеріям, визначеним ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.
За таких обставин, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_3 є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.
Згідно зі ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України в разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Керуючись ст. ст. 9, 72-77, 242-246, 250, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський