Справа № 420/3487/19
Суддя: Свида Л. І.
Дата ухвалення: 2019-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3487/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 серпня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Захарівської районної державної адміністрації Одеської області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення середнього заробітку за час військової служби за контрактом в особливий період, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою до Захарівської районної державної адміністрації Одеської області про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиконання вимог законодавства про нарахування та виплату позивачу за рахунок бюджетних асигнувань середнього заробітку за час військової служби за контрактом в особливий період з 29 березня 2016 року по 29 березня 2019 року в сумі 132628 грн. 14 коп., стягнення з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час військової служби за контрактом в особливий період з 29 березня 2016 року по 29 березня 2019 року в сумі 132628 грн. 14 коп.

За цією позовною заявою відкрито загальне позовне провадження у відповідності до ст. 12 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу відповіді на відзив.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи за відсутності позивача в порядку письмового провадження. Позов обґрунтований позивачем тим, що вона працювала в Фрунзівській районній державній адміністрації Одеської області та була звільнена з 28 березня 2016 року з займаної посади у зв`язку із вступом на військову службу за контрактом, а враховуючи укладення контракту про проходження військової служби у Збройних Силах України під час кризової ситуації, що загрожує національній безпеці України, тобто, ОСОБА_1 , як військовослужбовець, несла службу особливого характеру під час дії в державі особливого періоду, вона користується пільгами, передбаченими ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч. 3 ст. 119 КЗпП. Враховуючи зазначені обставини позивач просить стягнути на його користь середній заробіток за час військової служби за контрактом в особливий період.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Судом не прийнятий до уваги відзив Захарівської районної державної адміністрації Одеської області, оскільки відповідачем пропущений строк на його подання та не надано клопотання про поновлення цього строку.

Згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи вищевикладені приписи КАС України суд прийшов до висновку про можливість продовження розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши позовну заяву та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Розпорядженням Фрунзівської районної державної адміністрації Одеської області №92/к-2014 від 30.12.2014 року ОСОБА_1 призначено на посаду головного спеціаліста відділу організаційно-кадрової роботи апарату Фрунзівської районної державної адміністрації Одеської області (аркуш справи 57).

Згідно з відомостями, зазначеними в військовому квитку позивача, вона 29 березня 2016 року зарахована на військову службу за контрактом (аркуш справи 10), про що Фрунзівський районний військовий комісаріат повідомив відповідача відповідним повідомленням №215 від 05.04.2015 року (аркуш справи 59).

На підставі зазначеного повідомлення, розпорядженням Фрунзівської районної державної адміністрації Одеської області №55/к-2016 від 05.04.2016 року ОСОБА_1 звільнено з 28 березня 2016 року з посади головного спеціаліста відділу організаційно-кадрової роботи апарату Фрунзівської районної державної адміністрації Одеської області у зв`язку із вступом на військову службу за контрактом (аркуш справи 58).

Відповідно до п. 12 ч. 1 постанови Верховної ради України «Про перейменування населених пунктів та районів» від 19 травня 2016 року №1377-VIII в Одеській області перейменовано Фрунзівський район на Захарівський район.

Розпорядженням Голови Фрунзівської районної державної адміністрації Одеської області №291/А-2016 від 13.07.2016 року «Про перейменування районної державної адміністрації» Фрунзівська районна державна адміністрація Одеської області перейменована у Захарівську районну державну адміністрацію Одеської області.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28 березня 2019 року №12-РС старшого солдата ОСОБА_1 , механіка апаратної П-257-24К взводу телекомунікаційних систем роти зв`язку батальйону зв`язку з 29 березня 2019 року звільнено з військової служби у запас за п. п. «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) (аркуш справи 16).

ОСОБА_1 1 квітня 2019 року звернулася до Захарівської районної державної адміністрації Одеської області із заявою щодо поновлення її на посаді, за якою вона працювала до зарахування на військову службу, а також про виплату середнього заробітку за період військової служби під час дії особливого періоду з 29 березня 2016 року по 29 березня 2019 року (аркуш справи 17).

За результатами розгляду звернення позивача Захарівська районна державна адміністрація Одеської області надала відповідь №В-94 від 25.04.2019 року про те, що доповідними записками керівника апарату Фрунзівської районної державної адміністрації Одеської області ( ОСОБА_2 ) засвідчено, що позивач був відсутній на робочому місці з 28 березня 2016 року по 06 квітня 2016 року. В телефонному режимі позивач повідомив, що захворіла та будете на лікарняному, але як пізніше з`ясувалося, лікарняного листа не було надано. Дізнавшись зі слів інших працівників про намір позивача вступити на військову службу за контрактом, 04 квітня 2016 року керівник апарату зателефонувала до Фрунзівського військового комісаріату. За результатами дзвінка на адресу районної державної адміністрації надійшов лист Фрунзівського військового комісаріату від 05 квітня 2016 року №215 про те, що відповідно до наказу Навчального Центру №179 від 29.03.2016 року №29 ОСОБА_1 зарахована на військову службу за контрактом в Збройні Сили України. Також керівником апарату районної державної адміністрації підготовлені та надіслані листи на адресу: КУ «Фрунзівська центральна лікарня» від 05.04.2016 року №01/01-27/766, а копія КЗ «Фрунзівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» про надання інформації щодо отримання листів непрацездатності; Фрунзівського військового комісаріату від 05.04.2016 року №01/01-27/765 з вимогою надати роз`яснення на підставі чого з ОСОБА_1 укладено контракт. Відповідно до п. 3 ст. 36 Кодексу законів про працю України позивача було звільнено з 28 березня 2016 року, у зв`язку із вступом на військову службу за контрактом (аркуші справи 18-19).

Позивач не погодився із протиправною бездіяльністю відповідача щодо невиконання вимог законодавства про нарахування та виплату позивачу за рахунок бюджетних асигнувань середнього заробітку за час військової служби за контрактом в особливий період з 29 березня 2016 року по 29 березня 2019 року в сумі 132628 грн. 14 коп., що і стало підставою для звернення до суду із цим позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Позивача з 28 березня 2016 року звільнено з посади головного спеціаліста відділу організаційно-кадрової роботи апарату Фрунзівської районної державної адміністрації Одеської області у зв`язку із вступом на військову службу за контрактом на підставі п. 3 ст. 36 Кодексу законів про працю України.

Суд вважає таке звільнення протиправним з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 ст. 36 Кодексу законів про працю України підставами припинення трудового договору є, зокрема, призов або вступ працівника на військову службу, крім випадків, коли за працівником зберігаються місце роботи, посада відповідно до ч. 3, 4 ст. 119 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими ч. 3, 4 ст. 119 Кодексу законів про працю України, а також ч. 1 ст. 51, ч. 5 ст. 53, ч. 3 ст. 57, ч. 5 ст. 61 Закону України «Про освіту».

Згідно з ч. 3 ст. 119 Кодексу законів про працю України (в редакції на час звільнення позивача) за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації, зберігаються місце роботи, посада, і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до положень ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає, зокрема, прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу.

Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Проходження військової служби громадянами України здійснюється, зокрема, громадянами у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. ч. 1 ст. 19 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.

Відповідно до п. 13, 15, 18 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008 на військову службу за контрактом приймаються: громадяни відповідно до статей 19 і 20 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

З громадянами, які добровільно вступають на військову службу, укладаються: контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України - письмова угода, що укладається між громадянином і державою, від імені якої виступає Міністерство оборони України, для встановлення правових відносин між сторонами під час проходження військової служби.

Перший контракт про проходження військової служби укладається: з військовослужбовцями, прийнятими на посади рядового складу, - строком на 3 роки.

Відповідно до ч. 2 ст. 23, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», для громадян, які приймаються на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану та призначаються на посади, строк військової служби в календарному обчисленні встановлюється до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію.

Початком проходження військової служби вважається день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно зі ст. ст. 1, 10, 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Верховна Рада України відповідно до Конституції України здійснює законодавче регулювання питань мобілізаційної підготовки та мобілізації, визначає відповідні видатки з Державного бюджету України, затверджує протягом двох днів з моменту звернення Президента України укази про введення воєнного чи надзвичайного стану в Україні або в окремих її місцевостях, про загальну або часткову мобілізацію.

Відповідно до повноважень, визначених Конституцією України, Президент України: зокрема, приймає рішення про введення воєнного чи надзвичайного стану в Україні або в окремих її місцевостях, про загальну або часткову мобілізацію та про демобілізацію із внесенням їх на затвердження Верховною Радою України; встановлює режим роботи органів державної влади, інших державних органів під час мобілізації та у воєнний час.

Так, відповідно до Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17.03.2014 року, який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 року № 1126-VІІ, оголошено та проведено часткову мобілізацію.

При цьому, особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу. Рішень про закінчення такого періоду на час розгляду справи Президентом України не приймалось.

Більш того, рішенням Ради національної безпеки та оборони України від 01.03.2014 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України», яке введене в дію Указом Президента України від 02.03.2014 року № 189/2014, констатовано виникнення кризової ситуації, яка загрожує національній безпеці України та вимагає необхідності вжиття заходів щодо захисту прав та інтересів громадян України, суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості державних кордонів України, недопущення втручання в її внутрішні справи.

З наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28 березня 2019 року №12-РС вбачається, що ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас у зв`язку із закінченням контракту під час дії особливого періоду.

Таким чином, на ОСОБА_1 розповсюджуються гарантії, передбачені ч. 3 ст. 119 Кодексу законів про працю України, тобто, збереження місця роботи, посади, і середнього заробітку в установі, в якій вона працювала на час призову та вона не могла бути звільнена за п. 3 ст. 36 Кодексу законів про працю України.

Така позиція узгоджується з висновком Верховного Суду, що міститься в постанові від 26.06.2018 року у справі № 522/24225/16-ц.

Позивач в позові зазначає, що змінила місце проживання та не просить визнати протиправним наказ про її звільнення та поновлення на роботі, а бажає тільки отримати середній заробіток за час проходження військової служби, однак суд вважає, що в даному випадку є підстави для застосування положень ч. 2 ст. 9 КАС України та виходу за межі позовних вимог для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача.

В даному випадку, з метою ефективного захисту прав позивача суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування розпорядження Фрунзівської районної державної адміністрації Одеської області №55/к-2016 від 05.04.2016 року, яким ОСОБА_1 з 28 березня 2016 року звільнено з посади головного спеціаліста відділу організаційно-кадрової роботи апарату Фрунзівської районної державної адміністрації Одеської області, оскільки без скасування цього розпорядження позивачу не може бути виплачений середній заробіток цією установою.

Крім того, враховуючи протиправне звільнення позивача та позбавлення її гарантій, передбачених ч. 3 ст. 119 Кодексу законів про працю України, тобто, збереження місця роботи, посади, і середнього заробітку в установі, в якій вона працювала на час призову, не виплату відповідачем позивачу середнього заробітку за період проходження військової служби, в даному випадку відповідачем допущена протиправна бездіяльність у вигляді не виконання вимог законодавства про нарахування та виплату позивачу середнього заробітку за час військової служби за контрактом в особливий період з 29.03.2016 року по 29.03.2019 року, а тому такий середній заробіток має бути стягнутий з відповідача на користь ОСОБА_1 за період з 29 березня 2016 року по 29 березня 2019 року.

При цьому, позивач не заявляє позовних вимог про її поновлення на роботі, а тому, суд, враховуючи протиправність наказу про звільнення позивача, вирішує тільки питання щодо стягнення на користь позивача середнього заробітку.

Відповідно до п. 2, 4, 8 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

При обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством не враховуються, зокрема, одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо).

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до наданої Захарівською районною державною адміністрацією Одеської області довідки про заробітну плату позивача за останні 2 місяці перед звільненням, заробітна плата позивача склала за лютий 2016 року - 4438,93 (в тому числі відпустка 1025,64 грн., м/д 1378 грн.), березень 2016 року - 2684,75 грн., всього 7123,68 грн., однак за вирахуванням відпустки та матеріальної допомоги заробітна плата позивача складала за лютий 2035,29 грн., за березень 2684,75 грн. по 28 березня 2016 року, тобто, середньоденне грошове забезпечення складає (4720,04 ? 40) 118 грн., тобто, заробіток, який підлягає стягненню з відповідача за період з 29 березня 2016 року по 29 березня 2019 року складає 118х754 = 88972 грн.

Оскільки позивачем не вірно розрахований середній заробіток за час військової служби, який перевищує суму, яка має бути стягнута на користь позивача, позов підлягає частковому задоволенню та стягненню підлягає сума - 88972 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню з виходом за межі позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасування розпорядження Фрунзівської районної державної адміністрації Одеської області №55/к-2016 від 05.04.2016 року, визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиконання вимог законодавства про нарахування та виплату позивачу за рахунок бюджетних асигнувань середнього заробітку за час військової служби за контрактом в особливий період з 29 березня 2016 року по 29 березня 2019 року та стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час військової служби за контрактом в особливий період з 29 березня 2016 року по 29 березня 2019 року в сумі 88972 грн., а в іншій частині позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 6, 9, 14, 90, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Захарівської районної державної адміністрації Одеської області (вул. Центральна, 69, смт. Захарівка, Захарівський район, Одеська область, 66700, ) про визнання протиправною бездіяльності Захарівської районної державної адміністрації Одеської області щодо невиконання вимог законодавства про нарахування та виплату позивачу за рахунок бюджетних асигнувань середнього заробітку за час військової служби за контрактом в особливий період з 29 березня 2016 року по 29 березня 2019 року в сумі 132628 грн. 14 коп., стягнення з Захарівської районної державної адміністрації Одеської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час військової служби за контрактом в особливий період з 29 березня 2016 року по 29 березня 2019 року в сумі 132628 грн. 14 коп. задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Фрунзівської районної державної адміністрації Одеської області №55/к-2016 від 05.04.2016 року про звільнення ОСОБА_1 .

Визнати протиправною бездіяльність Захарівської районної державної адміністрації Одеської області щодо невиконання вимог законодавства про нарахування та виплату позивачу за рахунок бюджетних асигнувань середнього заробітку за час військової служби за контрактом в особливий період з 29 березня 2016 року по 29 березня 2019 року.

Стягнути з Захарівської районної державної адміністрації Одеської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час військової служби за контрактом в особливий період з 29 березня 2016 року по 29 березня 2019 року в сумі 88972 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.І. Свида

.