Справа № 826/11669/17
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря: Суркової Д.О.,

представника позивача Кудрявцева Г.А. ,

представника відповідача Кіцелюк Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління з питань реклами Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гетьман і Ко» до Управління з питань реклами Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправною та скасування вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Гетьман і Ко» звернулось до суду з даним позовом, в якому просило визнати протиправною та скасувати вимогу Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31.08.2017 № 013827-17.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірна конструкція не містить закликів до придбання товару/послуги або іншої інформації, яка призначена сформувати або підтримати інтерес споживачів щодо товарів/послуг та не підпадає під дію Закону України «Про рекламу».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 квітня 2019 року позов задоволено, при цьому, суд першої інстанції виходив з того, що вивіска, розташована на декоративному елементі фасаду будівлі позивача, не є рекламою, оскільки не закликає громадян на придбання товарів та послуг саме у позивача, а носить інформаційний характер, при цьому, вона розміщена на зовнішній поверхні будинку не вище першого поверху, біля входу в таке приміщення, отже відповідачем вчинено протиправні дії щодо підготовки та видачі вимоги № 013827-17 від 31.08.2017.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Свої доводи обґрунтовує тим, що позивач навмисно ввів суд в оману, не вказавши, що саме на спірну конструкцію він отримав дозвіл на розміщення об`єкта зовнішньої реклами у 2012 році зі строком дії до 21.05.2017. За таких обставин, враховуючи, що позивач не звертався із заявою щодо продовження строку дії дозволу, відповідач обґрунтовує правомірність винесення спірної вимоги від 31.08.2017 № 013827-17. Також посилається на недотримання процедури щодо розміщення цієї вивіски.

Позивачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав, наполягав на їх задоволенні, в той час, як представник позивача проти цього заперечував, просив судове рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції установлено і підтверджується матеріалами справи, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Гетьман і КО» зареєстровано як юридична особа 09.03.1999. Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видами діяльності товариства є, зокрема, діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (основний) (Код КВЕД 56.10).

Позивач є орендарем приміщення за адресою :м Київ , вул. Велика Васильківська 15/2 площею 783,7 кв.м.

На підставі заяви № 830 від 08.08.2003 позивачеві надано дозвіл № 00764-03 на розміщення об`єкта зовнішньої реклами. Дозвіл надано на розміщення рекламної вивіски розміром 2 840х800 у кількості 3 штук за адресою Печерський район, вул. Рогнідинська 2/15. Строк дії дозволу до 21.05.2017.

На підставі акту обстеження, головним спеціалістом Скотською О.І. складено вимогу відносно позивача № 013827-17 від 31.08.2018 щодо усунення порушень Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 № 2067 (із змінами і доповненнями), Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 № 1051/1051 (із змінами і доповненнями), Порядку розміщення реклами в м.Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 № 37/6253 (із змінами і доповненнями), та/або Правил розміщеннями рекламних засобів у місті Києві, затверджених рішенням Київської міської ради від 20.04.2017 № 223/2445 шляхом «демонтажу конструкції: Рекламна вивіска на будинку (будівлі), споруді, у зв`язку з порушенням, визначеним відповідачем, як «Закінчився термін дії дозволу або скасовано (п.17.2 «В») Самовільно встановлений Р3 (п.17.2 «Б»), на підставі акту обстеження відповідача від 31.08.2017.

Не погоджуючись з цією вимогою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов виходив з того, що відповідач як суб`єкт власних повноважень не довів перед судом, що спірна конструкція є об`єктом зовнішньої реклами та потребує спеціального дозволу на розміщення, в той час, як доводи позивача про те, що ним розміщена саме інформаційна виписка, є прийнятними, з чим погоджується і колегія суддів з огляду на наступне.

Так, статтею 9 Закону України «Про рекламу» від 03.07.1996 № 270/96-ВР (далі - Закон № 270/96-ВР) визначено, що вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення, не вважається рекламою.

Відповідно до пункту 2 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 року № 2067, вивіска чи табличка - це елемент на будинку, будівлі або споруді з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать такій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщений на зовнішній поверхні будинку, будівлі або споруди не вище першого поверху або на поверсі, де розташовується власне чи надане у користування особі приміщення (крім, випадків, коли суб`єкту господарювання належить на праві власності або користування вся будівля або споруда), біля входу у таке приміщення, який не є рекламою.

Згідно п. 3 Порядку розміщення інформаційних вивісок у місті Києві, затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 15.04.2011 № 565, інформаційна вивіска - конструктивний елемент на будинку, будівлі або споруді з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на зовнішній поверхні будинку, будівлі або споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення (крім випадків, коли суб`єкту господарювання належить на праві власності або користування вся будівля або споруда), біля входу у таке приміщення, яка не містить закликів до придбання товару або іншої інформації, що призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів та їх інтерес щодо такого товару, загальною площею до 2,0 кв. метрів. У разі, коли площа інформаційної вивіски перевищує 2,0 кв. метри, вона вважається зовнішньою рекламою та потребує отримання дозволу на розміщення зовнішньої реклами відповідно до окремого порядку, що затверджується розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Слід зазначити, що цей порядок втратив чинність на підставі розпорядження № 1074 від 20.06.2018 виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської держаної адміністрації).

Рішенням Київської міської ради від 20 квітня 2017 року № 224/2446 затверджено Порядок розміщення вивісок у місті Києві, відповідно до пункту 1.7.1 якого, вивіска (інформаційна вивіска) - мала архітектурна форма, конструктивний елемент на будинку, будівлі або споруді з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі або яка має право його використання, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, яка розміщена на зовнішній поверхні фасаду будинку, будівлі або споруди не вище першого поверху, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу у таке приміщення, який не є рекламою.

Таким чином, для правильного вирішення цієї справи підлягають з`ясуванню наступні питання: чи є позивач розповсюджувачем реклами та чи є розміщена вивіска рекламою в розумінні Закону № 270/96-ВР.

Відповідно до визначення термінів, наведених у статті 1 Закону №270/96-ВР:

реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару;

зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг;

розповсюджувач реклами - особа, яка здійснює розповсюдження реклами.

Стаття 9 Закону № 270/96-ВР визначає правила ідентифікації реклами, а саме:

Реклама має бути чітко відокремлена від іншої інформації, незалежно від форм чи способів розповсюдження, таким чином, щоб її можна було ідентифікувати як рекламу.

Реклама у теле- і радіопередачах, програмах повинна бути чітко відокремлена від інших програм, передач на їх початку і наприкінці за допомогою аудіо-, відео-, комбінованих засобів, титрів, рекламного логотипу або коментарів ведучих з використанням слова «реклама».

Інформаційний, авторський чи редакційний матеріал, в якому привертається увага до конкретної особи чи товару та який формує або підтримує обізнаність та інтерес глядачів (слухачів, читачів) щодо цих особи чи товару, є рекламою і має бути вміщений під рубрикою «Реклама» чи «На правах реклами».

Прихована реклама забороняється.

Цією ж нормою однозначно закріплено, що не є рекламою в розумінні Закону № 270/96-ВР, а саме:

Логотип телерадіоорганізації, яка здійснює трансляцію програм, передач, не вважається рекламою.

Вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення, не вважається рекламою.

Отже, аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що реклама - це інформація, а вивіска (табличка) - спосіб розміщення інформації. Вивіска (табличка) може мати як рекламний характер, так і інформаційний. Різниця полягає у змісті інформації, а не способі її представлення.

Судами встановлено, що на приміщенні по вул. Велика Васильківська, 15/2, м. Київ, позивачем розміщена вивіска з позначенням «Первак старокиївська ресторація».

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що встановлені відповідачем зображення є інформаційною вивіскою, тобто не є рекламою у відповідності до ч. 6 ст. 9 Закону № 270/96-ВР, та не потребує отримання відповідного дозволу.

За змістом ст. 9 Закону №270/96-ВР вивіска не є рекламою у разі розміщення на ній однієї із видів інформації (зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності та ін.), а не їх сукупності.

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 02 серпня 2018 року в справі № 814/2539/14.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується відповідачем, що площа спірної вивіска не перевищує максимальних розмірів для такої, визначених ані порядком, чинним на дату встановлення вивіски, ані порядком, чинним на теперішній час. При цьому, загальний розмір вивісок не ставиться в залежність від їх кількості.

Посилання заявника апеляційної скарги на неподання позивачем заяви щодо розміщення вивіски судова колегія залишає поза увагою, оскільки такі доводи не були покладені в основу спірної вимоги від 31.08.2017 № 013827-17.

Так, зі змісту вимоги вбачається, що вона прийнята щодо усунення порушень законодавства про рекламу, а саме Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 № 2067 (із змінами і доповненнями), Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 № 1051/1051 (із змінами і доповненнями), Порядку розміщення реклами в м. Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 № 37/6253 (із змінами і доповненнями), та/або Правил розміщеннями рекламних засобів у місті Києві, затверджених рішенням Київської міської ради від 20.04.2017 № 223/2445.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління з питань реклами Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення її у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 06.08.2019.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Карпушова

А.Г. Степанюк