Справа № 280/1367/19
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2019-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

05 серпня 2019 року Справа № 280/1367/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Приватного підприємства «Дамас» (69035, м. Запоріжжя, вул. Сєдова, 7)

до 1. Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166)

2. Державної фіскальної служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8)

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

29.03.2019 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Приватного підприємства «Дамас» (далі - позивач) до (з урахуванням уточнень від 25.04.2019) 1. Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач 1), 2. Державної фіскальної служби України (далі - відповідач 2), в якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення комісії відповідача 1, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 28.01.2019 №1060900/30543645;

зобов`язати відповідача 2 зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 17.12.2018 №4, складену позивачем, датою її фактичного подання - 14.01.2019.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ПП «Дамас», відповідно до приписів статті 201 Податкового кодексу України, за результатами здійснення господарської операції складено та направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) податкову накладну від 17.12.2018 №4. Відповідно до отриманої квитанції документ прийнято, проте його реєстрацію зупинено із посиланням на п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України та зазначенням, що податкова накладна відповідає вимогам пп. 1.6 п. 1 «Критеріїв ризиковості платника податку». Позивач скористався правом на подання додаткових документів та пояснень до ДФС, проте Комісією, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації прийнято рішення від 28.01.2019 №1060900/30543645 про відмову у реєстрації спірної податкової накладної, з підстав ненадання платником податків копій документів, а саме складських документів (інвентаризаційних описів).

Позивач не погоджується з оскаржуваним рішенням, оскільки ним надано пояснення та необхідні підтверджуючі документи, достатні для реєстрації податкової накладної. За таких обставин, просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 02.04.2019 позовну заяву Приватного підприємства «Дамас» залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви строком 10 днів від дня одержання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

В межах встановленого строку позивачем недоліки усунуто.

Ухвалою суду від 02.05.2019 відкрито провадження в адміністративній справі №280/1367/19 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою суду від 16.05.2019 розгял справи відкладено до 18.06.2019.

Відповідачі позов не визнали, у своєму відзиві (вх. від 03.06.2019 №22392) посилаються на Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №117, та зазначають, що підставами для відмови в реєстрації податкових накладних слугувала відсутність складських документів (інвентиразаційних описів). У задоволенні позову просять відмовити.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) Приватне підприємство «Дамас» 29.09.1999 зареєстровано в якості юридичної особи.

Основним видом економічної діяльності позивача є неспеціалізована оптова торгівля (код КВЕД 46.90).

З метою провадження господарської діяльності ПП «Дамас» укладено Договір оренди на нежитлове приміщення від 01.08.2018 №01-08/2018 з Товариством з обмеженою відповідальністю «МІКРО ПАУДЕР Україна», за умовами якого позивач приймає у строкове платне користування нежитлове складське приміщення, розташоване за адресою: 69068, м. Запоріжжя, Південне шосе, 61. На підтверження оренди вказаного приміщення до матеріалів справи надано: Акт приймання-передачі в оренду нежитлового приміщення від 01.08.2018, рахунок-фактуру від 31.12.2018 №СФ-0000042, Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.12.22018 №ОУ-0000090, платіжне доручення від 23.01.2019 №231.

Також позивачем (Замовник, Вантажоодержувач) укладено Договір перевезення вантажів автомобільним транспортом від 30.036.2018 №01-3003/2018/ з Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-ТЕХНОЛОГІЯ 2» (Перевізник), за умовами якого Перевізник зобов`язується доставити автомобільним транспортом довіреним йому відправником вантаж до пункту призначення в установлений цим договором термін і видати його Вантажоодержувачу, а Вантажоодержувач зобов`язується сплатити за перевезення вантажу передбачену цим договором винагороду.

07.02.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вінницький авіаційний завод» - Підприємство та ПП «Дамас» - Постачальник укладено договір №18/07-02, відповідно до умов пункту 1.1 якого Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Підприємства, а Підприємство - прийняти й оплатити авіаційно-технічне майно у повному розмірі на умовах та в порядку, визначених цим Договором.

Відповідно до пункту 1.2 Договору №18/07-02, Постачальник зобов`язується поставляти Товар партіями, або окремими партіями в кількості і асортименті, визначених в узгодженій (узгоджених) Специфікації (Специфікаціях), що є невід`ємною частиною даного Договору.

Згідно пунктом 5.2 Договору №18/07-02 оплата по даному Договору, якщо інше не визначено в Специфікації, здійснюється наступним чином:

5.2.1. Передоплата, у розмірі 50 (п`ятдесят)% від суми Специфікації здійснюється Підприємством протягом п`яти банківських днів від дати отримання рахунку Постачальника на оплату;

5.2.2. Остаточний розрахунок за поставлений Товар здійснюється Підприємством не пізніше п`яти банківських днів від дати поставки Товару. Датою поставки товару вважається дата підписання товарно-транспортної накладної (видаткової накладної) Підприємством.

Відповідно до Специфікації від 30.08.2018 №12 позивачем на адресу ТОВ «Вінницький авіаційний завод» - «ВіАЗ» поставлявся товар на загальну суму 4 862 400,00 грн., в тому числі комплект бортового інструменту 50.91.810.00.00 кількістю 4 шт., загальною вартістю 360 000,00 грн.

На підтвердження постачання вказаного товару на умовах Договору №18/07-02, до матеріалів справи надано: копію видаткової накладної від 17.12.2018 №ДС-0000049 на загальну суму 547 200,00 (в т.ч. на постчачання комплекту бортового інструменту вартістю 360 000,00 грн.); копію товарно-транспортної накладної від 17.12.2018 №ДС-0000049.

Як зазначає позивач, даний товар придбано ним у:

Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРКСВЕЛ» за Договором поставки від 05.06.2018 №2018/06-05, на підтвердження чого до матеріалів справи надано копії даного договору, рахунку-фактури від 12.09.2018 №180, видаткової накладної від 12.09.2018 №180, товарно-транспортної накладної від 12.09.2018 №00000180, податкової наладної від 12.09.2018 №180 з доказом направлення до ЄРПН, платіжного доручення від 18.10.2018 №183 та від 30.10.2018 №184;

Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАТЕРБРІК» за Договором поставки від 01.10.2018 №10-0110/2018, на підтвердження чого до матеріалів справи надано копії даного договору, рахунку-фактури від 17.12.2018 №307, видаткової накладної від 17.12.2018 №307, товарно-транспортної накладної від 17.12.2018 №0000037, податкової наладної від 17.12.2018 №307 з доказом направлення до ЄРПН, платіжного доручення від 17.01.2019 №221.

На виконання вимог чинного законодавства України, позивачем, за результатами здійснення господарської операції з поставки товару на адресу ТОВ «Вінницький авіаційний завод», складено та направлено до реєстрації в ЄРПН податкову накладну від 17.12.2018 №4 на загальну суму 432 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 72 000,00 грн.).

Разом з тим, позивачу в електронному вигляді надійшла Квитанція, в якій зазначено: «Документ прийнято. Реєстрація зупинена. Відповідно до п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України, реєстрація ПН/РК від 17.12.2018 №4 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. ПН/РК відповідає вимогам пп. 1.6 п. 1 «Критеріїв ризикості платника податку». Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних».

Позивач скористався наданим правом на надання пояснень та їх документального підтвердження та подав до контролюючого органу Повідомлення від 24.01.2019 №4 про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено, пояснення від 23.01.2019 №04, Договір з ТОВ «ВіАЗ» від 07.02.2018 №18/07-02, Спеціифікацію від 30.08.2018 №12, рахунок-фактуру від 30.08.2018 №ДС-0000021, платіжне доручення від 31.08.2018 №1889, податкову накладну від 31.08.2018 №3 з доказами направлення до ЄРПН, видаткову накладну від 17.12.2018 №ДС-0000049, товарно-транспортну накладну від 17.12.2018 №0000049, податкову накладну від 17.12.2018 №4 з доказами направлення до ЄРПН, платіжні доручення від 26.12.2018 №2833 та від 28.12.2018 №2880, Договір поставки від 05.06.2018 №2018/06-05 з ТОВ «МАРКСВЕЛ», рахунок-фактуру від 12.09.2018 №180, видаткову накладну від 12.09.2018 №180, товарно-транспортну накладну від 12.09.2018 №00000180, податкову накладну від 12.09.2018 №180 з доказами направлення до ЄРПН, платіжні доручення від 18.10.2018 №183 та від 30.10.2018 №84, Договір поставки від 01.10.2018 №10-0110/2018 з ТОВ «ВАТЕРБРІК», рахунок-фактуру від 17.12.2018 №307, видаткову накладну від 17.12.2018 №307, товарно-транспортну накладну від 17.12.2018 №00000307, податкову накладну від 17.12.2018 №307 з доказами направлення до ЄРПН, платіжне доручення від 17.01.2019 №221, Договір оренди нежитлового приміщення від 01.08.2018 №01-08/2018, рахунок-фактуру від 31.12.2018 №СФ-0000042, Акт виконаних робіт за грудень 2018 року від 31.12.2018 №ОУ-0000090, платіжне доручення від 23.01.2019 №231, Договір перевезення вантажів автомобільним транспортом від 30.03.2018 №01-3003/2018, рахунок-фактуру від 30.03.2018 №СФ-0000009, платіжне доручення від 30.03.2018 №15.

Комісією, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації прийнято рішення від 28.01.2019 №1060900/30543645, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної від 17.12.2018 №4.

Рішення обгрунтовано ненаданням платником копій документів, при цьому не конкретизовано, яких саме, лише в графі «Додаткова інформація» зазначено: складські документи (інвентаризаційні описи).

ПП «Дамас» оскаржено вказане рішення до Державної фіскальної служби України, проте рішенням Комісії з питань розгляду скарг від 15.02.2019 №9186/30543645/2 скаргу залишено без задоволення, а рішення комісії регіонального рівня - без змін.

Позивач, не погодившись з відмовою в реєстрації спірної податкової накладної, звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), відповідно до яких завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Податковий кодекс України).

Відповідно до підпункту 16.1.2, 16.1.3 пункт 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до підпункту «б» пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається згідно з приписами норми пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (пункт 188.1 статті 188 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

При цьому, порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Відповідно до пункту 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246 (далі - Порядок №1246), податкова накладна є електронним документом, який складається платником податку на додану вартість (далі платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно з пунктом 12 зазначеного вище Порядку №1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до пункту 13 Порядку № 1246 за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

У відповідності до приписів, наведених у пункті 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, згідно яких реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінету Міністрів України.

21.02.2018 постановою Кабінету Міністрів України № 117 «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; Порядок роботи комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації; Порядок розгляду скарг на рішення комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації.

У разі коли за результатами моніторингу податкова накладна / розрахунок коригування відповідають критеріям ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної / розрахунку коригування, складених платником податку, який має позитивну податкову історію платника податку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється (пункт 7 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних).

На час виникнення та розвитку спірних у цій справі правовідносин критерії ризиковості здійснення операцій визначені листом Державної фіскальної служби України від 21.03.2018 №959/99-99-07-18 за погодженням з Міністерством фінансів України від 22.03.2018. Критерії погоджено за умови, що вони будуть переглянуті протягом місяця.

Тобто, на час виникнення спірних правовідносин та прийняття спірних у цій справі актів індивідуальної дії, хоча й набула чинності змінена редакція пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, у відповідності до вимог якої прийнято Порядок № 117, проте реалізація механізму зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних поставлена у залежність від наявності критеріїв ризиковості господарських операцій.

Як вбачається з матеріалів справи, реєстрація спірних податкових накладних зупинена із посиланням на пп. 1.6 п.1 Критеріїв ризиковості платника податку.

Відповідно до підпункту 1.6. пункту 1 Критеріїв ризиковості платника податку, оприлюднених листом ДФС України від 21.03.2018 №959/99-99-07-18, комісії Головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків, а саме:

1) платник податку зареєстрований (перереєстрований) за адресою, що знаходиться на непідконтрольній території України (зона АТО, АР Крим);

2) дата реєстрації платником податку на додану вартість не перевищує трьох місяців з дати такої реєстрації;

3) платник податку-юридична особа, який не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах державної казначейської служби України (крім бюджетних установ);

4) платник податку, посадова особа та/або засновник якого був посадовою особою та/або засновником суб`єкта господарювання, якого ліквідовано за процедурою банкрутства протягом останніх трьох років;

5) платником податку не подано контролюючому органу податкову звітність з податку на додану вартість за два останні звітні періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України;

6) платником податку на прибуток не подано контролюючому органу фінансову звітність за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 Податкового кодексу України;

7) наявна податкова інформація, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником.

Листи міністерств, інших органів виконавчої влади не є нормативно-правовими актами у розумінні статті 117 Конституції України, а відтак не є джерелом права відповідно до статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України. Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття. Крім того, акти, що затверджують критерії ризиковості здійснення операцій мають на меті встановити норми права, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян, а відтак підлягають обов`язковій реєстрації у порядку, визначеному діючим законодавством.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 02.04.2019 по справі №822/1878/18.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, суд вважає необґрунтованим посилання контролюючого органу на підпункт 1.6. пункту 1 Критеріїв ризиковості платника податку як на підставу зупинення реєстрації спірних податкових накладних з огляду на те, що лист ДФС України від 21.03.2018 №959/99-99-07-18, яким оприлюднено дані критерії, не є нормативно-правовим актом.

Отже, відповідачами не доведено, а судом не встановлено наявності підстав для зупинення реєстрації складених позивачем податкових накладних.

Між тим, позивач, одержавши квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної у межах строку, встановленого законодавством, направив до контролюючого органу пояснення та копії документів, складених за господарською операцією з поставки товару контрагенту.

Проте, комісія регіонального рівня, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, розглянувши ці документи, прийняла оскаржувані рішення про відмову у реєстрації спірних податкових накладних.

Слід зазначити, що відповідно до пункту 21 Порядку №117 підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування є:

1) ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено;

2) ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку;

3) надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Аналіз наведених правових норм дає підстав для висновку, що рішення комісії повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної.

При цьому, як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, підставою для відмови податковим органом у реєстрації податкової накладної позивача є ненадання платником податку копій документів, при цьому всупереч вимог пункту 21 Порядку №117 не відзначено, яких саме, не проставлено позначку «Х» навпроти конкретної графи, а лише заповнено графу «Додаткова інформація», в якій міститься посилання на складські документи (інвентиразаційні описи).

Разом з тим, суд вважає такі посилання безпідставними з огляду на те, що інвентаризаційний опис складається за результатами інвентаризації.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV для забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства зобов`язані проводити інвентаризацію активів і зобов`язань, під час якої перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан і оцінка.

При цьому об`єкти і періодичність проведення інвентаризації визначаються власником (керівником) підприємства, крім випадків, коли її проведення є обов`язковим згідно із законодавством.

Випадки обов`язкового проведення інвентаризації передбачено в п. 12 Порядку подання фінансової звітності, затвердженого постановою КМУ від 28.02.2000 № 419, до яких належить, зокрема, проведення інвентаризації активів та зобов`язань перед складанням річної фінансової звітності підприємства.

У інших випадках обсяги, періодичність та строки проведення інвентаризації визначаються власником або керівником підприємства.

Тобто, законодавство не встановлює обов`язок проводити інвентаризацію запасів по кожному випадку оприбуткування чи відвантаження товарів.

Крім того, позивачем як на розгляд комісії, так і до суду надано Картку рахунку 281 за період з 01.09.2018 по 31.12.2018, ТМЦ: комплект бортового інструменту 50.91.810.00.00, з якої можна встановити дати оприбуткування товару, дати списання товару, стан розрахунків.

На думку суду, позивачем надано всі необхідні та достатні документи для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної від 17.12.2018 №4 в ЄРПН.

Стосовно інших посилань та доводів, наведених відповідачами у письмових поясненнях, то суд критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно п. 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, судом враховується, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Суд акцентує увагу, що в порядку виконання обов`язку, встановлено частиною другою статті 77 КАС України, відповідачами не спростовано фактичне виконання спірних операцій та не доведено зворотнього.

Оцінюючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що рішення Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 28.01.2019 №1060900/30543645 є протиправним та підлягає скасуванню.

З 01.01.2018 пункт 201.16 статті 201 Податкового кодексу України викладено в новій редакції, згідно якої реєстрація податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктів 19, 20 Порядку №1246, в редакцій на час вирішення спору по суті, податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій:

прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування;

набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення);

неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Таким чином, законодавством не передбачений інший ефективний спосіб захисту порушеного права у спірних правовідносинах, відмінний від зобов`язання ДФС зареєструвати розрахунки коригування в ЄРПН.

Відтак, оскільки оскаржуване рішення Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, як встановлено вище, підлягає скасуванню, то, відповідно, з урахуванням положень пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, пунктів 19, 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою КМУ від 29.12.2010 № 1246, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині зобов`язання Державної фіскальної служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 17.12.2018 №4 датою її фактичного подання - 14.01.2019.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Всупереч наведеним вимогам відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, не довели правомірності винесення оскаржуваних рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Приватного підприємства «Дамас» задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 28.01.2019 №1060900/30543645.

Зобов`язати Державну фіскальну службу України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8; ) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну Приватного підприємства «Дамас» (69035, м. Запоріжжя, вул. Сєдова, 7; ) від 17.12.2018 №4 датою її фактичного подання - 14.01.2019.

3. Судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня 00 копійок присудити на користь Приватного підприємства «Дамас» (69035, м. Запоріжжя, вул. Сєдова, 7; ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8, ).

Судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня 00 копійок присудити на користь Приватного підприємства «Дамас» (69035, м. Запоріжжя, вул. Сєдова, 7; ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення складено та підписано 05.08.2019.

Суддя Ю.П. Бойченко