Справа № 1.380.2019.001244
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2019-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.001244
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі :

головуючого - судді Кухар Н.А.

секретаря судового засідання Шавель М.М.

за участю:

представника позивача - Тодеренчук С.І.

представника відповідача - Чубак Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом Приватного підприємства"СОНОВЛ" до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ,-

в с т а н о в и в:

Приватне підприємство"СОНОВЛ" (79017, вул. Водогінна,2, офіс 513/1, м. Львів) звернулося в суд з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області (79003, вул.Стрийська,35, м.Львів) у якому просять суд:

- Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 06.03.2019 року № .

Ухвалою суду від 20.03.2019 позовна заява, подана без додержання встановлених ст. 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) вимог, була залишена без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. Вимоги ухвали суду позивачем виконано.

Ухвалою від 27.03.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі.

09.07.2019 року на адресу суду представником позивача подано уточнений розрахунок судових витрат, згідно якого просить суд стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Львівській області судові витрати:

судовий збір у розмірі 7398, 12 гривень;

витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 34 500, 00 грн.

Протокольною ухвалою від 09.07. 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позовні вимоги мотивовані, тим що оскаржуване податкове повідомлення - рішення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки прийняте відповідачем на підставі висновків, які не відповідають фактичним обставинам. В позовній заяві покликаються на те, що видаткові накладні та товарно - транспортні накладні є первинними документами господарських операцій, та які відображають такі господарські операції в повній мірі. Вказують, що товар (соя) отриманий позивачем від ПСГ «Ходосівське» та від ТОВ «Врожай Агро» був перероблений та реалізований контрагентам (покупцям), що підтверджується видатковими накладними. Зазначають, що господарські операції між позивачем та ТОВ «Врожай Агро», ПСГ «Ходосівське» здійснено з метою подальшого використання придбаних товарів (сої) оподаткованих операціях в межах своєї господарської діяльності та спричинили реальну зміну майнового стану.

23.04.2019 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, з підстав викладених у позовній заяві та з урахуванням відповіді на відзив.

Відповідач подав відзив на позов, у якому зазначено, що фінансово - господарська діяльність ТОВ «Врожай Агро», ПСГ «Ходосівське» здійснювалась поза межами правового поля з метою штучного формування податкового зобов`язання, а отже відбулося штучне надання податкової вигоди третім особам (контрагентам - покупцям), зокрема для ПП «Соновл». На думку відповідача дані операції ТОВ «Врожай Агро», ПСГ «Ходосівське» із ПП «Соновл» за травень 2018 року не містить у суті своїй розумних економічних або інших причин (ділової мети) систематичного (протягом місяця) реалізації ТМЦ. Такі причини можуть бути наявними лише за умови, якщо платник податку має намір одержати економічний ефект у результаті підприємницької або іншої економічної діяльності. Наслідком діяльності ТОВ «Врожай Агро» та «Приватне СГ «Ходосіївське» є виключно чи переважно формування податкових зобов`язань на адресу контрагентів, в тому числі ПП «Соновл».

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві. Зазначила, що під час винесення спірного рішення контролюючий орган діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

Головним управлінням ДФС у Львівській області (далі - відповідач) проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПП «Соновл» () з питань проведення взаємовідносин із ТзОВ «Врожай Агро» (39676020) та Приватне СГ «Ходосівське» (31539498) за період травень 2018 року, за наслідками якої було складено акт № 183/13-01-14-14/41278653.

Проведеною перевіркою встановлено порушення: п. 198.1, п. 198.2, 198.3 ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI (із змінами та доповненнями) внаслідок чого підприємством завищено від`ємне значення між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту за 2018 рік в розмірі 493 208 грн.

На підставі акту перевірки контролюючим органом складено:

- податкове повідомлення - рішення № від 06.03.2019 р., згідно якого було застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), з податку на додану вартість у розмірі 493 208 грн.

Позивач вважає прийняте податкове повідомлення - рішення таким, що суперечать вимогам чинного податкового законодавства, а тому звернувшись із позовом до суду.

Оцінюючи подані сторонами докази та враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд звертає увагу на наступне.

Висновки відповідача про завищення податкового кредиту та відповідного бюджетного відшкодування, ґрунтуються на визнанні контролюючим органом господарських операцій, здійснених позивачем з контрагентом ПСП "Ходосівське", ТзОВ «Врожай Агро» такими, що реально не відбулися.

17.04.2018 року між ПСП "Ходосівське" (постачальник) та ПП "Соновол" (покупець) укладено договір поставки № 0418, предметом якого є поставка та передача товару (соя).

20.04.2018 року між постачальником та покупцем укладена додаткова угода № 1 до договору від 17.04.2018 року № 1, відповідно до якої у зв`язку з відсутністю транспортних засобів для перевезення вантажів олійних та інших зернових культур на підприємстві ПП «Соновл» сторони домовилися про те, що п.2, п.3 даного договору викладено в наступній редакції: « 2. Ціна Договору та порядок розрахунків. 2.1. Ціна за одиницю Товару відображається у видаткових накладних. 2.2. Ціна на Товар встановлюється в національній валюті України. 2.3. Ціна Договору складається з суми вартості одиниць Товару, зазначеного у видаткових накладних. 2.3. Ціна Договору складається з суми вартості одиниць Товару, зазначеного у видаткових накладних. 2.4. Розрахунок між Сторонами за цим Договором здійснюється у безготівковій формі. 2.5. Розрахунок за Товар здійснюється шляхом оплати коштів за отриманий Товар на розрахунковий рахунок Продавця згідно виставлених розрахунків на оплату з можливістю відстрочення платежу на строк до 90 календарних днів. 3. Строки і умови поставки Товару. Поставка Товару відбувається, автотранспортом продавця з залученням автотранспортних підприємств, що знаходить продавець та зі складу Продавця. Вартість автотранспортних послуг включено в вартість товару. 3.1 Строк передачі Товару становить 5 (п`ять) календарних днів, що наступають з моменту, визначеного п.2.5 даного Договору. 3.2 Товар приймається за кількістю та якістю у відповідному місці поставки на підприємстві товаросупровідних документів, що підтверджують якість та кількість Товару. 3.3. Постачальник передає Товар разом з усією відповідною документацією, яка вимагається відповідно до законодавства України. Право власності і ризик випадкового знищення або пошкодження Товару переходить до Покупця з моменту отримання Товару.

На підтвердження здійснення постачання по господарській операції за договором № 0418 від 17.04.2018 року позивач надав до суду: видаткову накладну від 10.05.2018 року № РН -00007, на суму 315840, 00 грн. з ПДВ, видаткову накладну від 16.05.2018 року № РН-00009 на суму 365556, 00 грн., видаткову накладну від 24 травня 2018 року №РН- 00014 на суму 433452, 00 грн.

Також позивачем надана: товарно-транспортна накладна від 10.05.2018 року № РН- 00007, відповідно до якої автомобільний перевізник ФОП ОСОБА_1 , (водій - ОСОБА_2 ) на автомобілі DAF BC НОМЕР_1 , напівпричіп (причіп) д.н. НОМЕР_2 здійснив перевезення сої. Замовник - ФОП ОСОБА_1 , вантажовідправник - ПСП "Ходосівське", пункт навантаження - с. Рівненська область, м. Радивилів, вантажоодержувач - ПП «Соновол» , пункт розвантаження - с. Львівська область, Золочівський район, с. Підгороднє, відомості про товар; товарно-транспортна накладна від 16.05.2018 року № РН- 00009, відповідно до якої автомобільний перевізник ФОП ОСОБА_1 , (водій - ОСОБА_2 ) на автомобілі DAF BC НОМЕР_1 , напівпричіп (причіп) д.н. НОМЕР_2 здійснив перевезення сої. Замовник - ФОП ОСОБА_1 , вантажовідправник - ПСП "Ходосівське", пункт навантаження - с. Рівненська область, м. Радивилів, вантажоодержувач - ПП «Соновол» , пункт розвантаження - с. Львівська область, Золочівський район, с. Підгороднє, відомості про вантаж; товарно-транспортна накладна від 24.05.2018 року № РН- 00014, відповідно до якої автомобільний перевізник ФОП ОСОБА_1 , (водій - ОСОБА_3 ) на автомобілі МАN BC НОМЕР_3 , напівпричіп (причіп) д.н. НОМЕР_4 здійснив перевезення сої. Замовник - ФОП ОСОБА_1 , вантажовідправник - ПСП "Ходосівське", пункт навантаження - с. Рівненська область, м. Радивилів, вантажоодержувач - ПП «Соновол» , пункт розвантаження - с. Львівська область, Золочівський район, с. Підгороднє, відомості про вантаж.

Крім того до матеріалів справи представником позивача було долучено договір оренди нерухомого майна № 12/06 від 01.06.2017 року, укладеного між ТзОВ «Співдружність -2001» та ПП «Соновол». Згідно даного договору Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування окреме, індивідуальне визначене нерухоме майно (далі - об`єкт оренди), що є частиною майнового комплексу з виробничо - складськими та підсобними (допоміжними) приміщеннями та земельні ділянки під ними. Пунктом 1.2.1. Земельна ділянка, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_5 , загальна площею 0,4344 га, та нежитлові приміщення, що розташовані на ній.

За результатами здійснення господарської операції постачальником ПСП "Ходосівське" зареєстрована податкова накладна від 10.05.2018 року № 7, від 16.05.2018 № 9, від 24.05.2018 року №14.

20.04.2018 року між ТОВ «Врожай Агро» (постачальник) та ПП "Соновл" (покупець) укладено договір поставки № 369-18/4, предметом якого є поставка та передача товару (соя).

26.04.2018 року між постачальником та покупцем укладена додаткова угода № 1 до договору поставки від 20.04.2018 року № 369-18/18, відповідно до якої у зв`язку з відсутністю транспортних засобів для перевезення вантажів олійних та інших зернових культур на підприємстві ПП «Соновл» сторони домовилися про те, що п.2, п.3 даного договору викладено в наступній редакції: « 2. Ціна Договору та порядок розрахунків. 2.1. Ціна за одиницю Товару відображається у видаткових накладних. 2.2. Ціна на Товар встановлюється в національній валюті України. 2.3. Ціна Договору складається з суми вартості одиниць Товару, зазначеного у видаткових накладних. 2.3. Ціна Договору складається з суми вартості одиниць Товару, зазначеного у видаткових накладних. 2.4. Розрахунок між Сторонами за цим Договором здійснюється у безготівковій формі. 2.5. Розрахунок за Товар здійснюється шляхом оплати коштів за отриманий Товар на розрахунковий рахунок Продавця згідно виставлених розрахунків на оплату з можливістю відстрочення платежу на строк до 90 календарних днів. 3. Строки і умови поставки Товару. Поставка Товару відбувається, автотранспортом продавця з залученням автотранспортних підприємств, що знаходить продавець та зі складу Продавця. Вартість автотранспортних послуг включено в вартість товару. 3.1 Строк передачі Товару становить 5 (п`ять) календарних днів, що наступають з моменту, визначеного п.2.5 даного Договору. 3.2 Товар приймається за кількістю та якістю у відповідному місці поставки на підприємстві товаросупровідних документів, що підтверджують якість та кількість Товару. 3.3. Постачальник передає Товар разом з усією відповідною документацією, яка вимагається відповідно до законодавства України. Право власності і ризик випадкового знищення або пошкодження Товару переходить до Покупця з моменту отримання Товару.

На підтвердження здійснення постачання по господарській операції за договором № 369-18/4 від 20.04.2018 року позивач надав до суду: накладну від 03.05.2018 року № 7, на суму 459360, 00 грн. з ПДВ, накладну від 03.05.2018 року № 8 на суму 449520, 00 грн. з ПДВ, накладну №9 від 03.05.2018 року на суму 462720, 00 всього з ПДВ, накладну №12 від 07.05.2018 року на суму 472800, 00 всього з ПДВ.

Також позивачем надана: товарно-транспортна накладна від 03.05.2018 року № 7, відповідно до якої автомобільний перевізник ФОП ОСОБА_1 , (водій - ОСОБА_3 ) на автомобілі МАN BC НОМЕР_3 , напівпричіп (причіп) д.н. НОМЕР_4 здійснив перевезення сої. Замовник - ФОП ОСОБА_1 , вантажовідправник - ТОВ «Врожай - Агро», пункт навантаження - с. Рівненська область, м. Радивилів, вантажоодержувач - ПП «Соновл» , пункт розвантаження - с. Львівська область, Золочівський район, с. Підгороднє, відомості про вантаж; товарно - транспортна накладна від 03.05.2018 року №8, відповідно до якої автомобільний перевізник ФОП ОСОБА_1 , (водій - ОСОБА_2 ) на автомобілі DAF BC НОМЕР_1 , напівпричіп (причіп) д.н. НОМЕР_2 здійснив перевезення сої. Замовник - ФОП ОСОБА_1 , вантажовідправник - ТОВ «Врожай - Агро», пункт навантаження - с. Рівненська область, м. Радивилів, вантажоодержувач - ПП «Соновл» , пункт розвантаження - с. Львівська область, Золочівський район, с. Підгороднє, відомості про вантаж; товарно - транспортна накладна від 03.05.2018 року №9, відповідно до якої автомобільний перевізник ФОП ОСОБА_1 , (водій - ОСОБА_2 ) на автомобілі DAF BC НОМЕР_1 , напівпричіп (причіп) д.н. НОМЕР_2 здійснив перевезення сої. Замовник - ФОП ОСОБА_1 , вантажовідправник - ТОВ «Врожай - Агро», пункт навантаження - с. Рівненська область, м. Радивилів, вантажоодержувач - ПП «Соновл» , пункт розвантаження - с. Львівська область, Золочівський район, с. Підгороднє, відомості про вантаж; товарно-транспортна накладна від 07.05.2018 року № 12, відповідно до якої автомобільний перевізник ФОП ОСОБА_1 , (водій - ОСОБА_3 ) на автомобілі МАN BC НОМЕР_3 , напівпричіп (причіп) д.н. НОМЕР_4 здійснив перевезення сої. Замовник - ФОП ОСОБА_1 , вантажовідправник - ТОВ «Врожай - Агро», пункт навантаження - с. Рівненська область, м. Радивилів, вантажоодержувач - ПП «Соновол» , пункт розвантаження - с. Львівська область, Золочівський район, с. Підгороднє, відомості про вантаж.

За результатами здійснення господарської операції постачальником ТзОВ "Врожай -Агро" зареєстрована податкова накладна від 07.05.2018 року № 12, від 03.05.2018 № 9, від 03.05.2018 року №8, від 03.05.2018 року № 7.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Підпунктом 44.1 статті 44 ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до частини другої статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно ст. 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на таких основних принципах, зокрема превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Частинами 1 та 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Відповідно до п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. 134.1.1 ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу (п.п. 135.1 ст. 135 ПК України).

Відповідно до п. «а» п. 185.1 ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

До податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг (п.п. «а» п. 198.1 ст. 198 ПК України)

Підпунктом 198.2 ст. 198 ПК України визначено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно із п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно із п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата складання податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду; й) індивідуальний податковий номер.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Виходячи із аналізу наведених вище норм, суд робить висновок, що на підтвердження включення понесених витрат до витрат, що приймають участь в обчисленні об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також на підтвердження формування платником податку на додану вартість податкового кредиту з цього податку необхідні документи, оформлені відповідно до вимог, встановлених ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, зокрема: документи, що підтверджують факти поставки товару та документи, що підтверджують зв`язок понесених витрат з господарською діяльністю платника податку.

В ході проведеної перевірки та під час судового розгляду було встановлено наявність первинних бухгалтерських документів, що обов`язково повинні бути наявні, для відображення господарської операції, за результатами якої вони складені.

Проте, як зазначає представник відповідача в судовому засіданні, а також відображено в акті перевірки, в товарно - транспортних накладних автомобілем перевізником є ФО ОСОБА_1 . Згідно поданого ТОВ «Врожай агро» податкового розрахунку сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) за 2 квартал 2018 року від 02.08.2018 року № відсутнє нарахування та виплата доходів для ФОП ОСОБА_1 . Також, згідно поданого ПП «Соновл» податкового розрахунку сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ) за квартал 2018 р. від 19.04.2018 року № також відсутнє нарахування та виплата доходів для ФОП ОСОБА_1 ТОВ «Врожай агро» податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) за 3 квартал 2018 року не подавало. У наданих товарно - транспортних накладних зазначено, що ФОП ОСОБА_1 , є замовником даних перевезень. Однак, ФОП ОСОБА_4 , виступає третьою невстановленою стороно, із яким ТОВ «Врожай агро» та ПП «Соновл» не здійснювали взаємовідносин та відповідно не відображували такі операції в поданій звітності. В ході проведення перевірки (акт перевірки стр. 9-10) також було встановлено наявність ряду кримінальних проваджень, у яких надано інформацію щодо ризикованості суб`єктів господарювання, зокрема ТОВ «Врожай -Агро».

Суд також бере до уваги інформацію про постачальника ТОВ «Врожай агро» та Приватного СГ «Ходосіївське», зазначену в акті податкової перевірки (а.с.6): «Відповідно до наявної інформації перевіркою встановлено наступну податкову інформацію по ТОВ «Врожай агро» (ЄДРПОУ -39676020), що має суттєве значення для висновків реальності оформлених господарських операцій з придбання товарів/послуг: ТОВ «Врожай агро» перебуває на обліку в ГУ ДФС у Львівській області (Сихівський район 01.01.2019). За період проведення взаємовідносин перебував на обліку в ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві. (юридична адреса - м. Київ, вул. Черняховського,29). Державна реєстрація - 04.03.2015 р. Дата останньої реєстрації платником ПДВ - 01.02.2018 р. Основний вид діяльності - вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур насіння олійних культур. Інформація про чисельність працівників - 4 чол. Земельні ділянки - відсутні. Відомості про об`єкти оподаткування відсутні. Інформація про основні засоби відсутня у зв`язку з неподанням відповідних звітів. В ході проведеного аналізу, встановлено, що ТОВ «Врожай агро» декларує операцію з придбання сої у Приватне с/г «Ходосіївське» (31539498), ТОВ «Базель Люкс»(41730592), ТОВ «Деліт Компані» (41656349), ТОВ «Агропромислова Група» Агро сайленс компані» (41481523). Однак, відповідно до наявної інформації, зазначені суб`єкти господарювання не являються виробниками (не здійснюють вирощування) реалізованих товарів, а відсутність реального (законного) джерела походження ідентифікованого товару (відсутність дійсного формування цього активу), унеможливлює його рух за ланцюгом всіх платників податків, які брали участь у здійсненні взаємопов`язаних нереальних операцій. Поряд з тим, даною перевіркою також не підтверджено реальність проведення взаємовідносин ТОВ «Соновл» із Приватне с/г «Ходосіївське» щодо придбання сої, та описано в п. 3.1.2 даного акту. Однак, також зазначено, що Приватне с/г «Ходосіївське» задекларовано операції з реалізації сої на ТОВ «Врожай агро» та ПП «Соновл», яку знову ж таки придбало у ТОВ «Врожай агро».

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що відповідно до вимог ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

Однак, у разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, враховуючи специфіку таких операцій та договорів, що їх регламентують, Підприємство повинно мати відповідні належно оформлені первинні документи, які в сукупності мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що є підставою для формування платником податкового обліку.

В свою чергу позивачем, жодним чином не спростовано доводи відповідача щодо відсутності реальності господарських операцій, оскільки позивачем не надано доказів, що могли би підтвердити здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами (товар поставлений, кошти сплачені, зобов`язання сторін по договору виконані, підтверджують оприбуткування товарів на балансі підприємства та подальше їх використання у господарській діяльності), а також спричинення цими операціями реальних змін майнового стану позивача, що підтверджує наявність руху його активів, що є визначальною ознакою реальності господарських операцій між позивачем та зазначеним вище контрагентом.

Судом не беруться до уваги подані представником позивача фото виробничого процесу ПП «Соновл», оскільки дані фото фіксують та підтверджують здійснення позивачем господарської діяльності.

Позивачем не надано доказів, які б підтверджували здатність контрагентів виконати прийняті на себе договірні зобов`язання, за які їм були сплачені кошти, щодо управлінського та/або технічного персоналу контрагентів, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних та інші засобів, що можуть свідчити про можливість здійснення ним операцій з поставки товару.

Крім того, позивачем не надано суду доказів облікування в бухгалтерському обліку даного товару та сертифікатів, вагових квитанцій, тощо. Судом пропонувалось позивачу надати такі докази, однак такі суду надані не були.

Суд зазначає, що подані позивачем докази не підтверджують реальні зміни у майновому стані сторін та не дають підстави вважати, що господарські операції, спрямовані на виконання вказаних правочинів, що дійсно відбулися та є економічно виправданими. Отже, позивачем не дотримано вимоги щодо документування та підтвердження здійснених господарських операцій первинними документами, у відповідності до вимог пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

В судовому засіданні 23.07.2019 року було допитано свідка - ОСОБА_5 , (працює начальником охорони підприємства), який повідомив, що зокрема ним здійснюється зважування автомобіля, який приїздить на підприємство з товаром на вагу (на підприємстві є одна вага), після чого береться аналіз сировини, якщо аналіз добрий то машина заїжджає на складське приміщення для подальшого розвантаження та використання позивачем у господарській діяльності. Свідок вказав, що на підприємстві ведеться внутрішній журнал, який був наданий суду для огляду. Щодо господарських операцій з ТОВ «Врожай агро» та ПСП "Ходосівське" повідомити не може нічого, так як не пам`ятає.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні», складські документи на зерно - товаророзпорядчі документи, що видаються зерновим складом власнику зерна як підтвердження прийняття зерна на зберігання та посвідчення наявності зерна і зобов`язання зернового складу повернути його володільцеві такого документа.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» зерновий склад на підтвердження прийняття зерна видає один із таких документів: подвійне складське свідоцтво; просте складське свідоцтво; складську квитанцію.

Складський документ на зерно виписується після передачі зерна на зберігання не пізніше наступного робочого дня.

Після заповнення обов`язкових реквізитів простого або подвійного складського свідоцтва на зерно, реєстрації їх у реєстрі з присвоєнням порядкового номера заповнений бланк простого або подвійного складського свідоцтва на зерно передається особі, яка

здала зерно на зберігання.

Зерновий склад зобов`язаний виписувати окремо складські документи на зерно для партій зерна, що належать різним товарним класам, відповідно до державних стандартів.

Форма бланків складських документів на зерно, порядок їх випуску, передачі, продажу зерновим складам встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Зерно, прийняте на зберігання за простим або подвійним складським свідоцтвом, може бути предметом застави протягом строку зберігання зерна шляхом застави відповідного свідоцтва.

Зерновий склад повинен застрахувати зерно, прийняте на зберігання за простим або подвійним складським свідоцтвом, від ризиків випадкової загибелі, пошкодження або втрати за рахунок коштів поклажодавця.

Статтею 43 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» передбачено, якщо зерновий склад приймає зерно на зберігання без видачі простого або подвійного складського свідоцтва, то для підтвердження прийняття зерна на зберігання він повинен видати складську квитанцію.

Згідно ст. 45 вказаного Закону, зернові склади ведуть реєстр складських документів на зерно.

Після видачі зерна володільцям складських документів на зерно зернові склади повинні погасити прийняті складські документи на зерно шляхом відмітки на складському документі - "погашено". Погашені складські документи на зерно в повторний обіг не

допускаються і виключаються з реєстру складських документів на зерно, про що робиться відповідний запис. Погашені складські документи зберігаються зерновим складом протягом трьох років (ст. 46 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні»).

Таким чином, суд звертає увагу, що відсутня інформація та первинні документи щодо підтвердження реальності зберігання сільськогосподарської продукції на складах. Крім того, у відповідності до вказаної норми закону, позивачем не надано документів на підтвердження прийняття зерна та його зберігання.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що первинні документи, складені в межах господарських операцій позивача з контрагентами - постачальниками ПСП "Ходосівське" та ТОВ «Врожай агро», не можуть бути враховані як юридично значимі документи на підтвердження виконання спірних операцій та, відповідно, для цілей відображення спірних операцій в бухгалтерському та податкового обліку, а отже і для цілей віднесення відповідних сум до складу витрат, а докази подальшої реалізації товару не можуть свідчити про реальність здійснення господарських операцій з контрагентами.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, висловленою в постанові від 26.06.2018 по справі №816/1422/17 (К/9901/40830/18), платник податків при виборі контрагента та укладенні ним договорів має керуватись і належною обачністю, оскільки від цього залежить подальше фактичне виконання таких договорів утримання прибутку та права на отримання певних преференцій, зокрема формування податкового кредиту з ПДВ та його подальше бюджетне відшкодування. Крім того, прояв такої обачності й обережності при виборі постачальника послуг та вчинення будь-яких дій на предмет перевірки податкової «доброчесності» контрагента, зокрема за доступними електронними базами даних на сайті контролюючого органу (база платників ПДВ, база анульованих свідоцтв платників ПДВ, база недобросовісних платників ПДВ, база місць масової реєстрації платників податків утримання завірених копій статутних та реєстраційних документів, копій паспорта особи, яка підписуватиме договір, довідку про кількість співробітників контрагента, тощо), перевірки загальнодоступної інформації щодо наявності кримінальних проваджень за участю контрагента, в подальшому свідчитимуть на користь висновку, що платником податків вжито належні та достатні дії щодо його обізнаності на предмет податкової «надійності» такого контрагента та вказуватимуть на правомірність формування податкового обліку за господарськими операціями з таким контрагентом.

Первинні документи, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані контрагентами, які не мали можливості фактично здійснювати господарські операції, у зв`язку з відсутністю майна та інших матеріальних ресурсів, економічно необхідних для здійснення операцій з договорів поставки або надання послуг, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставними (постанова Верховного Суду України від 27.06.2017 №21-3418а16).

Наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування податкового кредиту за відсутності факту придбання товару.

Водночас статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідно документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Таким чином, за відсутності факту придбання товарів чи послуг, або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Наслідки в податковому обліку створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто ті, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника податків.

Також істотне значення для встановлення факту реальності виконання договору, саме із заявленим контрагентом є фактичні обставини укладення та виконання договору, обґрунтованість вибору контрагента.

На думку суду позивачем не доведено обставини, на яких ґрунтуються вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення.

Суд також зазначає, що позивачем не було надано і будь - яких доказів, які б свідчили про виявлену ним належну обачність й обережність при виборі постачальника, що в сукупності зі встановленими обставинами справи та з урахуванням характеру спірних правовідносин, які склались у цій справі, також свідчить про обґрунтованість тверджень контролюючого органу про безпідставність формування податкового обліку позивача за спірними господарськими операціями.

Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість висновків контролюючого органу, що мали наслідком правомірного прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення від 06.03.2019 № та, як наслідок, відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 1 ст. 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно приписів ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За викладених обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 139 КАС України відсутні підстави для повернення на користь позивача судових витрат.

Керуючись ст.ст. 72,77,94, 241 -246 КАС України , суд -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову Приватного підприємства "СОНОВЛ" (79017, вул. Водогінна,2, офіс 513/1, м. Львів, ) до Головного управління ДФС у Львівській області (79003, вул. Стрийська,35, м. Львів, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 06.03.2019 року № - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення до суду апеляційної інстанції .

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Львівський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 02 серпня 2019 року.

Суддя Кухар Н.А.