Справа № 240/1906/19
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2019-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 року м. Житомир справа № 240/1906/19

категорія 113040000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Черняхович І.Е.,

секретар судового засідання Капустинська Г.О.,

за участю: представників позивача Бодні І.О., Сивочка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекстатус Груп" до Управління Держпраці у Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Лекстатус Груп" (далі - позивач) з позовом до Управління Держпраці у Житомирській області (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Житомирській області від 08 лютого 2019 року №37/ЖТ00084/617/АВ/ТД-ФС про накладення штрафу на Товариство з обмеженою відповідальністю "Лекстатус Груп" в розмірі 250380,00 гривень.

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Лекстатус Груп" зазначає, що інспекційне відвідування суб`єкта господарювання було здійснено за анонімною заявою, що суперечить нормам Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності". Також вказує, що відповідачем було порушено порядок проведення перевірки, оскільки направлення на проведення заходу державного контролю та службові посвідчення посадових осіб органу державного контролю, які здійснювали інспекційне відвідування, були пред`явленні уповноваженому представнику Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекстатус Груп" лише 14 січня 2019 року - вже після початку проведення заходу державного контролю, оскільки, як вбачається з акту, інспекційне відвідування почалось 11 січня 2019 року. Крім того, позивач відмічає, що посадовими особами в акті зроблено хибний висновок щодо допущення працівників до роботи без укладення відповідного трудового договору, оформленого наказом роботодавця, оскільки громадянки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про яких зазначено в акті, на день здійснення інспекційного відвідування були офіційно оформлені у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Лекстатус Груп", однак згідно з наказом про прийняття на роботу від 11.01.2019 - до виконання трудових обов`язків повинні були приступити з 14.01.2019. Під час здійснення інспекційного відвідування вказані особи дійсно знаходились в приміщенні Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекстатус Груп", але жодних трудових обов`язків не виконували, оскільки проходили відбір на відповідну посаду згідно з порядком, затвердженим наказом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекстатус Груп" від 15.01.2018 №1. Крім того, позивач вказує на те, що заповнені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 анкети, в яких останні вказали, що проходять стажування, заповнювались ними під диктовку інспекторів праці. Враховуючи зазначене, позивач вважає, що постанова Управління Держпраці у Житомирській області від 08 лютого 2019 року №37/ЖТ00084/617/АВ/ТД-ФС є протиправною та підлягає скасуванню, а тому він звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою судді від 26 лютого 2019 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекстатус Груп" було залишено без руху, а позивачу надано десятиденний строк з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви. Крім того, одночасно з позовною заявою позивачем було подано до суду заяву про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 26 лютого 2019 року заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекстатус Груп" про забезпечення позову була повернена позивачу через її невідповідність вимогам ст. 152 КАС України.

04 березня 2019 року до суду на виконання вимог ухвали від 26.02.2019 надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекстатус Груп" з усуненими недоліками.

Ухвалою суду від 11 березня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі №240/1906/19 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 27 березня 2019 року об 10:00.

Також, 04 березня 2019 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Лекстатус Груп" було подано до суду заяву про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 05 березня 2019 року Товариству з обмеженою відповідальністю "Лекстатус Груп" було відмовлено у забезпеченні позову у зв"язку з його необґрунтованістю.

27 березня 2019 року до відділу документального забезпечення суду надійшло клопотання від представника Управління Держпраці у Житомирській області про відкладення розгляду справи на іншу дату для забезпечення відповідачу можливості підготувати відзив на позовну заяву (а.с.135), тому підготовче судове засідання у справі було перенесено на 15 квітня 2019 року об 11:30.

27 березня 2019 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Лекстатус Груп" до суду було подано заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року було відмовлено в задоволенні вищезазначеної заяви про забезпечення позову.

08 квітня 2019 року до відділу документального забезпечення суду на дійшов відзив Управління Держпраці у Житомирській області на позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекстатус Груп", в якому відповідач зазначив, що доводи викладені у позовній заяві є обґрунтованими.

На підтвердження такої позиції вказано, що під час інспекційного відвідування за фактичною адресою здійснення діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекстатус Груп" робочих місцях в офісі знаходились громадянки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яким інспектори праці ОСОБА_3 та ОСОБА_4 представились та пред`явили свої службові посвідчення, ознайомили з копією направлення на проведення заходу державного контролю № 66/04 від 10.01.2019 та попередили про те, що під час проведення інспекційного відвідування буде проводитись відеофіксація. Крім того, вказаних осіб попросили заповнити анкету для працівника, в якій зазначити своє прізвище, ім`я, по батькові, дату народження, місце проживання, найменування суб`єкта господарювання на робочому місці якого вони знаходяться та адресу його розташування, хто допустив їх до роботи, на яку посаду та з якого часу. При цьому відповідач наголосив, що громадянки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від заповнення анкети не відмовлялися, заповнення анкети проводилось вищезазначеними особами добровільно, без примусу, диктовок та корегування інспекторів праці. У свої письмових пояснення вказані особи повідомили, що проходять стажування, однак фактично під час проведення інспекційного відвідування 11.02.2019 вищезазначені особи виконували свої трудові функції, що було зафіксовано засобами відеотехніки. Після заповнення анкет інспектори праці попросили зателефонувати керівнику підрозділу ОСОБА_5 та запросити її до офісу для пред`явлення посвідчення та вручення їй копії направлення, однак інспекторам праці було повідомлено, що керівник буде через 20 хвилин. В подальшому, зачекавши 30 хвилин, інспектори праці запропонували подзвонити ОСОБА_5 та повідомити про можливість прибуття до Управління в наступний робочий день - 14.01.2019, на що ОСОБА_5 в телефонній розмові погодилась. Таким чином, під час телефонної розмови ОСОБА_5 прийняла рішення не приїздити в офіс, а прибути вже в Управління Держпраці у Житомирській області 14.01.2019.

З приводу твердження позивача про анонімність звернення відповідач вказав, що воно є безпідставним, оскільки відповідно до ст. 8 Закону України "Про звернення громадян" анонімним визнається звернення не підписане автором, а також таке, з якого неможливо встановити авторство. Натомість, у повідомленні на підставі якого призначено інспекційне відвідування Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекстатус Груп" було зазначено прізвище та ініціали автора, його підпис та адреса проживання, отже відповідно до чинного законодавства воно не може бути анонімним.

На основі вищезазначеного відповідач вважає, що захід державно контролю був здійснений у відповідності з актами чинного законодавства. Всі документи, які були необхідні для проведення інспекційного відвідування, а також документи, які складені за результатами такого заходу були надані та отримані позивачем, а отже захід державного контролю є правомірними. Враховуючи зазначене, Управління Держпраці у Житомирській області просить відмовити в задоволенні позову (а.с.174-176).

Підготовче судове засідання, призначене на 15 квітня 2019 року, було перенесено на 06 травня 2019 року у зв`язку з неявкою в судове засідання позивача, який був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового розгляду справи.

25 квітня 2019 року до суду надійшла відповідь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекстатус Груп" на відзив на позовну заяву, в якій позивач посилаючись на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 02.04.2019 по справі № 808/434/16, вказав, що пояснення неоформлених працівників, які фактично містять інформацію про вчинення роботодавцем певних дій, які можуть характеризуватися як грубе порушення законодавства України про працю, не є допустимими доказами вчинення роботодавцем відносно працівника порушення законодавства про працю (а.с.195-202).

Під час підготовчого судового засідання, що відбулося 06 травня 2019 року за участі представників сторін, протокольною ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати та занесеною до протоколу судового засідання від 06.05.2019, викликано в наступне судове засідання в якості свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .. Крім того, 06 травня 2019 року судом було винесено протокольну ухвалу про закінчення підготовчого судового засідання та призначення справи до розгляду по суті на 30 травня 2019 року о 10:00.

Також, 06 травня 2019 року до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекстатус Груп" про забезпечення позову.

Ухвалою від 07 травня 2019 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекстатус Груп" про забезпечення позову задоволено. Вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа - постанови Управління Держпраці у Житомирській області від 08 лютого 2019 року №37/ЖТ00084/617/АВ/ТД-ФС про накладення на Товариство з обмеженою відповідальністю "Лекстатус Груп" штрафу в розмірі 250380,00 грн. - до набранням законної сили судовим рішенням у адміністративній справі №240/1906/19.

У зв`язку з хворобою головуючого судді Черняхович І.Е., судове засідання по справі, що було призначено на 30 травня 2019 року, перенесено на 11:00 26 червня 2019 року.

Під час судового засідання, яке відбулось 26 червня 2019 року, суд заслухав позицію сторін що спірних правовідносин. Так, представники позивача, заявлені позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позов у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Натомість, представник відповідача проти позиву заперечував та наголошував на тому, що інспекційне відвідування було проведено відповідно до норм чинного законодавства, а виявлене за його результатами порушення законодавства про працю підтверджене належними доказами. Крім того, 26 червні 2019 року було допитано свідка ОСОБА_2 , в подальшому в судовому засіданні було оголошено перерву до 11:00 08 липня 2019 року.

08 липня 2019 року до суду з`явились представники позивача, а також свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Під час допиту свідка ОСОБА_1 протокольною ухвалою суду було зобов`язано свідка надати в наступне судове засідання належним чином завірену копію її трудової книжки.

Наступне судове засідання по справі було призначено на 18.07.2019 о 14:30. Проте 15 липня 2019 року свідок ОСОБА_1 надала до відділу документального забезпечення суду документи витребувані судом. А також подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі.

18 липня 2019 року до суду з`явились представники позивача ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також свідок ОСОБА_2 .

Представник відповідача, який був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак надіслав на електронну адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи.

Розглянувши вказане клопотання, суд прийшов висновку про можливість розгляду справи без участі представника відповідача.

Під час судового засідання було досліджено наявні у матеріалах справи докази, в тому числі і здійснений інспекторами праці під час інспекційного відвідування Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекстатус Груп" відеозапис. Крім того, під час судового засідання 18 липня 2019 року було проведено судові дебати.

Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши позовну заяву та відзив на неї, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними у матеріалах справи та дослідженими доказами, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що в період з 11.01.2019 по 14.01.2019 Управлінням Держпраці у Житомирській області на підставі наказу від 10.01.2019 №67 та направлення від 10.01.2019 №66/04 було проведено захід державного контролю з питань додержання законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин у формі інспекційного відвідування Товариства з обмеженою відповідальністю «Лекстатус Груп» в особі відокремленого підрозділу за фактичною адресою здійснення господарської діяльності: вул. Київська, 77, м. Житомир. Результати перевірки були оформлені актом інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю №ЖТ0084/617/АВ від 14.01.2019 (а.с.24-34).

Під час інспекційного відвідування було встановлено порушення позивачем вимог чинного законодавства про працю, а саме: вимог ч. 3 ст.24 КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №413 "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу" в частині допущення позивачем до роботи працівників без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення Державну фіскальну службу про прийняття працівника на роботу (а.с.32).

Підставою для висновку відповідача про наявність вищезазначеного порушення стало те, що 11 січня 2019 року в ході інспекційного відвідування за фактичною адресою здійснення діяльності відокремленого підрозділу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекстатус Груп" за адресою: вул. Київська, 77, м. Житомир на робочому місці знаходились громадянка ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . При чому, у своїх поясненнях, наданих інспекторам праці, громадянка ОСОБА_1 зазначила, що проходить в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Лекстатус Груп" стажування на посаду менеджера з 02.01.2019, а громадянка ОСОБА_2 вказала, що з 04.01.2019 проходить стажування на посаду офіс-менеджера. Однак, відповідно до наданого під час перевірки наказу №48/к від 11.01.2019 громадянку ОСОБА_1 прийнято на посаду помічника керівника з 14.01.2019, а громадянку ОСОБА_2 - на посаду техніка з інвентаризації нерухомого майна з 14.01.2019, при цьому повідомлення про прийняття вказаних працівників на роботу було подано до органу ДФС 11.01.2019 і в ньому було зазначено, що початок роботи відбудеться 14.01.2019.

Разом з тим, інспекторами праці під час відвідування 11.01.2019 було встановлено, що вищезазначені особи виконували свої трудові функції, що було зафіксовано засобами відеотехніки (а.с.32).

З огляду на зазначені обставини, відповідачем було зроблено висновок про порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Лекстатус Груп" вимог ч. 3 ст.24 КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №413 "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу" в частині допущення позивачем до роботи працівників без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення Державну фіскальну службу про прийняття працівника на роботу. Вказаний акт інспекційного відвідування №ЖТ0084/617/АВ від 14.01.2019 підписаний уповноваженою особою Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекстатус Груп" - ОСОБА_5 із зауваженнями (а.с.33).

17 січня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Лекстатус Груп" надіслало до відповідача письмові зауваження до акту інспекційного відвідування №ЖТ0084/617/АВ від 14.01.2019 (а.с.35-40). Про результати розгляду вищезазначених зауважень до акту Управління Держпраці у Житомирській області повідомило позивача листом від 22.01.2019 №430 (а.с.47-51), в якому спростувало всі зазначенні в зауваженнях порушення порядку проведення інспекційного відвідування.

В подальшому, відповідно до абзацу другого частини другої статті 265 КЗпП України та на підставі акту інспекційного відвідування №ЖТ0084/617/АВ від 14.01.2019 та встановлених у ньому порушень, начальником Управління Держпраці у Житомирській області Сечіним Сергієм Миколайовичем було винесено постанову від 08.02.2019 №ЖИ37/ЖТ0084/617/АВ/ТД-ФС про накладення на Товариство з обмеженою відповідальністю «Лекстатус Груп» штрафу в розмірі 250380,00 гривень за порушення вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №413 "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу" в частині допуску працівника до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу (а.с.67-68).

Вважаючи постанову про накладення штрафу від 15.03.2019 08.02.2019 №ЖИ37/ЖТ0084/617/АВ/ТД-ФС протиправною, позивач звернувся до суду за захистом порушеного права.

Перевіряючи дії відповідача та спірні припис та постанову на відповідність вимогам ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить з наступного.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України від 05.04.2007 №877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі - Закон №877-V).

Статтею 1 Закону №877-V встановлено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища; заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Відповідно до статті 259 КЗпП України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 затверджено Положення про Державну службу України з питань праці (далі - Положення № 96).

Пунктом 1 Положення № 96 визначено, що Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до п. 7 Положення № 96 Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Підпунктом 6 пункту 4 Положення № 96 визначено, що Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Пункт 1 Положення про Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 27 березня 2015 року № 340, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 квітня 2015 року за № 438/26883 (далі - Положення № 340), передбачає, що Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області (далі - Управління Держпраці) є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується. Голови обласних державних адміністрацій координують діяльність Управлінь Держпраці і сприяють їм у виконанні покладених на них завдань. Повноваження Управлінь Держпраці поширюються на територію відповідної області.

Пунктом 2 Положення № 340 визначено, що Управління Держпраці у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами Міністра соціальної політики, іншими актами законодавства України, а також цим Положенням.

Згідно з підпунктом 5 пункту 4 Положення № 340 управління Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

На момент здійснення інспекційного відвідування процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю було визначено Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295 (зі змінами та доповненнями) (далі - Порядок № 295).

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019 року у справі №826/8917/17 вказана постанова Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295 «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» була визнана нечинною, з огляду на що, починаючи з 14.05.2019, тобто з моменту набрання Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 у справі №826/8917/17, Порядок №295 не діє. Однак, за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

З огляду на те, що на момент проведення інспекційного відвідування постанова Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295 була чинною, то вона підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до п. 2 Порядку № 295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: посадовими особами Держпраці та її територіальних органів, а також посадовими особами виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин).

Підстави для проведення інспекційного відвідування визначені пунктом п`ятим Порядку № 295. Так, відповідно до підпункту 3 пункту 5 Порядку № 295 інспекційне відвідування проводяться за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту.

Під час розгляду справи судом було встановлено, інспекційне відвідування ТОВ «Лекстатус Груп» було здійснено на підставі наказу Управління Держпраці у Житомирській області від 10.01.2019 № 67 (а.с.178-179). В свою чергу, вказаний наказ Управління Держпраці у Житомирській області від 10.01.2019 № 67 «Про проведення заходу державного контролю у ТОВ «Лекстатус Груп» в особі відокремленого підрозділу ТОВ «Лекстатус Груп» був винесений начальником Управління Держпраці у Житомирській області Сечіним С. у зв`язку з надходженням до відповідача повідомлення від громадянина ОСОБА_8 , в якому останній повідомив, що всі працівники відокремленого підрозділу ТОВ «Лекстатус Груп» за адресою: вул. Київська 77, м. Житомир працюють без належного оформлення з ними трудових відносин, а тому просив провести перевірку на зазначеному підприємстві (а.с.177).

Надаючи оцінку доводам позивача, що інспекційне відвідування суб`єкта господарювання було здійснено за анонімною заявою, що суперечить нормам Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", суд зазначає наступне.

Дослідивши під час розгляду справи повідомлення громадянина ОСОБА_8 судом було встановлено, що у вказаному повідомлені зазначено: прізвище та ініціали заявника « ОСОБА_8 », адреса проживання заявника « АДРЕСА_1 ». Крім того, вказане повідомлення підписане заявником (а.с.177).

Натомість, відповідно до ст. 8 Закону України «Про звернення громадян» визнається анонімним та не підлягає розгляду письмове звернення без зазначення місця проживання, не підписане автором (авторами), а також таке, з якого не можливо встановити авторство.

Оскільки, надіслане до Управління Держпраці у Житомирській області повідомлення ОСОБА_9 підписане останнім, та із вказаної в ньому інформації можна встановити його авторство, суд приходить до висновку, що зазначене повідомлення не є анонімним.

У зв`язку з цим суд вважає, що розглянувши зазначену у повідомленні інформацію та вчинивши за наслідками такого розгляду відповідні дій щодо перевірки цієї інформації, зокрема прийнявши наказ Управління Держпраці у Житомирській області від 10.01.2019 № 67 «Про проведення заходу державного контролю у ТОВ «Лекстатус Груп» в особі відокремленого підрозділу ТОВ «Лекстатус Груп», відповідач діяв відповідно до чинного законодавства, а сам наказ виданий за наявності відповідних підстав передбачених пп. 3 п. 5 Порядку № 295.

В контексті вищезазначеного, суд вважає необґрунтованими та відхиляє доводи позивача щодо проведення інспекційного відвідування суб`єкта господарювання було за анонімною заявою.

Перевіряючи дії відповідача на дотримання ним вимог Порядку № 295 під час проведення інспекційного відвідування, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 8 Порядку № 295 про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі. В свою чергу, про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Частиною 5 статті 7 Закону №877-V визначено, що перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику суб`єкта господарювання юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі (фізичній особі-підприємцю або уповноваженій ним особі) посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб`єкту господарювання копію посвідчення (направлення).

Разом з тим, під час розгляду справи судом було безспірно встановлено та підтверджено наявними у матеріалах справи доказами, що вимоги частини 5 статті 7 Закону №877-V відповідачем під час здійснення інспекційного відвідування ТОВ «Лекстатус Груп» дотримання не були. Як вбачається з направлення про проведення заходу державного контролю від 10.01.2019 №66/04, копію вказаного направлення було надано уповноваженому представнику ТОВ «Лекстатус Груп» ОСОБА_10 лише 14.01.2019, що підтверджується особистим підписом представника з відміткою про отримання (а.с.181). Натомість саме інспекційне відвідування було розпочато відповідачем 11.01.2019. Зокрема з пояснень представника відповідача було встановлено, що 11.01.2019 інспектори праці з`явились для проведення інспекційного відвідування Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекстатус Груп" за фактичною адресою здійснення діяльності по вул. Київській 77, м. Житомир. На момент перевірки в офісі знаходились гр. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яким інспектори праці ОСОБА_3 та ОСОБА_4 представились та пред`явили свої службові посвідчення, ознайомили їх з копією направлення на проведення заходу державного контролю № 66/04 від 10.01.2019.

Однак, з даного приводу суд звертає увагу, що ч. 5 ст. 7 Закону №877-V покладений обов`язок на орган державного нагляду (контролю) пред`явити службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати копію посвідчення (направлення) саме керівнику суб`єкта господарювання юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі.

Натомість, громадянки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не є керівником ТОВ «Лекстатус Груп» чи його відокремленого підрозділу, а також не є уповноваженими особами ТОВ «Лекстатус Груп», а тому пред`явлення зазначеним особам службового посвідчення та посвідчення (направлення) на інспекційне відвідування не є належним виконанням вимог ч. 5 ст. 7 Закону №877-V.

Крім того, під час розгляду справи було з`ясовано та не заперечувалось відповідачем, що інспектори праці попросили ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зателефонувати керівнику підрозділу ТОВ «Лекстатус Груп» ОСОБА_5 та запросити її до офісу, однак інспекторам праці було повідомлено, що керівник буде через 20 хвилин.

В подальшому, зачекавши 30 хвилин інспектори праці знову ж таки запропонували попросили ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подзвонити ОСОБА_5 та повідомити про можливість прибуття до Управління в наступний робочий день, тобто 14.01.2019, на що, за словами представника відповідача, ОСОБА_5 в телефонній розмові погодилась. Після чого посадовими особами Управління Держпраці у Житомирській області було розпочато інспекційне відвідування та відібрання пояснень у громадянки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Таким чином, вищезазначеними обставинами підтверджується, що 11.01.2019 посадовими особами Управління Держпраці у Житомирській області було здійснено інспекційне відвідування Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекстатус Груп" за фактичною адресою здійснення діяльності по вул. Київській 77, м. Житомир, без пред`явлення керівнику ТОВ «Лекстатус Груп» або уповноваженій ним особі службових посвідчень та посвідчення (направлення) на інспекційне відвідування. Зазначене направлення, як вже було встановлено судом, вручено уповноваженому представнику ТОВ «Лекстатус Груп» ОСОБА_10 лише 14.01.2019.

В контексті зазначеного, суд приходить до висновку, що відповідачем під час здійснення інспекційного відвідування ТОВ «Лекстатус Груп» було порушено норми ч. 5 ст. 7 Закону №877-V.

За результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування (п.19, 20 Порядку № 295).

Відповідно до п.23, 24 Порядку № 295 припис є обов`язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об`єктом відвідування порушень законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування або невиїзного інспектування. У приписі зазначається строк для усунення виявлених порушень.

Заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування (п. 29 Порядку № 295).

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених ч.2 ст. 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою ст. 53 Закону України "Про зайнятість населення" (далі - штрафи) визначає порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року № 509 (далі - Порядок №509).

Пунктом 2 Порядку № 509 передбачено, що штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи можуть бути накладені на підставі акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади.

Згідно з п. 8 Порядку № 509 за результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Розгляд справ на підставі акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, акта, зазначеного в абзаці п`ятому пункту 2 цього Порядку, здійснюється уповноваженими посадовими особами Держпраці та її територіальних органів.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінсоцполітики, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або видається його представникові, про що на ньому робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. У разі надсилання примірника постанови поштою у матеріалах справи робиться відповідна позначка.

Згідно із статтею 265 Кодексу законів про працю України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Як вже було встановлено судом, за наслідками проведеного інспекційного відвідування ТОВ «Лекстатус Груп» відповідачем було встановлено факт допуску двох осіб до виконання ними трудових функцій без укладення з ними відповідного трудового договору. У зв`язку з цим було складено акт №ЖТ0084/617/АВ від 14.01.2019 (а.с.24-34) про порушення позивачем вимог чинного законодавства про працю, а саме: вимог ч.3 ст. 24 КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №413 "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу" в частині допущення позивачем до роботи працівника без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу.

В подальшому за результатами розгляду справи про накладення штрафу на підставі акту інспекційного відвідування акт №ЖТ0084/617/АВ від 14.01.2019, Управлінням Держпраці у Житомирській області було прийнято постанову від 08.02.2019 №ЖИ37/ЖТ0084/617/АВ/ТД-ФС, якою на позивача за порушення вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №413 в частині фактичного допуску до роботи працівників без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття на роботу було накладено штраф у розмірі 250380,00 грн. (а.с.67-68).

Як з`ясовано під час розгляду справи підставою для висновку відповідача про наявність порушення ТОВ «Лекстатус Груп» ч. 3 ст. 24 КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №413 стало те, що 11 січня 2019 року в ході інспекційного відвідування за фактичною адресою здійснення діяльності відокремленого підрозділу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекстатус Груп" за адресою: вул.Київська, 77, м. Житомир на робочому місці знаходились громадянки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які, на думку позивача, виконували свої трудові обов`язки, що було зафіксовано відповідачем за допомогою засобів відеозапису.

Такий висновок, був зроблений інспекторами праці у зв`язку з тим, що відповідно до наданого під час перевірки наказу №48/к від 11.01.2019 (а.с.66) громадянку ОСОБА_1 було прийнято на посаду помічника керівника з 14.01.2019, а громадянку ОСОБА_2 було прийнято на посаду техніка з інвентаризації нерухомого майна з 14.01.2019, при цьому повідомлення про прийняття вказаних працівників на роботу було подано до органу ДФС 11.01.2019 і в ньому було зазначено, що початок роботи відбудеться 14.01.2019 (а.с.64-65). З огляду на що, перебування зазначених осіб в офісі ТОВ «Лекстатус Груп» 11.01.2019 свідчить про фактичний їх допуск до роботи.

Крім того, на підтвердження такого висновку, відповідач посилається на заповнені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 під час інспекційного відвідування анкети працівника, в яких громадянка ОСОБА_1 зазначила, що вона з 02.01.2019 проходить в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Лекстатус Груп" стажування на посаді менеджера (а.с.183), а громадянка ОСОБА_2 вказала, що з 04.01.2019 проходить стажування на посаду офіс-менеджера (а.с.184).

Однак, суд з такими висновками відповідача суд не погоджується, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що 11.01.2019 ТОВ «Лекстатус Груп» видало наказ №48/к (а.с.66) про прийняття ОСОБА_1 на роботу на посаду помічника керівника з 14.01.2019, а ОСОБА_2 на роботу на посаду техніка з інвентаризації нерухомого майна з 14.01.2019. Відповідно до вимог законодавства, позивачем 11.01.2019 було надіслано до органу ДФС повідомлення про прийняття вказаних працівників на роботу 11.01.2019, та зазначено в повідомленні, що початок роботи відбудеться 14.01.2019 (а.с.64-65). При чому, на момент здійснення інспекційного відвідування вказаний наказ та повідомлення про прийняття на роботу вже були прийнятті позивачем та надавались інспекторам управління під час інспекційного відвідування, що підтверджується інформацією зазначеною в акті від 14.01.2019 №ЖТ0084/617/АВ.

Сторонами справи та допитаними свідками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтверджується, що 11.01.2019 останні дійсно знаходилися в офісі ТОВ «Лекстатус Груп» за адресую: вул. Київська 77, м. Житомир. Однак, свідки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 під час розгляду справи заперечувати той факт, що 11.01.2019 вони виконували в ТОВ «Лекстатус Груп» свої посадові обов`язки. З приводу перебування 11.01.2019 в офісі ТОВ «Лекстатус Груп» вони пояснили, що знаходились там у зв`язку з проходженням ними процедури підбору кандидатів на вакантні посади, яка передбачає вивчення кандидатами нормативно правових актів, пов`язаних зі сферами діяльності підприємства, вивчення локальних актів підприємства, типових документів, з якими особа працюватиме у разі її прийняття.

Вказані обставини підтверджуються наказом ТОВ «Лекстатус Груп» №1 від 15.01.2018 «Про затвердження порядку підбору кандидатів на вакантні посади», п.1.2. якого дійсно передбачено вивчення кандидатами нормативно правових актів, пов`язаних зі сферами діяльності підприємства, локальних актів підприємства, а також ознайомлення зі спеціалізованими комп`ютерними програмами (а.с.61).

Зі слів свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , саме під час вивчення ними в офісі позивача вищезазначених актів, до приміщення зайшли інспектори праці та розпочали інспекційне відвідування, здійснюючи відеофіксацію того, що відбувалось.

Дослідивши під час розгляду справи вказаний відеозапис, судом було встановлено, що на ньому зафіксовано як ОСОБА_2 сидить за робочим столом та щось пише на аркуші паперу. В цей момент до приміщення заходить чоловік і ОСОБА_1 віддає йому якісь документи.

Щодо зафіксованих на відео обставин, свідок ОСОБА_2 пояснила, що вона дійсно сиділа за робочим столом, однак в момент, що зафіксований на відео вона писала пояснення, які їй запропонували надати інспектори праці.

Натомість, свідок ОСОБА_1 в наданих суду поясненнях повідомила, що в приміщенні офісу ТОВ «Лекстатус Груп» вона вивчала нормативно правові акти, а зафіксований на відео момент передачі третій особі документів пояснила тим, що виконала прохання керівника ОСОБА_5 , яка відлучаючись на деякий час із офісу та попередила, що має прийти людина за документами і попросила їх віддати.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що вказаний відеозапис не є належним доказом того, що на момент інспекційного відвідування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виконували роботу у ТОВ «Лекстатус Груп» без оформлення з ними трудових договорів, оскільки процесу виконання ними будь-яких трудових обов`язків на відео не зафіксовано.

З приводу інформації, зазначеної в анкетах працівника (а.с.183-184) до питання під час судового свідки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пояснили, що вказана в них інформація не відповідає дійсності, оскільки анкети заповнювалися ними під диктовку інспекторів праці.

В контексті зазначеного суд вважає помилковим висновок відповідача щодо наявність у діях ТОВ «Лекстатус Груп» порушення ч. 3 ст. 24 КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №413 в частині допуску ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до роботи без укладення з ними трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття, з огляду на наступне.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що статтею 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" передбачено, що заходи державного нагляду (контролю) здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом. Тобто, перевірка та інспекційне відвідування є різними формами державного нагляду (контролю), порядок проведення та об`єкти яких відрізняються.

Відповідно до п. 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року № 509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками.

Штрафи можуть бути накладені на підставі: рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації; акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади.

Частиною 7 ст. 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", передбачено, що у разі якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів допускають неоднозначне (множинне) трактування прав і обов`язків суб`єкта господарювання або повноважень органу державного нагляду (контролю), така норма трактується в інтересах суб`єкта господарювання.

Отже, відповідач, здійснюючи інспекційне відвідування позивача, не мав законного права накладати на нього штраф на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю, оскільки за цією нормою штраф може бути накладений лише за порушення, виявлені за результатами проведення перевірки, а не інспекційного відвідування.

Враховуючи вищезазначене та встановлені обставини справи щодо порушення відповідачем порядку проведення інспекційного відвідування, а також беручи до уваги хибність висновку щодо наявності у діях ТОВ «Лекстатус Груп» порушення ч.3 ст.24 КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №413 в частині допуску ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до роботи без укладення з ними трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, враховуючи наявність повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу, суд приходить до висновку, що постанова Управління Держпраці у Житомирській області від 08 лютого 2019 року №37/ЖТ00084/617/АВ/ТД-ФС про накладення штрафу на Товариство з обмеженою відповідальністю "Лекстатус Груп" в розмірі 250380,00 гривень є протиправною та підлягає скасуванню.

Протилежного відповідачем під час розгляду справи не доведено.

Вирішуючи спір по суті, суд ураховує, що згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому суд відмічає, що "на підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень: 1) повинен бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним; "у межах повноважень" означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх; "у спосіб" означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби; "з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано", тобто використання наданих суб`єкту владних повноважень повинно відповідати меті та завданням діяльності суб`єкта, які визначені нормативним актом, на підставі якого він діє; "обґрунтовано", тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Рішення повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Згідно з частиною 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивачем під час розгляду справи доведено та підтверджено наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів протиправність постанови від 08 лютого 2019 року №37/ЖТ00084/617/АВ/ТД-ФС, а тому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекстатус Груп" є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявної у матеріалах квитанції №06247 (а.с.4) позивачем під час звернення з даним позовом до суду було сплачено судовий збір у розмірі 3755,70 грн., який підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнання протиправною та скасування постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЖИ37/ЖТ0084/617/АВ/ТД-ФС.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Житомирській області (вул. Шевченка, 18-а, м. Житомир, 10008; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекстатус Груп" (вул. Івана Франка, 40, літ. Б, офіс 107, м. Київ, 01030; ) судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у сумі 3755,70 грн. (три тисячі сімсот п`ятдесят п`ять гривень 70 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.Е.Черняхович

Повне судове рішення складене 01 серпня 2019 року