Справа № 824/133/19-а
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2019-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/133/19-а Головуючий у 1-й інстанції: Кушнір Віталіна Олександрівна

Суддя-доповідач: Мацький Є.М.

01 серпня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Полотнянка Ю.П. Драчук Т. О.

за участю:

секретаря судового засідання: Шпикуляк Ю.В.,

представника відповідача: Фуштея М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства "Надія-Є" на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 08 травня 2019 року (рішення прийнято у м. Чернівці, повний текст рішення складено 20.05.2019, час його прийняття не зазначено) у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства "Надія-Є" до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового-повідомлення рішення,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. 7 лютого 2019 року Приватне підприємство "Надія-Є" (далі - позивач, апелянт) звернулось до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило суд визнати протиправним та скасувати податкове-повідомлення рішення від 09.08.2018р. №, прийняте Головним управлінням ДФС у Чернівецькій області (далі - відповідач).

2. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що відповідач за наслідками проведеної перевірки ПП "Надія-Є" дійшов висновку про заниження підприємством податку на прибуток за 2016-2017рр. в сумі 1252733,00грн. внаслідок не віднесення до доходу безоплатно отриманих товарів, оскільки у постачальників - фізичних осіб-здавачів великої рогатої худоби (далі - ВРХ), які проживають на території Житомирської та Рівненської областей та більша частина, яких не ідентифіковані для здійснення постачання тварин в таких обсягах, активи були відсутні, а сам факт поставки документально не підтверджено. У зв`язку з цим, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення, яким товариству збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємств на загальну суму 1565916,00грн. Позивач вважав, що до перевірки ним надані всі необхідні первинні та інші документи, які підтверджують його взаємовідносини із здавачами ВРХ, підтверджують факт передачі позивачем голів ВРХ на переробку ТОВ "Компанії "Зевс Лтд", а також в подальшому реалізацію готової продукції на експорт в Республіку Білорусь. В свою чергу, посилання податкового органу на лист ДП "Агенство з ідентифікації і реєстрації тварин" №716/9-11 від 16.07.2018р., щодо відсутності відомостей про переробку позивачем ВРХ, на думку позивача, є безпідставними. Відтак, на думку позивача, оскаржуване ним податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягало скасуванню.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 8 травня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено за безпідставністю.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

4. Апелянт, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

5. Приватне підприємство «Надія-Є» (ПП «Надія-Є») зареєстровано та взято на податковий облік 28.07.2005р., Кіцманська ОДПІ (Заставнівське відділення), податковий номер платника податків 33651058, знаходиться за адресою: Україна, 59454, Чернівецька область, Заставнівський район АДРЕСА_1

6. Посадовими особами Головного управління ДФС у Чернівецькій області на підставі наказу від 11.06.2018р. №375 та направлень від 26.06.2018р. №№ 1124, 1127-1129 у період з 27.06.2018р. по 19.07.2018р. було проведено документальну планову виїзну перевірку ПП «Надія-Є» з питань дотримання податкового законодавства, валютного, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2015р. по 31.03.2018р.

7. За результатами перевірки складено Акт перевірки від 26.07.2018р. №3708/24-13-14-08/33651058.

8. Проведеною перевіркою, з-поміж іншого, встановлено порушення ПП «Надія-Є» положень ст.134 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток за вказаний період в сумі 1 252 733грн., в тому числі: за 2016 рік в сумі 263636 грн., за 2017 рік в сумі 989097 грн.

9. На підставі висновків акту перевірки, зокрема, за вказане вище порушення, податковим органом 09.08.2018р. прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на загальну суму 1565916,00 грн., в тому числі: 1252733,00 грн. - основний платіж, 313183,00 грн. - штрафна (фінансова) санкція.

10. Рішенням про результати розгляду скарги ПП «Надія-Є» від 17.10.2018р. №33734/6/99-99-11-01-01-25, податкове повідомлення-рішення № залишено без змін.

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

11. Позивач свою правову позицію обгрунтував тим, що до перевірки ним надані всі необхідні первинні та інші документи, які підтверджують його взаємовідносини із здавачами ВРХ, підтверджують факт передачі позивачем голів ВРХ на переробку ТОВ "Компанії "Зевс Лтд", а також в подальшому реалізацію готової продукції на експорт в Республіку Білорусь. В свою чергу, посилання податкового органу на лист ДП "Агенство з ідентифікації і реєстрації тварин" №716/9-11 від 16.07.2018р., щодо відсутності відомостей про переробку позивачем ВРХ, на думку позивача, є безпідставними.

12. Відповідач зазначив, що оскільки перевіркою встановлено, що позивачем в 2016 та 2017 роках включено до складу собівартості реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг) витрати з придбання ВРХ на загальну суму 6824720 грн. від 87 постачальників фізичних осіб, які проживають на території Рівненської та Житомирської областей, які згідно первинних документів не ідентифіковані. Вказує, що в самих первинних документах (приймальних квитанціях та авансових звітах) щодо таких осіб наведені недостовірні дані, такі як місце проживання, їх реєстраційні номера як платників податків (РНОКПП). Також у зв`язку з відсутністю обов`язкових документів на переміщення товару, а саме товарно-транспортних накладних, неможливо дослідити питання транспортування ВРХ від здавачів до місця переробки. Позивачем для перевірки не надано документів щодо реального походження товаро - матеріальних цінностей (далі ТМЦ) (зокрема, паспортів з ідентифікації тварин тощо), що не дає змоги встановити виробника, походження товару. Враховуючи зазначене в ході перевірки посадові особи податкового органу дійшли висновку, що задекларовані господарські операції із придбання у фізичних осіб ВРХ не відбулися у дійсності, рух активів від фізичних осіб до посередників-заготовачів (працівників підприємства), що діяли від імені ПП «Надія-Є» в дійсності не відбувся, а надані первинні документи не опосередковувалися реальним рухом активів. В результаті чого перевіркою встановлено, що позивачем занижено податок на прибуток за 2016-2017 роки в сумі 1252733 грн. На підставі вказаного, відповідач стверджує, що податкове повідомлення-рішення від 09.08.2018р. №, прийняте Головним управлінням ДФС у Чернівецькій області за результатами перевірки ПП «Надія-Є» є обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

13. Частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

14. Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платники податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755- IV (далі - ПК України).

15. У відповідності до пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи.

16. Згідно з пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

17. Пунктом 44.1 статті 44 ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

18. Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування (п.44.12 ст.44 ПК України).

19. У відповідності до положень пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України об`єктом оподаткування податку на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

20. Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку). Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку) (абзаци 2-3 пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України).

21. Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток) визначається у Звіті про фінансові результати (Звіті про сукупний дохід), який позначається як форма №2. Актуальна форма цього звіту для великих підприємств затверджена Національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 07 лютого 2013 року №73, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 лютого 2013 року за №336/22868 (надалі - Положення бухгалтерського обліку).

22. Так, згідно пункту 3 розділу 1 "Загальні вимоги до фінансової звітності" Положення бухгалтерського обліку звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) - звіт про доходи, витрати, фінансові результати та сукупний дохід.

23. У звіті про фінансові результати розкривається інформація про доходи, витрати, прибутки і збитки, інший сукупний дохід та сукупний дохід підприємства за звітний період (пункт 8 розділу 1 "Загальні вимоги до фінансової звітності" Положення бухгалтерського обліку).

24. Згідно з пунктом 7 розділу 15 «Дохід» Положення бухгалтерського обліку визнані доходи класифікуються в бухгалтерському обліку за такими групами: дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); інші операційні доходи; фінансові доходи; інші доходи.

25. В свою чергу, у відповідності до положень розділу 16 «Витрати» Положення бухгалтерського обліку до складу витрат входять: собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг), витрати, пов`язані з операційною діяльністю та інші витрати діяльності.

26. Згідно з пунктами 5 та 7 розділу 16 «Витрати» Положення бухгалтерського обліку витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань. Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені.

27. У відповідності до п.11 розділу 16 «Витрати» Положення бухгалтерського обліку собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загальновиробничих витрат та наднормативних виробничих витрат. До виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) включаються: прямі матеріальні витрати; прямі витрати на оплату праці; інші прямі витрати; змінні загальновиробничі та постійні розподілені загальновиробничі витрати.

28. Згідно з п.12 розділу 16 «Витрати» Положення бухгалтерського обліку до складу прямих матеріальних витрат включається вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу вироблюваної продукції, купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат.

29. Витрати, пов`язані з операційною діяльністю, які не включаються до собівартості реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг), поділяються на адміністративні витрати, витрати на збут та інші операційні витрати (пункт 17 розділу 16 "Витрати" Положення бухгалтерського обліку).

30. Таким чином, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування об`єкту оподаткування податком на прибуток наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

31. Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

32. Відповідно до ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року №996-XIV ( далі - Закон №996) первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію. Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

33. У відповідності до положень статті 9 Закону №996 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

34. Таким чином, первинний документ має містити відомості про господарську операцію, в свою чергу визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

35. При цьому, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

36. Відповідно до пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за №168/704 (далі - Положення), під первинними документами розуміються документи, створені у письмовій або електронній формах, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

37. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

38. Згідно пункту 2.2 Положення первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі первинні документи).

39. Пунктом 2.4 Положення визначено, що первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральній та /або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис особи, що брала участь у здійсненні господарської операції.

40. В силу пункту 2.5 Положення документ повинен бути підписаний особисто та підпис може бути скріплений печаткою.

41. Отже, облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань платників податків здійснюється на підставі первинних документів, у яких міститься інформація саме про господарські операції (результати їх здійснення), а не про правочини (господарські зобов`язання).

42. Факт вчинення певних господарських операцій та правомірність подальшого відображення (проведення) їх у бухгалтерському та податковому обліку, можливо досліджувати лише на підставі вивчення та дослідження первинних документів платника.

V. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

43. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції встановив, що згідно первинних документів наведені недостовірні дані, такі як місце проживання осіб, їх реєстраційні номера як платників податків, що не дають змогу їх ідентифікувати. Таким чином, документи надані ІІП «Надія-С» на підтвердження придбання у вказаних фізичних осіб ВРХ, містять недостовірні дані щодо таких осіб. За таких обставин, на думку суду першої інстанції, викликають сумніви достовірність підписів здавачів ВРХ, що містяться у формах № І1К-2 та приймальних квитанціях, наданих позивачем.

44. Колегія суддів вважає, що позиція суду першої інстанції в цій частині є помилковою з огляду па те, що у вересні 2016 року та грудні 2017 року позивач придбав у мешканців Рівненської та Житомирської областей 470 голів великої рогатої худоби (надалі - ВРХ) на загальну суму 6824720.00 грн., що підтверджується копіями прийомних квитанцій, на яких містяться підписи осіб про отримання коштів за здану ВРХ.

45. Після придбання худоби оформлялись звіти про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт.

46. У зазначених звітах містяться відомості щодо використання коштів, а саме: прізвища здавачів, виплачених їм сум та номер прийомної квитанції.

47. З метою переробки придбаної ВРХ позивач уклав договір № 7-ДС від 22 серпня '2016 року з ТОВ «Компанія «Зевс Лтд», відповідно до якого Замовник (позивач) доручає, а Виконавець зобов`язується виконати роботу з переробки давальницької сировини ВРХ. свиней в живій вазі у готову продукцію, а Замовник зобов`язується прийняти готову продукцію і оплатити проведену роботу.

48. На виконання умов договору позивачем на підставі актів прийому-передачі сировини від 09 вересня 2016 року. 08 та 21 грудня 2017 року передано на переробку 470 голів ВРХ.

49. Після переробки готова продукція (м`ясо блочне заморожене та субпродукти) ТОВ «Компанією «Зевс Лтд» передана Замовнику, що підтверджується податковими накладними, актами прийому-передачі готової продукції від 12 вересня 2016 року, 12 та 22 грудня 2017 року та виставлені рахунки-фактури для оплати послуги по переробці давальницької сировини.

50. У відповідності до виписки банку вартість послуг була оплачена позивачем в безготівковому порядку.

51. Крім перелічених вище первинних документів, факт передачі позивачем ВРХ на переробку підтверджується листом ГОВ «Компанія «Зевс Лтд» № 264 від 13 грудня 2018 року.

52. Отримана від ТОВ «Компанія «Зевс ЛТД» готова продукція м`ясо, була реалізована позивачем на експорт в Республіку Білорусь, що підтверджується контрактами № 22/08 від 22 серпня 2016 р., № 07/12 від 07 грудня 2017 р.. № 15/12 від 15 грудня 2017 р.. № 19/12 від 19 грудня 2017 р. специфікаціями, митними деклараціями, міжнародними товарно-транспортними накладними (CMR). сертифікатами про походження товару, інвойсами.

53. Колегія суддів встановила, що господарські операції приватного підприємства «Надія-Є» документально підтверджують його взаємовідносини із здавачами ВРХ та відповідають вимогам Податкового кодексу України, Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», «Положенню про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 р.

54. Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що заготівельник не наділений повноваженнями ідентифіковувати особу - здавача великої рогатої худоби. Разом з тим під час придбання худоби заготівельником оформлені всі документи, необхідні для подальшої передачі її на переробку (приймальні квитанції, паспорт ВРХ).

55. Також відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що у позивача відсутні документи на переміщення товару, а саме товарно-транспортні накладні, які в даному випадку є обов`язковими для встановлення транспортування ВРХ від здавачів до місця переробки.

56. Обгрунтовуючи прийняте рішення, суд першої інстанції дійшов до висновку, що товарно - транспортні накладні є доказом факту перевезення (переміщення) товару, натомість позивачем як до перевірки, так і в ході судового розгляду даної справи товарно - транспортних накладних, які б підтверджували фактичне переміщення придбаної ВРХ не надано.

57. Відповідно до розділу 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 року, товаротранспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюється облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу, товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

58. Згідно пунктів 11.1, 11.3, 11.4. 11.5. 11.7 вказаних правил основними документами на перевезення вантажів с товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля.

59. Дорожній лист вантажного автомобіля є документом, без якого перевезення вантажів не допускається. Оформлення перевезень вантажів товарно- транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля. Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Після прийняття ватажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри. Перший екземпляр товарно- транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби і печаткою або штампом), передається Перевізнику.

60. Разом з тим, вказані правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку валових витрат платників податку, а лише встановлюють права, обов`язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). При цьому, документи, обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

61. Аналіз наведених норм дає підстави колегії суддів зробити висновок про те, що вказані правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку валових витрат платників податку, а лише визначають права, обов`язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). При цьому документи, обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

62. Отже, товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно- матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом.

63. З урахуванням наведеного, слід зазначити, що оскільки транспортною документацією підтверджується операція з надання послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товар), то за наявності документів, що підтверджують фактичне отримання товару і його використання у власній господарській діяльності, неподання такого документа, як товарно-транспортна накладна, не може свідчити про відсутність реальних господарських операцій, витрати на які позивачем віднесено до складу валових витрат.

64. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 06.02.2018 року (адміністративне провадження К/9901/2030/17), справа № 821/589/17 ( адміністративне провадження № К/9901 /8403/18).

65. Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, також зазначив, що позивачем не надано документів щодо реального походження ТМЦ (зокрема паспортів з ідентифікації тварин), що унеможливлює встановлення виробника та походження товару.

66. Колегія суддів вважає позицію суду першої інстанції помилковою, виходячи з наступного.

67. У відповідності до п. 6.9 Положення про ідентифікацію та реєстрацію великої рогатої худоби, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 17.09.2003 року № 342 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.10.2003 року за № 909/8230 (в редакції, що діяла на момент спірних правовідносин), при прибутті тварини на м`ясокомбінат, бойню чи завод відповідальна особа останніх зобов`язана:

-- у момент прибуття тварини - перевірити наявність прикріплених на тварині бирок та відповідність ідентифікаційних номерів на бирках даним паспорта та відомості переміщення тварин:

-- у встановленому ним Положенням порядку здійснити дії з реєстрації господарства в Реєстрі тварин, якщо господарство не зареєстроване;

-- унести відповідні записи про прибуття в господарство до книги обліку тварин, зворотного боку паспорта тварини;

-- унести дані про прибуття тварини в господарство до відомості переміщення тварин, одержаної від попереднього власника/утримувача. і не пізніше триденного терміну після прибуття тварини надіслати відомість переміщення тварин, паспорт тварини до Агентства через агента з ідентифікації.

68. Таким чином, у позивача не могло бути в наявності паспортів ВРХ, так як вони разом з худобою здані на підприємство - переробник (ТОВ «Компанія «Зевс Лтд»), котре, в свою чергу, повинно було надіслати їх до Агенства з ідентифікації і реєстрації тварин.

69. Крім того, колегія суддів вважає безпідставним посилання суду першої інстанції в оскарженому рішенні на лист Агентства з ідентифікації і реєстрації тварин №716/9-11 від 16.07.2018 р., згідно якої відповідно до даних Єдиного державного реєстру тварин у звітах про рух поголів`я тварин ВРХ власника ПП «Надія-Є» () за період з 01.01.2016 р. по 31.03.2018 р. відсутні відомості про переробку тварин із паспортами, вказаними у закупівельних відомостях, що придбавалися у фізичних осіб Житомирської та Рівненської областей. Проте, вказаний документ не містить інформації, яка зазначена судом першої інстанції в рішенні.

70. Помилковим також є посилання суду першої інстанції на документ, який немає статусу нормативно-правового акту, а саме на Порядок застосування форм первинної документації з обліку закупівель сільськогосподарських продуктів та сировини, затверджений Постановою Правління центральної спілки споживчих товариств від 29.05.2000 р. № 118 за погодженням з Держкомстатом України.

71. Так, нормативно-правові акти міністерств поширюються на сферу діяльності міністерства або на всіх громадян та юридичних осіб. На відміну від правових актів індивідуального значення нормативно-правові акти мають найбільш загальний характер та спрямовані на врегулювання певного виду суспільних відносин і застосовуються неодноразово.

72. Статтею 117 Конституції України закріплено, що нормативно - правові акти міністерств підлягають державній реєстрації в порядку, установленому законом.

73. Питання державної реєстрації регулюється Указом Президента України від 03.10.92 р. № 493 "Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади", що був прийнятий з метою впорядкування видання міністерствами, іншими органами виконавчої влади нормативно-правових актів, забезпечення охорони прав, свобод і законних інтересів громадян, підприємств, установ та організацій. Набувають чинності такі акти через 10 днів після їх реєстрації, якщо в них не встановлено пізнішого строку надання їм чинності.

74. Спеціальний порядок державної реєстрації нормативно-правових актів установлено Положенням про держави) реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, органів господарського управління та контролю, що зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.92 р.

75. Критерієм чинності таких актів та їх застосування є державна реєстрація нормативно-правових актів у Міністерстві юстиції України та занесення до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів, який запроваджений згідно з Указом Президента України від 27.06.96 р. № 468. Державна реєстрація полягає у тому, що такі нормативно-правові акти проходять правову експертизу на відповідність Конституції України, законам України та іншим актам законодавства.

76. Колегія суддів зазначає, що проведення господарських операцій суб`єкта господарювання, за змістом статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підтверджується первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік. Згідно частини 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» на даних бухгалтерського обліку базується фінансова, податкова, статистична та інша звітність. Таким чином первинні документи по відображенню господарчих операцій є основою для податкового обліку.

77. Зважаючи на вимоги вищенаведених норм колегія суддів, вирішуючи спір по суті, дійшла висновку, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування складу витрат наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів, робіт та послуг з метою їх використання у власній господарській діяльності, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами, які містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

78. Колегія суддів приймає до уваги також і висновок судово-економічної експертизи, наданий в обґрунтування неправомірності висновків перевірки. Він зроблений судовим експертом на підставі дослідження наданих до перевірки документів з урахуванням відповідності положенням Податкового кодексу України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Мінфіну від 20.08.2015р. № 727.

79. Крім того, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що господарські операції позивача з ТОВ "Компанією «Зевс ЛТД» мали реальний характер.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

80. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

81. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

82. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

83. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

84. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

85. Згідно ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

86. Суд повинен перевірити, чи було втручання виправданим та необхідним у демократичному суспільстві, та, зокрема, чи було воно пропорційним, і чи були причини, надані національними органами влади на його виправдання, важливими та достатніми. Таким чином, важливим є визначити, чи належним чином національні органи влади використали свою свободу повноважень, звинувативши заявника у наклепі чи зловживанні посадовим становищем. Рішення у справі Ляшко проти України (Lyashko v. Ukraine) від 10 серпня 2006 р., Заява № 21040/02, п. 47.

87 . Суд відзначає, що одним із складників справедливого судового розгляду в розумінні п. 1 статті 6 є право на змагальне провадження; кожна сторона, в принципі, має отримати нагоду не лише бути поінформованою про будь-які докази, які потрібні для того, щоб виграти справу, але також має знати про всі докази чи подання, які представлені або зроблені в цілях впливу на думку суду, і коментувати їх (див., mutatis mutandis, рішення у справах Лобо Мачадо проти Португалії (Lobo Machado v. Portugal) і Фермьойлєн проти Бєльгії (Vermeulen v. Belgium) від 20 лютого 1996 р., Reports of Judgments and Decisions 1996-I, сс. 206-07, п. 31 і п. 23, п. 33, відповідно, та рішення у справі Нідерост-Губер проти Швейцарії (Nidero?stHuber v. Switzerland) від 18 лютого 1997 р., Reports 1997-I, с. 108, п. 24).

88. У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

89. Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

90. З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

V. СУДОВІ ВИТРАТИ

91. Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб"єктом владних повноважень, всі судові витрати , які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб"єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

92. Судом встановлено, що позивачем при подачі позову сплачено судовий збір в сумі 19210 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 968 від 25.01.2019 року / а.с. 4/, та при подачі апеляційної скарги сплачено 28815 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 718 від 21.06.2019 року, а всього 48025 грн., які підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Чернівецькій області на користь ПП " Надія - Є.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Надія-Є" задовольнити повністю.

Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 08 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства "Надія-Є" до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового-повідомлення рішення скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Приватного підприємства " Надія -Є" задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 9 серпня 2018 року.

Стягнути на користь приватного підприємства " Надія-Є" 48025 грн. понесених судових витрат по сплаті судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Чернівецькій області.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 02 серпня 2019 року.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Полотнянко Ю.П. Драчук Т. О.