Справа № 761/5123/19
Суддя: Шереметьєва Л. А.
Дата ухвалення: 2019-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/213/19
В справі № 761/5123/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Шереметьєвої Л.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві Яцентюка Олександра Віталійовича, третя особа: Департамент патрульної поліції про визнання дій протиправними, скасування постанови про адміністративне правопорушення, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом і просить:

-визнати протиправними дії відповідача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності;

-постанову серії НК № 657650 від 27 січня 2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 126 КУпАП скасувати.

Посилається в позові на те, що 27 січня 2019 року відповідачем була винесена постанова серії НК № 657650 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, у зв`язку з тим, що він, на думку відповідача, порушив п. 2.1 ПДР України, при перевірці не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії.

Вважає дії відповідача протиправними, а постанову незаконною та необґрунтованою в зв`язку з наступним.

Так, 26 січня 2019 року приблизно о 19.25 год. зі своєю дівчиною ОСОБА_2 , яка знаходилась за кремом його транспортного засобу «Mersedes Bens S 550», д.н.з. НОМЕР_1 , він приїхав на АЗС «WOG», яка розташована за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 11-Б, з метою залишити автомобіль на стоянці на ніч.

Відвідавши кіно та кафе, де він вживав алкогольні напої, він пішов до кафе АЗС з другом та дівчиною, де посварився з останньою.

Його дівчина пішла з кафе з усіма його документами в невідомому напрямку і, оскільки він не міг керувати транспортним засобом, попросив свого друга сісти за кермо автомобіля.

Зробивши коло по АЗС, його друг повідомив, що не взяв з собою права та мав намір піти додому за ними, проте, коли зупинився, до них під`їхав патрульний автомобіль.

Побачивши патрульний автомобіль, його друг опинився на передньому пасажирському сидінні.

Коли він вийшов з автомобіля, а саме з пасажирського місця позаду, поліцейський повідомив, що він керував транспортним засобом у нетверезому стані.

На його доводи, що він знаходився в автомобілі в якості пасажира та не керував транспортним засобом, а машина на момент приїзду поліцейських стояла припаркованою, йому повідомили, що нададуть всі докази з камер відеофіксації та будуть складати протокол за ст. 130 КУпАП.

На прохання надати документи, він повідомив, що посвідчення водія у нього з собою немає, оскільки залишилось у його дівчини.

На його прохання надати докази, що поліцейські зупинили його авто в момент його керування ним, йому було відмовлено.

Після цього його відвезли до відділу поліції для встановлення особи, на що він добровільно надав згоду, проте протоколу адміністративного затримання складено так і не було.

27 січня 2019 року приблизно о 5.20 відповідачем на нього був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП, а також постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії НК № 657650.

Крім того, у вказаний період часу привели двох понятих, які підтвердили, що він відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Від нього були відібрані пояснення, в яких він заперечував факти скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, та повідомив, що за кермом автомобіля не перебував, а знаходився на пасажирському сидінні.

Таким чином, вважає постанову незаконною, винесеною без достатньої доказової бази та з порушенням ст. 283 КУпАП, а дії відповідача неправомірними.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 18 квітня 2019 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ст.ст. 162, 165 КАС України, відповідачу був наданий строк для надання суду відзиву на позовну заяву, а третій особі - для надання письмових пояснень.

Згідно з відомостями, які містяться в рекомендованому повідомленні про вручення поштових відправлень, відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження 11 червня 2019 року, а представник третьої особи - 10 червня 2019 року.

Станом на день ухвалення рішення, ні відповідач, ні третя особа своїм правом не скористалися, відзив та пояснення на позовну заяву до суду не надали.

Згідно з ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 27 січня 2019 року відповідачем була винесена постанова серії НК № 657650 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

З постанови вбачається, що 27 січня 2019 року о 03.36 год. в м. Києві по проспекту Перемоги, 11-Б позивач керував транспортним засобом і при перевірці документів не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.1.а ПДР України.

Диспозиція частини 1 статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") у вигляді штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується.

Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Визначення доказів в справі про адміністративне правопорушення та їх перелік регламентований ст. 251 КУпАП. Обов`язок доказування правомірності накладення адміністративного стягнення на позивача в даній категорій справ, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, покладений на відповідача - суб`єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 27 червня 2019 року в справі № 560/751/17, яка відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України є обов`язковою для врахування судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Крім того, КАС України визначені принципи адміністративного судочинства, зокрема змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин справи.

Згідно з приписами ч. 4 ст. 9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Так, з оспорюваної позивачем постанови вбачається, що він, у порушення п. 2.1.а ПДР України, керував транспортним засобом за відсутності посвідчення водія відповідної категорії.

Відповідно до п. 2.1.а ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Звертаючись до суду, позивач стверджує, що на час прибуття патрульного автомобіля його транспортний засіб був припаркований, а він знаходився на пасажирському сидінні.

Відповідач, не надавши до суду відзив, обставини зазначені позивачем не спростував, доказів протилежного не надав.

В той же час, керуючись ч. 4 ст. 9 КАС України та принципом офіційного з`ясування всіх обставин справи, судом був зроблений витяг з Єдиного державного реєстру судових рішень по справі № 761/4191/19 щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 07 березня 2019 року, яка залишена в силі постановою Київського апеляційного суду від 13 травня 2019 року, вбачається, що судом був встановлений факт, що 27 січня 2019 року позивач керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

/а.с. 24-31/

Відповідно до ч.ч. 4 ст. 78 КАС України обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За таких обставин, факт перебування позивача за кермом уже встановлений зазначеними вище судовими рішеннями та доказуванню не підлягає.

Відсутність посвідчення водія у позивача на час зупинення його відповідачем самим позивачем при зверненні до суду не спростовується, а передача його позивачем іншій особі не може свідчити про відчутність у його діях порушень Правил дорожнього руху.

За таких обставин суд приходить до висновку про безпідставність тверджень позивача щодо неправомірності винесеної постанови про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, а також створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Відповідно до п.16 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08 травня 1993 року (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 р. № 511) посвідчення водія на право керування транспортним засобом однієї з категорій видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, встановленому МОЗ, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний і практичний іспити в сервісному центрі МВС.

Тобто, позивач, як водій, який має посвідчення водія відповідної категорії, відповідно до п.п.1.3, 1.4, 1.5 Правил учасники дорожнього руху, зобов`язаний знати та виконувати ці Правила.

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Згідно з п.п. 2, 3 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення ПДР, зокрема правопорушення передбачені ст. 126 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 258 КУпАП посадовими особами національної поліції на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення, яка відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу.

Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

За змістом ч. 1 ст. 249 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці.

Стаття 278 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1)чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2)чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3)чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4)чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5)чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП та Інструкцією передбачено, що поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів , показаннями свідків.

Будь-яких доказів, які б спростовували обставини, викладені в постанові, щодо скоєного адміністративного правопорушення, позивач суду не надав.

В той же час наявні в матеріалах справи докази, зокрема судові рішення, підтверджують вину позивача щодо вчиненого ним правопорушення.

Виходячи з цих обставин та викладеного вище, суд вважає правомірними дії відповідача, а постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності законною.

Керуючись ст.ст.8, 19 Конституції України, ст. ст. 1, 9, 126 ч. 1, 222, 258, 265-2, 268, 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 72, 77, 78, 242-246, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві Яцентюка Олександра Віталійовича про визнання дій протиправними, скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Л.А.Шереметьєва