Справа № 440/816/19
Суддя: А.Б. Головко
Дата ухвалення: 2019-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/816/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Головка А.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Крутько О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представників відповідача Остапенко Т.А., Предибайло А.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування рішень.

В С Т А Н О В И В:

06 березня 2019 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування акту ГУ ДФС у Полтавській області від 29.08.2018 за №1132/16-3І-13-11-16/; податкового повідомлення - рішення від 20.09.2018 N з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 46940,72 грн. та штрафної санкції в сумі 23470,36 грн.; рішення № від 20.09.2018 про донарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 32292,76 грн. та штрафної санкції в розмірі 6458,55 грн. (т.ч. вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 20.09.2018 №Ф-); податкового повідомлення - рішення від 20.09.2018 № з військового збору в сумі 3911,73 грн. та штрафної санкції в сумі 977,93 грн.; податкового повідомлення - рішення від 20.09.2018 № з єдиного податку з фізичних осіб в сумі 11864,77 грн та штрафної санкції в сумі 2966,19 грн.

В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що визначення відповідачем заниження сплати податків не відповідає дійсним обставинам справи. Під час перевірки у позивача були в наявності перинні документи, які відповідачем не прийняті до уваги. Вважає прийняті відповідачем за результатами перевірки рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти позову, просив відмовити в його задоволенні.

02.04.2019 до суду надійшов відзив на позов, у якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, з огляду на те, що складений за результатами проведеної перевірки позивача акт № 1132/16-31-13-11-16/ НОМЕР_1 від 29.08.2018 є правомірним, сформованим у відповідності до норм чинного податкового законодавства, що у свою чергу підтверджується правовими висновками Верховного Суду України та Верховного Суду. Відповідач наполягає на правомірності прийнятих спірних рішень, у зв`язку із встановленими в ході перевірки порушеннями позивачем вимог законодавства /том 1 а.с. 186-191/.

Cуд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що керуючись пп. 20.1.4 п. 20.1 ст.20, на підставі ст. 77 та із врахуванням п.82.1 ст.82 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), п.п. 2, п. 1, ст.13 Закону України від 8 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», наказу Головного управління ДФС у Полтавській області від 11.07.2018 за № 1715 та плану-графіку проведення документальних перевірок на 2018 рік, головним державним ревізором - інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб Головного управління ДФС у Полтавській області Остапенко Тетяною Анатоліївною та головним державним ревізором - інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб Головного управління ДФС у Полтавській області Павелком Дмитром Станіславовичем, проведена документальна планова виїзна перевірка діяльності ОСОБА_1 , податкова адреса: АДРЕСА_1 , з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 по 31.12.2017.

Копію наказу про проведення планової виїзної документальної перевірки від 11.07.2018 за №1715 та письмове повідомлення від 13.07.2018 за №510 направлено платнику 13.07.2018 поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Проведення перевірки продовжувалося відповідно до наказу ГУ ДФС у Полтавській області від 15.08.2018 року за №2065.

Направлення Головного управління ДФС у Полтавській області від 01.08.2018 за №2659 на проведення документальної планової виїзної перевірки та службове посвідчення особи, яка зазначена в ньому, пред`явлено під підпис ОСОБА_1 01.08.2018.

Направлення Головного управління ДФС у Полтавській області від 15.08.2018 за №2775, на проведення документальної планової виїзної перевірки та службове посвідчення особи, яка зазначена в ньому, пред`явлено під підпис ОСОБА_1 15.08.2018.

За результатами перевірки складено акт № 1132/16-31-13-11-16/ НОМЕР_1 від 29.08.2018, згідно якого встановлено наступні порушення:

- п.44.3, 44.6 ст.44, пп. 164.1.3, п. 164.1 ст. 164, п. 177.1, п. 177.2, п. 177.4, ст.177 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб у загальній сумі 46940,72 грн., в т.ч. по періодам: за 2016 рік у сумі 46940,72 грн.;

- п.2 частини першої ст.7 та частини 5 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI у результаті чого занижено єдиний внесок у сумі 32292, 76 грн., в т.ч. по періодам: за 2016 рік у сумі 32292,76 грн.;

- п.п. 1.1, п.п.1.2, п.п.1.4, п.п. 1.5 п.161 підрозділу 10 розділу ХХ «Інші перехідні положення» Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ у результаті чого занижено податкове зобов`язання по військовому збору у сумі 3911,73 грн, в т.ч. по періодам: за 2016 рік у сумі 3911,73 грн.;

- пп.16.1.2 п.16.1 ст.16 п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями), наказ Міндоходів від 16.09.2013 №481 зареєстрований у Міністерстві юстиції України 01.10.2013 за №1686/24218 «Про затвердження форми Книги обліку доходів та витрат, які ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які проводять незалежну професійну діяльність та Порядку її ведення» та ст.128 п.6 Господарського Кодексу України №436-IV від 16.01.2003 із змінами та доповненнями, а саме включення до декларації про майновий стан та доходи за 2016-2017 рр. перекручених даних;

- ст.295 ст.296 глави 1 розділу XIV Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. №2755-V (із змінами та доповненнями) та Наказ Міністерства фінансів України від 19.06.2015 року №578 із змінами та доповнення, внесеними наказом Міністерства фінансів України від 17.03.2017 №369, Про затвердження форм податкових декларацій платника єдиного податку, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 07.07.2015 за №799/27244, у результаті чого занижено податкове зобов`язання по єдиному податку у загальній сумі 11864,77 грн., у тому числі по періодам: за три квартали 2016 року у сумі 11864,77 грн.

За наслідками проведеної перевірки винесені податкові повідомлення-рішення:

- № від 20.09.2018 з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування 46940, 72 грн. та штрафна санкція 23470, 36 грн.

- № від 20.09.2018 з військового збору 3911,73 грн. та штрафна санкція 977, 93 грн.

- № від 20.09.2018 з єдиного податку з фізичних осіб 11864,77 грн. та штрафна санкція 2966, 19 грн.

- рішення від 20.09.2018 № про донарахування єдиного внеску загальнообов`язкове державне соціальне страхування 32292,76 грн. та штрафна санкція розмірі 6458,55 грн;

- вимога про сплату боргу від 20.09.2018 №Ф-.

Позивач не погодилася із вказаними рішеннями та оскаржила їх до суду.

За змістом приписів пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.

Право контролюючого органу проводити, зокрема, документальні планові виїзні перевірки закріплено п. 75.1 ст. 75 ПК України, який серед іншого визначає, що документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пп. 75.1.2. п. 75.1 ст. 75 ПК України, документальною вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка. Порядок проведення документальних планових перевірок передбачений статтею 77 ПК України.

Так, план-графік документальних планових перевірок на 2018 рік було оприлюднено на офіційному веб-сайті ДФС України (http://sfs.gov.ua/diyalnist-/plani-ta zviti-roboti-/plani-ta-zviti-roboti-/320874.html), згідно відомостей якого заплановано проведення документальної перевірки щодо І групи - платники податків - фізичних осіб, у яких обсяг доходу за рік не перевищує 20 млн. грн. у вказаному переліку включено ФОП ОСОБА_1 на серпень 2018 року, що повністю відповідає подальшим діям контролюючого органу.

У той же час, визначення конкретної мети та періоду, за який буде проведено перевірку, та інші обов`язкові умови визначаються в наказах про проведення планових документальних перевірок (постанова Верховного Суду від 20.06.2018 у справі No 822/1138/17, адміністративне провадження №К/9901/40104/18).

Згідно фактичних обставин справи суд звертає увагу на те, що ФОП Гененко ОСОБА_3 допущено перевіряючих до проведення перевірки.

Як визначив Верховний Суд України, платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами.

Тобто, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе.

Така позиція Верховного Суду наведена, зокрема, у постанові від 14.03.2019 справі № 804/587/18 (адміністративне провадження № К/9901/68168/18), від 13.03.2018 у справі № 804/113/16 (адміністративне провадження № К/9901/19326/18), від 30.11.2018 у справі № 808/1641/15 (адміністративне провадження № К/9901/6626/18).

Крім того, у постанові Верховного Суду від 12.03.2019 по справі №826/630/15 (адміністративне провадження №К/9901/9293/18) встановлено, що визначення можливості або неможливості проведення перевірки платника податків відноситься до дискреційних повноважень посадових осіб контролюючого органу, які проводять таку перевірку. Можливість продовження перевірки може бути оцінена (перевірена) судом, зокрема, за наслідками оскарження податкового повідомлення-рішення, прийнятого у зв`язку з відсутністю у платника податків втрачених документів, належать або пов`язані з предметом перевірки.

Тобто, складений за результатами проведеної перевірки акт № 1132/16-31-13-11- 16/ від 29.08.2018 є правомірним, сформованим у відповідності до норм чинного податкового законодавства, що у свою чергу підтверджується правовими висновками Верховного Суду України та Верховного Суду, тим самим повністю спростовує позицію позивача.

Щодо суті встановлених під час проведення перевірки порушень та правомірності податкового повідомлення-рішення № від 20.09.2018, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, суд зазначає наступне.

Під час перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_1 у період з 01.01.2016 по 30.06.2016 та з 01.04.2017 по 31.12.2017 занижено податкове зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб у сумі 46940,72 грн за 2016 рік, що виникло по причині завищення доходу отриманого від провадження господарської діяльності та за рахунок завищення витрат безпосередньо пов`язаних отриманням доходів, а саме:

ФОП ОСОБА_1 завищено суму доходу від провадження господарської діяльності у сумі 60964,12 грн., а саме: у 2016 році у сумі 33305,69 грн. та у 2017 році у сумі 27658,43 по причині включення платником до доходу суми надлишково перерахованих коштів, що були повернуті ФОП ОСОБА_1 , чим порушено пп. 164.1.3, п.164.1, ст. 164, п.177.1 п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VI (із змінами та доповненнями).

Тобто, ФОП ОСОБА_1 завищено витрати, безпосередньо пов`язані з отриманням доходів у сумі 321745,87 грн. у т.ч. за період 01.01.2016 по 30.06.2016 у сумі 294087,44 грн. та за період з 01.04.2017 по 31.12.2017 у сумі 27658,43 грн., а саме ФОП ОСОБА_1 завищено суму витрат, безпосередньо пов`язану з отриманням доходів на суму 294087,44 грн. у період з 01.01.2016 по 30.06.2016, а саме:

- по причині включення до їх складу суми витрат у розмірі 33305,69 грн. що пов`язані з отриманням доходу як суми надлишково перерахованих коштів, що були повернуті ФОП ОСОБА_1 та не підтверджена первинними документами, чим порушено п.44.3, 44.6 ст.44, п. 177.4. ст.177 Податкового Кодексу від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями);

- за рахунок часткового включення до складу витрат сплаченого єдиного внеску у розмірі 9567,32 грн. донарахованого фіскальним органом згідно документальної планової виїзної перевірки (акт від 11.03.2016р. №678/16-01-13-05-10/ НОМЕР_1 ), чим порушено п.177.2 п.177.4 ст.177 Податкового Кодексу від 02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та доповненнями);

- за рахунок включення до їх складу суми витрат у розмірі 172025, 77 грн., що ~ підтверджена первинними документами, чим порушено п.44.3, 44.6 ст.44, п.177.1, п.177.2, п. 177.4. ст.177 Податкового Кодексу від 02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та доповненнями);

- за рахунок включення до їх складу вартості товару, що не був реалізований та перебуває на залишках на кінець звітного періоду, що підтверджується проведеним кількісним аналізом у розмірі 79188,66 грн., чим порушено п.44.3, 44.6 ст.44, п.177.1, п.177.2, п. 177.4. ст.177 Податкового Кодексу від 02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та доповненнями).

Крім того, ФОП ОСОБА_1 завищено суму витрат, безпосередньо пов`язану з отриманням доходів на суму 27658,43 грн. у період з 01.04.2017 по 31.12.2017 року по причині включення до їх складу зазначеної суми витрат що пов`язані з отриманням доходу як суми надлишково перерахованих коштів, що були повернуті ФОП ОСОБА_1 .

Перевіркою на підставі наданих первинних документів додатково визначено чистий оподатковуваний дохід за 2016 рік у сумі 260781,75 грн. (235651,64 грн.(чистий оподатковуваний дохід від реалізації товарів на суму 928397,78 грн.) + 172025,77 грн. (не підтверджено факт придбання товарів первинними документами) - 42137,06 грн. (сума чистого оподатковуваного доходу, задекларована платником) - 61936,60 грн. (сума інших витрат, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг, що підтверджена перевіркою) - 42822,00 грн. (сума витрат на оплату праці та нарахування на заробітну плату, що підтверджена перевіркою).

На суму додатково визначеного чистого оподатковуваного доходу за результатами перевірки визначено зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб та військовому зборі.

Щодо суті встановлених під час проведення перевірки порушень та правомірності винесеного податкового повідомлення-рішення № від 20.09.2018 форми «Р», яким Позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору, зазначаємо наступне.

Відповідно до пп.1.2 п.161 підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені статтею 163 Кодексу. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюється у порядку, встановленому статтею 168 Кодексу.

Перевіркою правильності визначення бази оподаткування військовим збором порушень не встановлено.

Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника, зобов`язаний утримувати збір із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку збору І,5 відсотка (пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Кодексу).

Документальною перевіркою встановлено, що у період з 01.01.2016 по 31.12.2017 ФОП ОСОБА_1 використовувала у підприємницькій діяльності працю найманих працівників та виплачувала доходи (заробітну плату). Згідно з пп.1.2 пп. 1.3 пп.1.4 пп.1.5 пп. 1.6 п.161 підрозділу 10 розділу ХХ «Інші перехідні положення» Податкового Кодексу У країни від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями) підприємець нараховувала збір у розмірі 1,5% з доходу нарахованого у вигляді заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами у сумі 3921,52 грн., а саме за 2016 рік у сумі 1176,05 грн. та за 2017 рік у сумі 2745,47 грн.

Відповідно до пп.1.1 п.161 підрозділу 10 розділу ХХ «Інші перехідні положення» Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями) підприємець нараховувала та сплачувала військовий збір у розмірі 1,5% з чистого доходу нарахованого у податкових деклараціях про майновий стан та доходи за 2016-2017 роки у сумі 4352,30 грн., у тому числі за 2016 рік у сумі 632,06 грн. та за 2017 рік у сумі 3720,24 грн.

Перевіркою правильності визначення бази оподаткування військовим збором встановлено його заниження в сумі 3911,73 грн., у тому числі за 2016 рік у сумі 3911,73 грн. внаслідок порушень зазначених у п.2.2.2 акту перевірки, а саме не утримання та не перерахування війкового збору від чистого оподатковуваного доходу, який отримала ФОП ОСОБА_1 у 2016-2017 рр., чим порушено п.п.1.1, п.п.1.2, п.п.1.4, п.п. 1.5 п.161 підрозділу 10 розділу ХХ «Інші перехідні положення» Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755- VI (із змінами та доповненнями).

Тобто, у зв`язку з порушенням ФОП Гененко ОСОБА_4 Ю. п.п.1.1, п.п.1.2, п.п.1.4, п.п l.5 п.161 підрозділу 10 розділу ХХ «Інші перехідні положення» Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями) платником занижено податкове зобов`язання по військовому збору за 2016 рік у сумі 3911,73 грн.

Щодо суті встановлених під час проведення перевірки порушень, які слугували підставою для прийняття рішення від 20.09.2018 № про донарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування 32292,76 грн. та штрафна санкція в розмірі 6458,55 грн., а також вимоги про сплату боргу від 20.09.2018 №Ф-.

У зв`язку з порушенням ФОП Гененко ОСОБА_5 .Ю. п.2 частини першої ст.7 та частини 5 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (із змінами та доповненнями) платником занижено єдиний внесок за 2016 рік у сумі 32292,76 грн.

Відповідно до положень Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Також зазначеним Законом визначено, що єдиний внесок для фізичних осіб - підприємців, які обрали загальну систему оподаткування нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Отже, базою нарахування єдиного внеску для фізичних осіб - підприємців, які обрали загальну систему оподаткування без використання праці найманих працівників, є сума доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, але не менше за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток) та не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом № 2464.

Згідно з п.1 ч.2 ст.6 Закону №2465 платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно абз. 1 п.2 ст.7 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (із змінами та доповненнями) для платників зазначених у п.4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток). Частиною 3 ст.7 цього закону встановлено, що нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску.

Відповідно до п.2 частини першої ст. 7 та частини 5 ст.8 Закону про ЄВ для фізичних осіб-підприємців (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) єдиний внесок встановлюється у розмірі 22% на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток). У разі якщо фізичною особою-підприємцем не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Перевіркою правильності нарахування єдиного внеску ФОП ОСОБА_1 за 2016-2017 рр. встановлено його заниження у сумі 32292,76 грн., а саме за 2016 рік у сумі 32292, 76 грн.

У відповідності до п.2 частини першої ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010р. №2464-VI (із змінами та доповненнями) базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування для фізичних осіб-підприємців, крім тих які обрали спрощену систему оподаткування є суми доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податку на доходи фізичних осіб.

При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток). Частиною 3 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010р. №2464-VI (із змінами та доповненнями) встановлено, що нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску. У відповідності до п.2 частини першої ст. 7 та частини 5 ст.8 Закону про ЄВ для фізичних осіб-підприємців (крім тих які обрали спрощену систему оподаткування), згідно якої єдиний внесок встановлюється у розмірі 22% суми доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб.

Щодо сформованої вимоги про сплату боргу, суд зазначає, що у відповідності до ч. 1 ст. 25 Закону України рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Так, відповідно до пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

За змістом пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки. орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Пунктом 3.1 розділу ІІІ наказу Міністерства фінансів України від 30.06.2017 № 610 «Про затвердження Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків» податкові вимоги формуються автоматично на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - ІТС) контролюючих органів.

Щодо суті встановлених під час проведення перевірки порушень та правомірності винесеного податкового повідомлення-рішення No від 20.09.2018 форми «Р», яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з єдиного податку, суд зазначає наступне.

В частині визначення та сплати в бюджет сум податкових зобов`язань по єдиному податку від провадження діяльності на спрощеній системі оподаткування контролюючим органом встановлено той факт, що ФОП ОСОБА_1 у період з 01.07.2016 по 31.03.2017 занижено податкове зобов`язання по єдиному податку за три квартали 2016 року у загальній сумі 11864,77 грн.

Відповідно до п.293.3 ст.293 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-V (із змінами та доповненнями), ставка єдиного податку для платників єдиного податку ІІІ групи у разі сплати податку на додану вартість встановлюється у розмірі - 3 відсотки доходу (2016- 2017рр.).

Перевіркою правильності проведення остаточного розрахунку по єдиному податку за три квартали 2016 року, у сумі 23729,54 грн. відображеного податковій декларації платника єдиного податку-фізичної особи-підприємця за три квартали 2016 року, встановлено заниження суми єдиного податку, що підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду у сумі 11864,77 грн.

Перевіркою відображених показників до податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за три квартали 2016 року у рядку 12 «нараховано всього за звітний (податковий) період» зазначено суму податку у розмірі 35594,31 грн., у рядку 14 «сума єдиного податку, що підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду» зазначено суму єдиного податку у розмірі 23729,54 грн., що призвело до заниження суми єдиного податку, що підлягає сплаті до бюджету у сумі 11864,77 грн.

Заниження єдиного податку у сумі 11864,77 грн. виникло по причині відсутності нарахувань в індивідуальній картці платника податку зазначеної суми та рахуються як переплата.

При поданні до ДПІ у м. Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області податкової декларації платника єдиного податку-фізичної особи-підприємця за три квартали 2016 року (25.10.2016 №) ФОП ОСОБА_1 занижено суму єдиного податку, що підлягає сплаті в бюджет в розмірі 11864,77 грн. (ряд.12 розділ V Визначення податкових зобов`язань по єдиному податку «нараховано всього за звітний (податковий) період» зазначено суму податку у розмірі 35594,31 грн.), (ряд.13 розділ V Визначення податкових зобов`язань по єдиному податку «нараховано за попередній звітний (податковий) період (значення рядка 12 декларації попереднього звітного (податкового) періоду у сумі 0,00 грн., (ряд. 14 розділ V Визначення податкових зобов`язань по єдиному податку «сума єдиного податку, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду (ряд.12-ряд.13) сума єдиного податку 23729,54 грн.), чим порушено Наказ Міністерства фінансів України від 19.06.2015 №578 із змінами та доповнення, внесеними наказом Міністерства фінансів України від 17.03.2017 №369, Про затвердження форм податкових декларацій платника єдиного податку, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 07.07.2015 за №799/27244, ст.295 ст.296 глави 1 розділу XIV Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-V (із змінами та доповненнями), внесеними законами України.

Стосовно зазначеного позивачем твердження щодо не підтвердження придбання товарів первинними документами з урахуванням подання платником під час проведення перевірки інвентаризаційного опису ТМЦ (форма №М-21) та щодо ігнорування факту придбання ТМЦ протягом 2001-2009 та не дослідження на ці ТМЦ наявних у платника первинних документів «Інвентаризаційні описи на ТМЦ», суд зазначає наступне.

У ході проведення перевірки ФОП Гененко ОСОБА_3 надано пояснення (вх. №Г/7875/інші від 20.08.2018), згідно якого платником повідомлено, що документи на товар придбаний у період 2001-2009 років не збереглися.

Також, платником під час проведення перевірки інвентаризаційні описи ТМЦ не надавалися.

Також, перевіркою встановлено факт отримання ФОП ОСОБА_1 на розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 відкритому у ПГРУ ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 331401 доходу у сумі 16785,00 грн. (без ПДВ) від реалізації вантажного автомобіля марки DAF модель AE75PF (CF75.360), але на підтвердження витрат первинних документів не надано.

Згідно із положеннями п. 44.2 ст. 44 Податкового Кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI із змінами та доповненнями для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування. Платники податку, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

На підставі пп. 16.1.2 п.16.1 ст. 16 Податкового Кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI із змінами та доповненнями платники податків зобов`язані вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів

У відповідності із п. 85.2 ст. 85 Податкового Кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI із змінами та доповненнями платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Також, враховуючи п. 44.6 ст. 44 Податкового Кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI із змінами та доповненнями у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Окрім цього, слід врахувати правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 29.08.2018 у справі №815/2119/17, яка полягає у тому, що зміст наведених правових норм свідчить, що обов`язок контролюючого органу здійснювати перевірку первинних документів кореспондуються з обов`язком платника податків зберігати такі первинні документи та надавати їх при перевірці. Не надання таких документів нормами пункту 44.6 ст. 44 ПК України прирівнюється до їх відсутності. (дані висновки корелюються із положеннями постанови Верховного Суду від 28.02.2018 у справі № 806/447/15, постанова Вищого адміністративного суду України від 07.08.2017 у справі № 800/13924/14).

Таким чином, відповідач при винесенні спірних рішень діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та Законами України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування рішень відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 29 липня 2019 року.

Суддя А.Б. Головко