Справа № 520/5416/19
Суддя: Чудних С.О.
Дата ухвалення: 2019-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2019 р. № 520/5416/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чудних С.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо невиплати ОСОБА_1 заборгованості з пенсії, що утворилася за серпень 2018 року;

- зобов`язати Індустріальне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова та Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплатити ОСОБА_1 заборгованість з пенсії, що утворилася за серпень 2018 року;

- відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати пенсії у межах суми за один місяць;

- зобов`язати Індустріальне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова та Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати у місячний строк звіт про виконання постанови суду відповідно до статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що є пенсіонером та отримує пенсію за віком. У зв`язку з проведенням бойових дій та антитерористичної операції в місці його постійного проживання він був вимушений переїхати до Харкова, отримав довідку внутрішньо переміщеної особи та став на пенсійний облік в Індустріальному об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Харкова. 13.08.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на загальних умовах, однак Індустріальне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова почало виплачувати пенсію лише з вересня 2018 року, з посиланням на те, що заборгованість за серпень 2018 року буде виплачуватись відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365. Позивач вважає такі дії незаконними, оскільки вони порушують його право на пенсійне забезпечення.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, зазначивши, що суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий час обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати та виплачується на умовах окремого порядку.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно зі статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки № від 15.12.2014 позивача взято на облік як внутрішньо переміщену особу. Фактичне місце проживання/перебування позивача як внутрішньо переміщеної особи є: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Індустріальному об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Харкова.

Судом встановлено та не заперечується сторонами по справі, що 13.08.2018 ОСОБА_1 звернувся до Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова із заявою про призначення пенсії за віком на загальних умовах. Розпорядженням управління від 20.08.2018 прийнято рішення про призначення пенсії позивачу.

Поряд із тим, виплата пенсії розпочалась із вересня 2018 року.

ОСОБА_1 звернувся до Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова із заявою у якій просив виплатити заборгованість з пенсії за серпень 2018 року. Листом від 15.04.2019 Індустріальне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова повідомило позивача про те, що виплати за минулий період провадитимуться відповідно до Порядку, визначеного постановою КМУ від 08.06.2015 № 365.

Не погоджуючись із діями Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо припинення нарахування та виплати пенсії за серпень 2018 року, позивач звернувся до суду із даним позовом.

По суті спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Відповідно до Преамбули Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" цей Закон, зокрема, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Частиною 3 статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до пункту 16 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Тобто, положення цього Закону є пріоритетними в питаннях виплати пенсій.

Отже, правовим актом, яким, зокрема, визначено підстави припинення (не виплати) пенсійних виплат, є Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", можуть застосовуватися за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

Частиною 1 статті 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до частини 1 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Згідно з частиною 2 статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Таким чином, враховуючи, що позивач звернувся до управління Пенсійного фонду 13.08.2018, то і нарахування пенсії повинно було бути починаючи з 13.08.2018.

Поряд із тим, ОСОБА_1 пенсія почала виплачуватись лише з вересня 2018 року, що не заперечується і відповідачем по справі.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення, захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Крім того, суд зазначає, що у преамбулі до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" зазначено, що зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Конституційне поняття "Закон України", на відміну від поняття "законодавство України", не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Відповідно до частини 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні у справі "Суханов та Ільченко проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (цитата у п. 25 цього рішення).

Отже, припиняючи нарахування та виплату позивачеві пенсії за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на отримання пенсії. При цьому право на отримання пенсії є об`єктом захисту за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, суд вважає необґрунтованим посилання представника відповідача на те, що суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий час обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати та виплачується на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України, оскільки даний порядок ще не прийнято, а, отже, втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії суд вважає таким, що не ґрунтується на Законі.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Щокін проти України", питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (цитата у п. 33 цього рішення).

Отже, встановлення судом відсутності законності втручання, тобто вчинення дій не у спосіб, визначений законом, є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено.

Аналогічна правова позиція зазначена Верховним Судом в рішенні від 03.05.2018 року у зразковій справі про припинення виплати пенсії внутрішньо переміщеній особі №805/402/18.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача правових підстав для невиплати позивачу пенсії за серпень 2018 року.

З огляду на викладене, суд вважає протиправною бездіяльність Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо невиплати ОСОБА_1 заборгованості з пенсії, що утворилася за серпень 2018 року.

Враховуючи вищевикладене та висновки суду про протиправність невиплати пенсії позивачу, суд, з метою відновлення порушених прав ОСОБА_1 , вважає за необхідне зобов`язати зобов`язати Індустріальне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова виплатити ОСОБА_1 заборгованість з пенсії, що утворилася за серпень 2018 року.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплатити ОСОБА_1 заборгованість з пенсії, що утворилася за серпень 2018 року та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати звіт про виконання судового рішення, суд зазначає наступне.

У позовній заяві позивач зазначив, що відповідно до Постанови Кабінету міністрів України від 22.08.2018 № 628 "Про деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України" та Переліку територіальних органів Пенсійного фонду України, які реорганізуються шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України, а отже, Індустріальне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова реорганізоване шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

При цьому, суд наголошує, що процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи, яка була в процесі стороною або третьою особою, до іншої особи у зв`язку з переходом до неї суб`єктивних матеріальних прав.

Крім того, підставами для процесуального правонаступництва є: 1) перехід суб`єктивних матеріальних прав і обов`язків в результаті: смерті громадянина (окрім спорів, пов`язаних з особою); припинення діяльності юридичної особи (реорганізації); уступки вимог; переведення боргу; 2) наявність порушеного процесу до моменту настання фактів, вказаних вище; 3) вибуття з процесу певних суб`єктів: сторін і третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору. Вибуття інших суб`єктів не приводить до виникнення процесуального правонаступництва.

Суд звертає увагу, що здійснення заміни відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником може відбуватися у зв`язку з припиненням діяльності або реорганізацією такої особи та до вирішення винесення рішення по справі.

Як вбачається із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 05.08.2019 запис щодо припинення юридичною особи Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова відсутній.

Таким чином, враховуючи викладене суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Щодо вимог позивача в частині зобов`язання Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова подати у місячний строк звіт про виконання постанови суду відповідно до статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суду

Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Враховуючи, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду, а також приписи статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України щодо обов`язковості судових рішень та відсутності об`єктивних обставин щодо невиконання судового рішення з боку відповідача, суд не вбачає підстав для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Пунктом 1 частини 1 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено негайне виконання рішення суду щодо присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Таким чином, суд вважає за необхідне звернути до негайного виконання дане рішення суду в частині виплати пенсії позивачу саме у межах суми за один місяць.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності вчинених ним дій, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_1 ) до Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (просп. Московський, буд. 198/3, м. Харків, 61082, код 41248021), Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, під.2 поверх 3, м. Харків, 61022, код 14099344) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо невиплати ОСОБА_1 заборгованості з пенсії, що утворилася за серпень 2018 року.

Зобов`язати Індустріальне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова виплатити ОСОБА_1 заборгованість з пенсії, що утворилася за серпень 2018 року.

Звернути до негайного виконання рішення суду у межах суми стягнення за один місяць.

В задоволенні іншої частини позовних вимог -відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.О.Чудних