Справа № 540/488/19
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2019-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2019 р.м.ОдесаСправа № 540/488/19
Головуючий в 1 інстанції: Гомельчук С.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.,

суддів - Стас Л.В., Шеметенко Л.П.

за участі секретаря - Скоріної Т.С.

представника апелянта - Пашанової А.В.;

представника позивача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів і картки відмови, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 у березні 2019 року звернувся до суду першої інстанції з позовом до Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі (далі - Митниця ДФС) в якому просив визнати протиправними та скасувати:

- рішення про коригування митної вартості товарів від 05.02.2019 року №UA5008000/2019/000013/2;

- картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 05.02.2019 року №UA50830/2019/00020.

В обґрунтування позову зазначив, що митному органу надані усі необхідні документи, які підтверджують заявлену у декларації митну вартість придбаного автомобілю, а, отже, підстави для застосування резервного методу визначення митної вартості такого товару були відсутні.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року позов задоволено.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів, що подані декларантом документи містять розбіжності, ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар.

Також зазначив, що митний орган не обґрунтував та не довів неможливості визначення митної вартості товару за заявленою декларантом ціною, а також неможливості її визначення за жодним методом, що передують резервному.

Такі висновки судом першої інстанції зроблені за результатами проведеного дослідження наданих позивачем документів для розмитнення товару, а саме: рахунку - фактури (інвойс) від 15.01.2019 року №1,акта про проведення огляду транспортного засобу, свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу, квитанції про оплату вартості транспортного засобу від 15.01.2019 року, документа, що підтверджує вартість перевезення транспортного засобу, висновок експерта, сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву (заперечень).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, Митниця ДФС подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги митний орган зазначив, що суд першої інстанції, при прийнятті рішення у справі, не врахував, що декларант, розмитнюючи товар, не надав договір купівлі-продажу транспортного засобу, а також документи, що підтверджують витрати на його транспортування та страхування. Також зазначив, що подана декларантом квитанція про оплату не містить посилань на рахунок-інвойс, а тому не може бути прийнята судом до уваги.

За наведених обставин, митна вартість транспортного засобу була визначена за допомогою системи оцінки транспортних засобів «SchwackeNet», згідно з якої вартість задекларованого автомобіля складає 12 100 євро.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначив, що суд першої інстанції ухвалив обґрунтоване та законне рішення, у зв`язку з чим, просив залишити скаргу без задоволення, а рішення - без змін.

Представник апелянта в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримала доводи викладені в апеляції та просила її задовольнити.

Представник позивача заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити судове рішення без змін.

Фактичні обставини справи.

15.01.2019 року представником позивача - ОСОБА_2 (згідно довіреності від 05.01.2019 року № 146959), придбано у компанії Shmidt Oleh An und Verkauf von Automobilen транспортний засіб - легковий автомобіль марки Volkswagen модель Caddy за 8 687,00 євро.

04.02.2019 року уповноваженою позивачем особою - ТОВ «Термінал» до митного оформлення було подано на митний пост Херсон - Центральний митну декларацію №UА508030/2019/000641 на товар «Автомобіль легковий марки Volkswagen, модель Caddy» - 1 шт., що був у користуванні, кузов № НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , з об`ємом двигуна 1968 куб. см., за номером двигуна № НОМЕР_2 , тип кузова - універсал, колісна формула 4х2, загальна кількість місць для сидіння 5, календарний рік виготовлення - 2016, модельний рік виготовлення - 2016. Виробник «Volkswagen AG Germany», країна виробник - Німеччина.

Митна вартість товару за вказаною декларацією визначена позивачем із застосуванням основного методу - за ціною договору.

До декларації № UА508030/2019/000641 представником позивача були подані наступні документи:

- рахунок-фактура (інвойс) від 15.01.2019 року № 1;

- акт проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 26.01.2019 року №UA205010/2019/311608;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 15.01.2019 року № EIC-K-1-015/19-00009;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 22.01.2016 року № ЕР012942;

- довідка на підтвердження вартості перевезення товару від 04.02.2019 року б/н;

- договір про надання послуг митного брокера від 09.01.2019 року № 0901/2019-1;

- паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні від 22.12.1995 року № МО 025402;

- паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні від 09.06.1999 року № МО 702791;

- висновок експерта від 31.01.2019 року № 22/6541/776;

- довіреність ННО 146959;

- сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу від 27.01.2019 року №UA/005/12830-19.

При перевірці правильності визначення митної вартості товару, згідно вимог ст. 53 Митного кодексу України, орган доходів і зборів дійшов висновку, що надані до митного оформлення документи містять розбіжності та не містять усіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар, а саме не надано:

- висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, які б містили у якості порівняльної інформації відомості про вартість авто з максимально наближеними характеристиками;

- банківських платіжних документів, що стосуються товару та які б містили реквізити для його ідентифікації.

Також зазначено, що наданий до митного оформлення документ щодо витрат на транспортування та страхування не має документального підтвердження числових значень складових митної вартості.

Враховуючи наведені обставини, відповідач направив позивачу запит про необхідність подачі додаткових документів, які вказані вище, для підтвердження заявленої митної вартості.

У відповідь на запит, декларантом, на адресу суб`єкта владних повноважень, додатково було надіслано:

- копію митної декларації країни відправлення;

- копію квитанції про оплату вартості товару від 15.01.2019 року.

Перевірка додатково поданих позивачем документів, на думку фіскального органу, не усунула розбіжності, оскільки є в наявності інформація щодо вищої митної вартості подібного товару (звіт про оцінку ринкової вартості транспортного засобу від 04.02.2019 року № 175365/28999131, отриманий за допомогою системи оцінки транспортних засобів «SchwackeNet») на рівні 12 210,00 євро/шт. (у тому числі витрати понесені на транспортування та страхування).

05.02.2019 року митним органом прийнято рішення №UA5008000/2019/000013/2, яким здійснено коригування митної вартості товару із застосуванням резервного методу та складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA50830/2019/00020.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та правова позиція суду апеляційної інстанції щодо доводів апеляції та висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на наступне.

Стаття 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 1 статті 49 Митного кодексу України (далі - МК України): митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (ч.1 ст.52 МК України).

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч.1 ст. 53 МК України).

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.2 ст. 53 МК України).

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (ч.3 ст. 53 МК України).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч.5 ст. 53 МК України).

Поряд з цим, Митний кодекс містить також і спеціальний розділ 12 «Особливості пропуску та оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України громадянами», який містить спеціальні норми і вимоги щодо переліку документів, які подаються громадянами при переміщенні товарів через митний кордон України для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних із здійсненням підприємницької діяльності (ч.1 ст.364 МК України).

Відповідно до ч.1 ст.368 МК України для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.

Особа, яка декларує товари, вправі довести достовірність відомостей, представлених для визначення їх фактурної вартості (ч.3 ст.368 МК України).

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (ч.1 ст. 54 МК України).

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (ч.2 ст. 54 МК України).

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55цього Кодексу (ч.3 ст. 54 МК України).

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (ч.6 ст. 54 МК України).

У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (ч.7 ст. 54 МК України).

Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний (ч.1 ст. 57 МК України).

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч.2 ст. 57 МК України).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч.3 ст. 57 МК України).

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (ч.4 ст. 57 МК України).

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу (ч.8 ст. 57 МК України).

Логічним висновком, за аналізом наведених правових норм, буде судження, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на декларантові, а митний орган, у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Варто зазначити, що до розмитнення декларантом наданий повний пакет документів, у тому числі і банківський платіжний документ, що підтверджує оплату товару і сума оплати співпадає зі сумою, що зазначена в інвойсі.

Як правильно встановив суд першої інстанції, на вимогу органу доходів і зборів, позивачем була надана, у перекладі на державному мову, квитанція про сплату вартості товару від 15.01.2019 року, в якій ціна транспортного засобу зазначена у сумі 8 687 євро в тому числі і податок на додану вартість 1 387 євро (а.с.84).

Вказана ціна співпадає з ціною, яка вказана в інвойсі від 15.01.2019 року №1 (а.с.66-67).

В апеляційній скарзі митний орган зазначає, що подана декларантом квитанція про оплату не містить посилань на рахунок-інвойс, а тому не може бути прийнята судом до уваги.

Колегія суддів вважає, що такий довід апеляційної скарги не може свідчити про недостовірність поданого документа, оскільки в інвойсі та квитанції про сплату вартості товару мова йде про транспортний засіб Volkswagen Caddy, який був придбаний позивачем. Крім того, у цих документах співпадає номер шасі (кузова) вказаного автомобіля, що дає змогу ідентифікувати їх.

Є такими, що заслуговують на увагу доводи позивача, що придбаний ним автомобіль був пошкоджений в результаті аварії, що значно знижує його вартість, а тому встановлення відповідачем ціни товару за допомогою системи оцінки транспортних засобів «SchwackeNet» є недоречним.

Далі, апелянт вказує, що поза увагою суду залишився їх довід про ненадання декларантом до митного органу договору купівлі-продажу транспортного засобу.

Однак, колегія суддів звертає увагу, що договір купівлі-продажу транспортного засобу не вимагався митним органом під час направлення позивачу запиту про необхідність подачі додаткових документів, тому ставити останньому в провину його ненадання є неправильним.

Щодо посилання апелянта на те, що позивачем не надано документи, які підтверджують витрати на транспортування та страхування транспортного засобу, колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки позивачем разом з митною декларацією подано довідку про підтвердження вартості перевезення товару від 04.02.2019 року б/н, в якій зазначено вартість доставки автомобіля - 110 євро, в тому числі пальне - 80 євро, страхування - 30 євро (а.с.29).

Таким чином, зазначені обставини свідчать про те, що позивач надав достовірні дані щодо митної вартості товару, який підлягав розмитненню.

Водночас митний орган, не пересвідчившись у достовірності поданих позивачем документах, прийняв протиправні рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що виявлені органом доходів і зборів розбіжності у поданих позивачем документах не підтверджені належними доказами, а, отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам наведеної норми права, є всі підстави для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів і картки відмови - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Доповідач - суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя Л.П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 05.08.2019 року.