Справа № 569/4148/19
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/7267/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Дідик Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 травня 2019 року, головуючий суддя Ковальов І.М., ухвалене у м. Рівне, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора Управління патрульної поліції в місті Житомир лейтенанта поліції 7 роти Ткачука Едуарда Володимировича про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до інспектора Управління патрульної поліції в місті Житомир лейтенанта поліції 7 роти Ткачука Е.В., в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії НК № 508770 від 22.02.2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та закрити провадження у справі.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 22.02.2019 року він керуючи транспортним засобом «PEUGEOT», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по автомобільній дорозі 018 Київ-Чоп 158 км був зупинений інспектором Управління патрульної поліції, котрий повідомив, що причиною зупинки є невиконання позивачем вимог п. 12.4 Правил дорожнього руху, а саме перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів на 37 км/год у межах населеного пункту при русі зі швидкістю 87 км/год. Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, відповідач не надав можливості скористатися правами передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі. Також зазначає, що тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM», вилучений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, відтак технічні дані щодо показників швидкості автотранспортних засобів за допомогою цього засобу не можуть використовуватись на підтвердження обставин скоєння адміністративного правопорушення.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 травня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що оскільки справа про адміністративне правопорушення була розглянута працівником органу Національної поліції інспектором Управління патрульної поліції в місті Житомир лейтенантом поліції 7 роти Ткачуком Е.І., а не безпосереднього органом Національної поліції, то зазначення сторони відповідача у справі було правильним, а відтак, просить скасувати постанову серії НК № 508770 від 22.02.2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та закрити провадження у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у справі письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, із оскарженої постанови видно, що позивач 22.02.2019 року о 13:10 год., керуючи на автодорозі 018 Київ-Чоп 158 км транспортним засобом марки «PEUGEOT», державний номерний знак НОМЕР_1 , при наявності дорожнього знаку 5.45 «Березівка», рухався зі швидкістю 87 км/год., чим порушив п.12.4 ПДР України.

У зв`язку з чим його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП України та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді накладення штрафу у розмірі 255 грн. (а.с. 8).

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позов до інспектора Управління патрульної поліції в місті Житомир лейтенанта поліції 7 роти Ткачука Е.В., який є неналежним відповідачем у даному спорі, не може бути задоволений, оскільки пред`явлений до неналежного відповідача, а з заявою про заміну відповідача або залучення співвідповідача, позивач до суду не звертався.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Так, відповідно до положень ст. 283 КпАП України - розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Відповідно до ст. 276 КУпАП - справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Пунктом 2.3 рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 передбачено, що у частинах першій, другій статті 258 КпАП України визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

За КУпАП України до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (стаття 77); порушення правил полювання (частина перша статті 85); порушення правил рибальства (частина третя статті 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (стаття 107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (частина третя статті 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (частина третя статті 116-2); провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (стаття 134); безквитковий проїзд (стаття 135); прояв неповаги до суду (стаття 185-3). Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Таким чином, Конституційний Суд України у зазначеній справі дійшов висновку, що всі інші види правопорушень розгляду у скороченому провадженні не підлягають.

Частина 3 ст. 258 КУпАП передбачає, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи.

Частина 4 ст. 258 КУпАП вказує на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

При цьому зміни до ст. 258 КУпАП, якими надано можливість працівникам Національної поліції не складати протоколи про адміністративні правопорушення, та Інструкції №1395, якою врегульовано порядок оформлення адміністративних правопорушень саме у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, набрали чинності пізніше, ніж було прийняте вищевказане рішення Конституційного Суду України і вказаним нормативним актам не надавалось тлумачення Конституційним Судом України.

Отже, приписи постанови Конституційного Суду України по справі №1-11/2015 від 26.05.2015 року повинні застосовуватись з урахуванням законодавчих змін, що відбулися у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, внесених Законом України від 14.07.2015 року № 596-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху» та вищевказаною Інструкцією.

З огляду на викладене, слід зробити висновок, що розгляд справи на місці зупинки транспортного засобу не є порушенням процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, яке утворює самостійну підставу для скасування постанови, винесеної за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Крім цього, вирішуючи спірні правовідносини по суті даного спору, колегія суддів дійшла наступного.

Як встановлено ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно із п. 1.3 Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до пункту 12.4 Правил дорожнього руху України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач рухався в с. Березівка, що на а/д 018 Київ-Чоп 158 км зі швидкістю 87 (вісімдесят сім) км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті.

Також, долученими матеріалами справи, зокрема, фотосвітлинами та відеозаписом засобу вимірювальної техніки TruCAM з місця події, підтверджується факт, що позивач, керуючи транспортним засобом марки «PEUGEOT», державний номерний знак НОМЕР_1 , на а/д 018 Київ-Чоп 158 км в с. Березівка рухався зі швидкістю 87 км/год., чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до експертного висновку № 04/02/03-3008, виданого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України від 27.09.2018 року та чинного до 27.09.2021 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 № ТС 000521 забезпечує конфіденційність, цілісність та автентичність зареєстрованих даних та є придатним до застосування.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що інспектор поліції при винесенні оскарженої постанови діяв відповідно до норм чинного законодавства, в межах своєї компетенції та у спосіб, що передбачений законодавством, відтак правомірно виніс оскаржену постанову серії НК № 508770 від 22.02.2019 року в справі про адміністративне правопорушення, через що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а відтак задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до приписів частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Частиною 4 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції правильно по суті вирішив даний публічно-правовий спір, однак не надав належної оцінки обставинам справи, а тому оскаржене рішення суду слід змінити, змінивши його мотивувальну частину наведеними вище мотивами відмови в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 травня 2019 року у справі № 569/4148/19 змінити в частині мотивів відмови в задоволенні позову відповідно до мотивувальної частини постанови апеляційного суду.

У решті рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький

Повний текст постанови складено 02.08.2019 року.