Справа № 140/1132/19
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2019-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2019 рокуЛьвів№ 857/6167/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Заверухи О. Б., Качмара В. Я.,

з участю секретаря судового засідання - Ваврик Х. Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06 травня 2019 року у справі № 140/1132/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції - Ковальчук В. Д.,

час ухвалення рішення - 06.05.2019 року, час не зазначено,

місце ухвалення рішення - м. Луцьк,

дата складання повного тексту рішення - не зазначена,

в с т а н о в и в :

Позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати компенсації втрати частини доходів (пенсії) у зв`язку з порушенням строків її виплати відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року №2050-ІІІ, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області на підставі ч.2 ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплат, затвердженого постановою КМУ від 21 лютого 2001 року №159, у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, донарахованої за період з 01 січня 2016 року по 31 серпня 2018 року на підставі рішення Волинського окружного адміністративного суду по справі №803/1014/18 здійснити щомісячний розрахунок та виплату в тому ж місяці, у якому буде здійснено виплату заборгованості, компенсації втрати частини доходів, починаючи з 26 січня 2016 року по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 06 травня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що основною умовою для виплати передбаченої Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ та Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 11 лютого 2003 року №2050-ІІІ компенсації частини втраченого доходу є виключно порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Будь-які умови, які пов`язують компенсацію втрати частини доходів з виплатою основної суми доходу, відсутні. Зазначає, що Постанова КМУ від 22 серпня 2018 року «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» №649 регулює не виплату простроченої заборгованості, чи компенсацію втрати частини доходу, а зовсім інший предмет правовідносин - дії органів Пенсійного фонду, в тому числі відповідача, спрямовані на виплату просторечної заборгованості, яка виникла внаслідок рішень судів про перерахунок пенсії, а також підтверджує наявність такої простроченої заборгованості, про що свідчить назва постанови. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що порядок та строки виплати пенсії позивачеві з 01 січня 2016 року затверджені постановами КМУ №103 від 21 лютого 2018 року «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та №649 від 22 серпня 2018 року «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду». Зокрема, Постановою №649 від 22 серпня 2018 року «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» передбачено, що для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженого цією Постановою. Звертає увагу, що строки виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення порушено не було, оскільки з дати набрання законної сили рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 12 липня 2018 року по справі №803/1014/18, а саме: з 14 серпня 2018 року позивачу проведено перерахунок пенсії у розмірі 79% грошового забезпечення та проводиться виплата у новому розмірі, а тому підстави для виплати компенсації відсутні. Таким чином, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Учасники справи в судове засідання не прибули, хоча про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи в їх відсутності за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів, згідно з ч.4 ст.229 КАС України без фіксування судового засідання технічними засобами.

Справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження судом першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзви на апеляційну скаргу в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером органів внутрішніх справ України, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області та отримує пенсію за вислугу років, як колишній працівник МВС України, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", що підтверджується посвідченням від 04 листопада 2004 року №4274 (а.с.16).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 12 липня 2018 року у справі №803/1014/18 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 79% до 70% відповідних сум грошового забезпечення при здійсненні її перерахунку; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2016 року у розмірі 79 % суми грошового забезпечення, зазначеного у довідці Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області від 23 березня 2018 року №2769. Рішення суду набрало законної сили 14 серпня 2018 року.

На виконання рішення суду, відповідачем з 01 вересня 2018 року здійснено перерахунок пенсії позивачеві за період з 01 січня 2016 року у розмірі 79 % грошового забезпечення та здійснюється виплата у новому розмірі з 01 вересня 2018 року в сумі 5968,45 грн., що підтверджується відповідним перерахунком пенсії від 19 серпня 2018 року та розрахунком на доплату пенсії від 19 серпня 2018 року за пенсійною справою №ХА5752- МВС (а.с.43-44).

06 березня 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій вказав, що виплата пенсії з 01 січня 2016 року по 14 серпня 2018 року не здійснена та просив на підставі ч.2 ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплат, затвердженого постановою КМУ від 21 лютого 2001 року №159 забезпечити здійснення щомісячного розрахунку та виплату у тому ж місяці, в якому буде здійснено йому виплату заборгованості, компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована на підставі рішення Волинського окружного адміністративного суду по справі №803/1014/18, за період з 01 січня 2016 року по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії (а.с.24).

Листом від 18 березня 2019 року вих. №310/С-01 Головним управлінням Пенсійного фонду Украни у Волинській області надано відповідь позивачу, в якому зазначено, що на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 липня 2018 року у справі №803/1014/18 ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії з 01 січня 2016 року у розмірі 79% сум грошового забезпечення та основний розмір пенсії визначено в сумі 5968,45 грн. Сума доплати за період з 01 січня 2016 року по 31 серпня 2018 року становить 21744,96 грн., виплата якої буде проводитись відповідно до постанови КМУ від 22 серпня 2018 року №649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду" якою визначено механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійного фонду України на цю мету, а тому відсутні правові підстави для нарахування та виплати грошової компенсації за несвоєчасну виплату частини пенсії (а.с.25).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області у виплаті позивачу компенсації втрати частини доходів пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з 01 січня 2016 року по 31 серпня 2018 року є правомірною, оскільки позовні вимоги спрямовані на майбутнє і висновок суду буде залежати від настання певних умов (виплати заборгованості без виплати компенсації), а тому підстави для зобов`язання відповідача у здійсненні виплати компенсації втрати частини доходів пенсії у зв`язку з порушенням строків їх виплати станом на дату розгляду справи відсутні.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року №2050-ІІІ та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21 лютого 2001 року.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Ст.2 вищезазначеного Закону передбачає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі необхідно розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно зі ст.3 цього Закону сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Відповідно до ст.4 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Згідно з п.1, 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплат дія цього Порядку поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Пункт 3 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплат передбачає, що компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, як, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Відповідно до п.4 вищезазначеного Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Згідно з п.5 цього Порядку сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З системного аналізу правових норм вбачається, що основними умовами для виплати суми компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та 2) виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

Колегія суддів звертає увагу, що наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

При цьому необхідно зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 липня 2018 року у справі №803/1014/18, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області проведеного перерахунок пенсії позивача з 01 січня 2016 року у розмірі 79% грошового забезпечення та здійснюється виплата пенсії у новому розмірі з 01 вересня 2018 року в сумі 5968,45 грн., що підтверджується відповідним перерахунком пенсії від 19 серпня 2018 року.

Крім того, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області здійснено розрахунок на доплату пенсії за період з 01 січня 2016 року по 31 серпня 2018 року в сумі 21744,96 грн, що підтверджується розрахунком на доплату пенсії від 19 серпня 2018 року за пенсійною справою №ХА5752- МВС.

Колегія суддів звертає увагу, що компенсація втрати частини доходів нараховується лише на нараховані та фактично виплачені доходи, разом з тим у матеріалах справи відсутні докази виплати позивачу таких коштів за період з 01 січня 2016 року по 31 серпня 2018 року в сумі 21744,96 грн.

Таким чином, колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про те, що право на компенсацію особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо виплачені, оскільки відповідно до п.5 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплат сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць, тому компенсація втрати частини доходів може бути нарахована лише на ту частину заборгованості, яка була фактично виплачена позивачу та в місяць виплати такої заборгованості.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що правові підстави задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо ненарахування та невиплати компенсації втрати частини перерахованої пенсії у зв`язку із порушенням строків її виплати та зобов`язання здійснити щомісячний розрахунок та виплату компенсації втрати частини таких доходів, починаючи з 26 січня 2016 року по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії відсутні.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Згідно з п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.139, 229, 242, 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06 травня 2019 року у справі №140/1132/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п.2 ч.5 ст.328 КАС України протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий- суддя О. І. Мікула
Судді О. Б. Заверуха
В. Я. Качмар
Повне судове рішення складено 07 серпня 2019 року.