Справа № 160/1382/19
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2019-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 липня 2019 року м. Дніпросправа № 160/1382/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю.,

секретарі судового засідання Сколишеві О.О.,

за участі представника відповідача Кульбака С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції України в особі в.о.голови ДЕІ Яковлєва Ігоря Олеговича на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року в адміністративній справі №160/1382/19 (суддя першої інстанції - Неклеса О.М.) за позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції України в особі в.о. голови ДЕІ Яковлєва Ігоря Олеговича про визнання бездіяльності протиправною, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 11.02.2019 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Державної екологічної інспекції України в особі в.о. голови ДЕІ Яковлєва І.О., в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача в частині розгляду його заяви про відпустку від 29.01.2019 року та повідомлення позивачу результатів розгляду, що порушило його право на відпочинок.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач отримав щорічну основну відпустку з 27.12.2018 року по 27.01.2019 року включно. Станом на 27.12.2018 року (перший день відпустки) знаходився на амбулаторному лікуванні, знаходячись у відпустці - знову захворів, перебував на амбулаторному лікуванні з 11.01.2019 року по 18.01.2019 року включно, що засвідчено листками непрацездатності. 29.01.2019 року засобами поштового зв`язку звернувся до в.о. керівника Державної екологічної інспекції України Яковлєва І.О. із заявою про подовження і часткове перенесення щорічної відпустки в порядку статті 11 ЗУ «Про відпустки» у зв`язку з настанням тимчасової непрацездатності, а також направив відповідачу електронний лист з копією цієї заяви та листка непрацездатності. Позивач зазначив, що на момент звернення до суду, його заяву відповідачем не розглянуто, наказу про подовження/перенесення відпустки на його адресу не направлено.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Державної екологічної інспекції України в особі в.о. голови ДЕІ Яковлєва Ігоря Олеговича в частині розгляду заяви ОСОБА_1 про відпустку від 29.01.2019 року та повідомлення ОСОБА_1 результатів розгляду, що порушило його право на відпочинок.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати, прийняти постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що починаючи з листопада 2018 року і по цей час Держекоінспекція зобов`язує прибути ОСОБА_1 до Держекоінспекції для вирішення службових питань, які останнім відверто ігноруються. Листами ДАМЕІ від 29.01.2019 року №10/01-19/162 та від 30.01.2019 року №10/01- 19/170 повідомлено Держекоінспекцію про те, що начальник ДАМЕІ ОСОБА_1 знаходиться на лікарняному. 30.01.2019 року Держекоінспекцією отримано заяву, якою позивач на підставі ст.11 ЗУ «Про відпустки», наполягає на наданні невикористаної частини відпустки, у зв`язку з настанням тимчасової непрацездатності у період перебування у черговій відпустці. В свою чергу листом від 01.02.2019 року № 6-8-716 Держекоінспекція повідомила позивача про розгляд його заяв щодо перенесення відпустки. В листі роз`яснено, що оскільки позивач в період написання заяв перебував на лікарняному, вирішити питання щодо надання невикористаної частини щорічної відпустки у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або її перенесення можливо лише після закриття лікарняного. Така позиція викладена в листі Мінсоцполітики від 31.01.2012 року №30/13/133-12. Таким, чином заява ОСОБА_1 була своєчасно розглянута та про результат розгляду позивача повідомлено відповідним листом.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримала, просила рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Позивач та його представник в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Позивач подав до апеляційного суду клопотання, в якому просив перенести справу слуханням у зв`язку з його госпіталізацією у стаціонар та знаходженням його адвоката у відпустці з 24.07.2019 року.

Колегія суддів звертає увагу на наступне.

В судове засідання, призначене на 11.20 год. 23.07.2019 року не з`явився адвокат. Позивачем було заявлене клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із зайнятістю адвоката в іншій справі. Судом таке клопотання було задоволено та визначено дату наступного судового засідання, тобто 30.07.2019 року, про що позивач повідомлений особисто (а.с.138). При цьому позивач в судовому засіданні 23.07.2019 року не повідомляв суд, що його адвокат з 24.07.2019 року буде у відпустці.

Крім того, з наданої позивачем до клопотання довідки ДУ Український державний НДІ медіко-соціальних проблем інвалідів за №351/4849 (без дати) вбачається, що ОСОБА_1 знаходиться в клініці на стаціонарному обстеженні з 29.07.2019 року з діагнозом церебральна судинна криза. Вказана довідка заповнена різними почерками та різним кольором чорнил, та не містить навіть орієнтовної дати щодо знаходження позивача на лікуванні.

Клопотання позивача також не містить дати виходу адвоката з відпустки.

Колегія суддів вважає, що позивач, а відтак і його адвокат були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, явка їх в судове засідання 30.07.2019 року не визнавалась обов`язковою, а відтак відповідно до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка позивача та його адвоката в судове засідання, не перешкоджає розгляду справи.

Обгрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа Сандерс проти Іспанії» визначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання («Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» №11681/85).

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1 з 27.12.2011 року перебуває в трудових відносинах з відповідачем, працює на посаді керівника Державної Азовської морської екологічної інспекції (далі - ДАМЕІ) України.

Відповідно до наказу по ДАМЕІ №126/В від 26.12.2018 року позивач отримав щорічну основну відпустку з 27 грудня 2018 року по 27 січня 2019 року включно (а.с.11).

Станом на 27 грудня 2018 року (перший день відпустки) ОСОБА_1 знаходився на амбулаторному лікуванні, що підтверджується листком непрацездатності №773618. Листок непрацездатності було закрито та визначено з 28 грудня 2018 року стати до роботи (а.с.12).

Знаходячись у відпустці, позивач також перебував на амбулаторному лікуванні з 11 січня 2019 року по 18 січня 2019 року включно, що засвідчено листком непрацездатності №061968 (а.с.13).

29 січня 2019 року ОСОБА_1 направив до в.о. керівника Державної екологічної інспекції України Яковлєва І.О лист «Новою Поштою» (трек-номер НОМЕР_1 , отримувач - керівник відділу управління персоналом, отримано 30.01.2019 року) із заявою про подовження і часткове перенесення щорічної відпустки в порядку статті 11 ЗУ «Про відпустки», у зв`язку з настанням тимчасової непрацездатності (а.с.8). При цьому, вказана заява датована 29.02.2019 року.

Із заяви вбачається, що позивач просив перенести строк чергової відпустки на періоди: з 04.02.2019 року по 08.02.2019 року та з 11.02.2019 року по 14.02.2019 року.

30.01.2019 року вказана заява також була направлена відповідачу електронним листом з копіями листків непрацездатності.

Вважаючи, що на час подання позову вказану вище заяву про подовження і часткове перенесення щорічної відпустки відповідачем не розглянуто, наказ про подовження/перенесення відпустки на його адресу не направлено, позивач оскаржив бездіяльність відповідача до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем була вчинена протиправна бездіяльність в частині розгляду заяви позивача про відпустку від 29.01.2019 року та повідомлення позивачу результатів розгляду, що порушило його право на відпочинок.

Колегія суддів вважає, що наведені висновки суду першої інстанції, є суперечливими. Спочатку суд зробив висновок, що відповідач взагалі не розглянув заяву ОСОБА_1 , оскільки на заяві відсутня резолюція керівника. Потім суд зазначив, що лист відповідача від 01.02.2019 року №6-8-716 не є рішенням за результатом розгляду заяви позивача про подовження та перенесення відпустки, оскільки цим листом позивача було повідомлено про розгляд його заяви щодо перенесення відпустки після закінчення дії причин, які її перервали.

Вирішуючи даний спір колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 59 Закону України «Про державну службу» щорічні відпустки надаються державним службовцям у порядку та на умовах, визначених законодавством про працю.

Відповідно до наказу по ДАМЕІ №126/В від 26.12.2018 року позивач отримав щорічну основну відпустку з 27 грудня 2018 року по 27 січня 2019 року включно, а відтак його право на вказану відпустку дотримано, та позивач такою відпусткою скористався.

Посилання позивача та суду першої інстанції на порядок, строки надання щорічних основних та додаткових відпусток, на наявність невикористаних відпусток за період з 2014 по 2018 рік взагалі є недоречним, оскільки це не охоплюється предметом спору.

З наказу ДАМЕІ №126/В від 26.12.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 надана відпустка з 27.12.2018 року по 27.01.2019 року включно.

Таким чином, позивач повинен був приступити до роботи 28.01.2019 року (понеділок).

Станом на 27.12.2018 року ОСОБА_1 знаходився на амбулаторному лікуванні та, знаходячись у відпустці, позивач також перебував на амбулаторному лікуванні з 11.01.2019 року по 18.01.2019 року включно.

Не виходячи 28.01.2019 року (понеділок) на роботу, позивач лише 29.01.2019 року направив до відповідача лист щодо подовження та перенесення днів відпустки у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю під час відпустки. При цьому, позивач просив перенести строк чергової відпустки на періоди: з 04.02.2019 року по 08.02.2019 року та з 11.02.2019 року по 14.02.2019 року.

Вказана заява надійшла до Держекоінспекції України 30.01.2019 року.

В той же день - 30.01.2019 року Держекоінспекцією України отримано від ДАМЕІ інформацію, що станом на 30.01.2019 року ОСОБА_1 знаходиться на лікарняному (а.с.49).

Відповідно до п.1 частини 1, частини 2 статті 11 Закон України «Про відпустки» що щорічна відпустка повинна бути перенесена на інший період або продовжена в разі тимчасової непрацездатності працівника, засвідченої у встановленому порядку. У разі перенесення щорічної відпустки новий термін її надання встановлюється за згодою між працівником і власником або уповноваженим ним органом. Якщо причини, що зумовили перенесення відпустки на інший період, настали під час її використання, то невикористана частина щорічної відпустки надається після закінчення дії причин, які її перервали, або за згодою сторін переноситься на інший період з додержанням вимог статті 12 цього Закону.

З аналізу вказаної норми закону вбачається, що невикористана частина щорічної відпустки може бути подовжена або перенесена в разі тимчасової непрацездатності працівника. При цьому таке перенесення новий термін встановлюється за згодою між працівником і власником або уповноваженим ним органом.

Таким чином, ОСОБА_1 на свій розсуд, не маючи згоди відповідача на подовження або перенесення (згідно його заяви) невикористаної частини відпустки, надіслав свою заяву лише 29.01.2019 року, яка надійшла до відповідача лише 30.01.2019 року.

Оскільки у відповідача 30.01.2019 року були наявні підстави вважати, що ОСОБА_1 знаходиться на лікарняному (лист Держекоінспекції України від 30.01.2019 року) та може знаходитись на лікарняному і у визначені в заяві ОСОБА_1 періоди (з 04.02.2019 року по 08.02.2019 року та з 11.02.2019 року по 14.02.2019 року) направив позивачу відповідний лист №6-8-716 від 01.02.2019 року (а.с.48).

Суд не прийняв до уваги вказаний лист, вважає, вказаний лист лише підтверджує бездіяльність відповідача щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 , оскільки така заява не розглянута по суті.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно тексту вказаного листа Державна екологічна інспекція України розглянула заяви про перенесення щорічної відпустки у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю та необхідністю узгодження або перенесення такої відпустки.

Крім того, в листі зазначено, що згідно інформації, яка надходить щоденно до Дерекоінспекції від Державної Азовської морської екологічної інспекції 29.01.2019 року - 01.02.2019 року позивач перебуває на лікарняному, а відтак вирішення питання щодо надання невикористаної частини щорічної відпустки або її перенесення буде вирішуватись після закінчення дії причин, які її перервали.

Колегія суддів вважає, що таке посилання відповідача в листі є доречним, оскільки перенесення невикористаної частини відпустки на період, в якому позивач може перебувати на лікарняному, було б нелогічним.

Предметом даного позову є визнання протиправною бездіяльності відповідача в частині розгляду заяви ОСОБА_1 про відпустку від 29.01.2019 року та повідомлення його про результати розгляду.

Проте, згідно встановлених вище обставин та матеріалів справи вбачається, що вказана заява відповідачем була розглянута та відповідь направлена позивачу.

Розгляд заяви позивача та надсилання листа не є бездіяльністю (пасивною поведінкою) відповідача, оскільки передбачає вчинення певних дій та є активною поведінкою відповідача.

Посилання суду першої інстанції на відсутність доказів направлення такого листа позивачу є безпідставними, оскільки законодавством не передбачено направлення таких листів рекомендованим поштовим відправлення.

До того ж, як зазначалось вище, перенесення невикористаної частини відпустки, новий термін її надання повинно встановлюватись за згодою між працівником і власником або уповноваженим ним органом, що може бути досягнуто в перший же день виходу позивача на роботу чи то з відпустки, чи то з лікарняного.

Крім того, позивач в своєму позові та суд першої інстанції в рішенні зазначили, що бездіяльність відповідача в частині розгляду заяви ОСОБА_1 про відпустку від 29.01.2019 року та повідомлення позивача результатів розгляду цієї заяви, порушило право останнього на відпочинок.

Позивач в адміністративному позові не зазначив які негативні наслідки потягла за собою бездіяльність відповідача, та в чому полягає порушення його права на відпочинок.

В свою чергу, суд першої інстанції, дійшовши висновку про порушення прав позивача, не зазначив, яким же чином може бути поновлено таке право, якщо воно порушено.

Відтак, висновок суду першої інстанції про задоволення позову є помилковим.

За таких обставин колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення неповно з`ясовані обставин, що мають значення для справи, недоведені обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими,

висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, що у відповідності до статті 317 КАС України є підставами для скасування судового рішення та прийняття постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 315, 313, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції України в особі в.о.голови ДЕІ Яковлєва Ігоря Олеговича на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року в адміністративній справі №160/1382/19 задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року в адміністративній справі №160/1382/19 скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції України в особі в.о. голови ДЕІ Яковлєва Ігоря Олеговича про визнання бездіяльності протиправною відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 серпня 2019 року.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак