Справа № 200/3002/19-а
Суддя: Голуб В.А.
Дата ухвалення: 2019-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2019 р. Справа№200/3002/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Голуб В.А., при секретарі- Мангуш З.В., за участю:

Представника позивача - ОСОБА_3,

Представника відповідача - Вовченка С.В.,

розглянувши у судовому засіданні матеріали адміністративної справи за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 01.06.2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 01.06.2018 року.

В обґрунтуванням позовних вимог ОСОБА_1 зазначено, що спірне рішення про застосування штрафних санкцій винесено відповідачем через один рік та три місяці, тобто, поза межами граничного строку, визначеного положеннями ст. 86 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим таке рішення є протиправним. Водночас, позивач вважає, що акт перевірки № 56/05-14-40-11-3- від 26 грудня 2016 року не відповідає вимогам закону, а саме, за наступними порушеннями. В акті перевірки зазначено, що в ході фактичної перевірки встановлено не проведення реалізатором ОСОБА_2 розрахункової операції через РРО з роздрукуванням відповідного розрахункового документу на суму 83,50 грн. Проте, яким чином перевіряючими в ході фактичної перевірки встановлено не проведення розрахункової операції, в акті не зазначено. Крім того, в акті перевірки не зазначено, що перевіряючими перед проведенням фактичної перевірки проводилась контрольна розрахункова операція, що свідчить про те, що така операція не проводилась. В акті не зазначено, яким чином перевіряючими встановлено перебування в реалізації зазначеного товару, яким чином встановлена ціна на пляшку горілки, з яких джерел вони взяли ці дані, не зазначено мінімальну роздрібну ціну на алкогольну продукцію. В додатках до акту перевірки не зазначено про складання та доручення до акту переліку товарів, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, які перебувають в реалізації. На думку позивача, зазначені порушення, допущені при складанні акту, тягнуть за собою неправомірність прийнятого рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області № від 01.06.2018 року про застосування штрафним (фінансових) санкцій в сумі 37 000, 00 грн.

В матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача зазначив, що при розгляді скарги позивача (рішення про результати розгляду скарги від 02.03.2017 року № 2611/10/05-99-10-01-12-2) встановлено, що первинне податкове повідомлення-рішення від 13.01.2017 року № 141/05-14-40-14-7/73 прийняте Костянтинівською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Донецькій області в порушення приписів статті 193 Податкового кодексу України. Керуючись главою IV Податкового кодексу України та пунктом 2 розділу IX Порядку оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду контролюючими органами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 21.10.2015 року № 916 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2015 року за № 1617/28062) із змінами та доповненнями, Головне управління ДФС у Донецькій області скасувало податкове повідомлення - рішення Костянтинівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області від 13.01.2017 року № 141/05-14-40-14-7/73 про застосування штрафних (фінансових) санкцій та зобов`язало Костянтинівську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Донецькій області вчинити заходи для надіслання підприємцю ОСОБА_1 нового податкового повідомлення-рішення з урахуванням вищенаведеного у відповідності до вимог чинного законодавства, а скаргу позивача частково задовольнило. Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає, що податкове повідомлення-рішення від 01.06.2018 року № прийнято ним з урахуванням діючого законодавства. Крім того зазначає, що під час перевірки відповідач діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. З огляду на наведене, представник Головного управління ДФС у Донецькій області просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 04.03.2019 року позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 01.06.2018 року, - залишено без руху. Надано фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання до суду: належним чином засвідчених додатків до позовної заяви. На виконання вимог ухвали суду від 04.03.2019 року позивачем надано копії додатків до позовної заяви, засвідчені відповідно до вимог чинного законодавства.

Ухвалою суду від 01.04.2019 року прийнято до розгляду позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 01.06.2018 року та відкрито провадження по справі № 200/3002/19-а. Призначено підготовче засідання по адміністративній справі № 200/3002/19-а за правилами загального позовного провадження на 15 годину 00 хвилин 24.04.2019 року. Pозгляд справи № 200/3002/19-а за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 01.06.2018 року перенесено з 24.04.2019 року на 29.05.2019 року о 13-00 год. у зв`язку із відрядженням судді.

Ухвалою суду від 29.05.2019 року клопотання представника позивача про відкладення підготовчого засідання - задоволено. Відкладено підготовче засідання по адміністративній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 01.06.2018 року до 13-00 год. 12.06.2019 року. Продовжено строк підготовчого провадження по адміністративній справі,- на тридцять днів з ініціативи суду.

Pозгляд справи № 200/3002/19-а за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 01.06.2018 року перенесено з 12.06.2019 року на 18.06.2019 року о 13-00 год. у зв`язку із відрядженням судді.

Ухвалою суду від 18.06.2019 року витребувано у Головного управління ДФС у Донецькій області всі матеріали, що стосувались перевірки, за наслідками якої винесено податкове повідомлення-рішення № від 01.06.2018 року. Оголошено перерву у підготовчому засіданні по адміністративній справі до 14-15 год 26.06.2019 року. Ухвалою суду від 26.06.2019 року закрито підготовче провадження по адміністративній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 01.06.2018 року. Призначено судовий розгляд по суті на 15 годину 30 хвилин 10.07.2019 року.

10 липня 2019 року у судовому засіданні оголошено перерву до 12 години 30 хвилин 24.07.2019 року для виклику свідка ОСОБА_2 для надання пояснень по суті справи.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, а представник відповідача просив відмовити у їх задоволенні. Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_2 пояснила, що у день проведення перевірки вона знаходилась у магазині, підміняючи донку, яка повезла свою дитину до лікарні. Офіційно свідок у магазині у якості продавця не оформлена. Перевіряючі 16.12.2016 року відразу пред`явили документи на перевірку та почали фотографувати товар, жодного товару вони не придбавали. Свідок також зазначила, що того дня вона ніякого товару не продавала, пояснення писала власноруч під диктовку перевіряючого.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), зареєстрована в якості фізичної особи-підприємця, відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 35-36).

Фахівцями Костянтинівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області на підставі наказу від 15.12.2016 року № 360 та згідно з направленнями на перевірку від 15.12.2016 року № 242, 245 (а.с.74-75) проведена перевірка магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у якому здійснює діяльність підприємець ОСОБА_1 .

Перевірка була проведена у присутності ОСОБА_2 , яка особисто отримала копію наказу на проведення перевірки та ознайомилася з відповідними направленнями, про що свідчать її підписи.

За результатами перевірки встановлені, зокрема, порушення статей 11, 111 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», із змінами та доповненнями, постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 № 957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв», а саме:

· роздрібна торгівля тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів (одна пачка сигарет «LD super slims violet» за ціною 18 грн. 50 коп.), що є більшою від встановленої виробником або імпортером максимальної роздрібної ціни (ціна зазначена на пачці - 17 грн. або з урахуванням 5 % акцизного податку повинна складати 17 грн. 85 коп.);

· знаходження в реалізації алкогольних напоїв за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої (пляшка горілки «Могорич», місткістю 0,5 л, міцністю 40 % за ціною 65 грн., виробник ТОВ «Одеський ЛГЗ»);

· знаходження в реалізації алкогольних напоїв (пак вина «Портвейн», місткістю 1,0 л, міцністю 17 %, за ціною 35 грн., виробник ТОВ «Одеський завод класичних вин») без марки акцизного податку встановленого зразка (а.с.44-47).

Після закінчення перевірки та ознайомлення з актом перевірки від 26.12.2016 року № 56/05-14- 40-11-3-, продавець ОСОБА_2 відмовилася від його підпису та отримання, про що складений відповідний акт відмови від 26.12.2016 року № 3491/05-14-40-11-6- (а.с.86).

Акт перевірки від 26.12.2016 року № 56/05-14-40-11-3- був направлений на адресу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 листом з повідомленням про вручення поштового відправлення 27.12.2016 року та вручений платнику 30.12.2016 року (а.с.85).

За розглядом акта перевірки та на підставі абзаців 13, 14, 15 частини 2 статті 17 Закону

України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» Костянтинівською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Донецькій області відносно позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції на суму 37 000, 00 грн., а саме:

10 000, 00 грн. - за роздрібну торгівлю тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, збільшеними на суми акцизного податку з реалізації через роздрібну торговельну мережу тютюнових виробів, 10 000, 00 грн. - за роздрібну торгівлю алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої та 17 000, 00 грн. - за реалізацію алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразку.

Про вказане свідчить розрахунок штрафних (фінансових) санкцій на підставі акту перевірки від 26.12.2016 року (а.с.39-40).

Костянтинівською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Донецькій області прийнято податкове повідомлення-рішення від 13.01.2017 року № 141/05-14-40-14-7/73 про застосування до позивача штрафу у розмірі 37 000, 00 грн (а.с.70).

При розгляді скарги ОСОБА_1 (а.с.64-68) Головним управлінням ДФС у Донецькій області встановлено, що податкове повідомлення-рішення від 13.01.2017 року № 141/05-14-40-14-7/73 прийняте Костянтинівською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Донецькій області в порушення приписів статті 193 Податкового кодексу України. Керуючись главою IV Податкового кодексу України та пунктом 2 розділу IX Порядку оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду контролюючими органами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 21.10.2015 року № 916 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2015 року за № 1617/28062) із змінами та доповненнями, Головне управління ДФС у Донецькій області скасувало податкове повідомлення-рішення Костянтинівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області від 13.01.2017 року № 141/05-14-40-14-7/73 про застосування відносно позивача штрафних (фінансових) санкцій та зобов`язало Костянтинівську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Донецькій області вчинити заходи для надіслання підприємцю ОСОБА_1 нового податкового повідомлення-рішення з урахуванням вищенаведеного у відповідності до чинного законодавства. Тобто скаргу позивача було частково задоволено (а.с.40-42).

В свою чергу, Головним управлінням ДФС у Донецькій області прийнято податкове повідомлення-рішення № від 01.06.2018 року про застосування до позивача штрафу у розмірі 37 000, 00 грн (а.с.38).

Не погодившись із прийнятим податковим повідомленням-рішення позивач звернувся до суду з даним позовом.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено).

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України (далі - ПК України), контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з п.п. 75.1.3 п. 75. 1 ст. 75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Пунктом 80.1 статті 80 ПК України передбачено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Пунктом 81.1 ст. 81 ПК України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дача початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку.

Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Суд не приймає посилання представника позивача на обмеження для фіскального органу кількості перевірок протягом одного року, посилаючись на приписи ч. 80.3 ст.80 ПК України, з огляду на наступне.

У судовому засіданні представник позивача зазначив, що у квітні 2016 року Костянтинівською ОДПІ вже було проведено фактичну перевірку позивача та виявлено аналогічні порушення норм чинного законодавства, як і під час перевірки у грудні 2016 року.

Так, ст. 80.3 ПК України визначено, що фактична перевірка, що здійснюється за наявності обставини, визначеної у пункті 80.2.6, може бути проведена для контролю щодо припинення порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3, одноразово протягом 12 місяців з дати складання акта за результатами попередньої перевірки.

Вищевказана норма розповсюджуються у випадках проведення контрольної перевірки у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства та передбачає право податкового органу провести нову перевірку з метою здійснення контролю за усуненням порушень, виявлених під час попередньої перевірки.

Натомість, перевірка ФОП ОСОБА_1 була здійснена за наявності обставин, визначених пунктами 80.2.1, 80.2.5, 80.2.7 ПК України, а саме:

у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів;

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального;

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Про вказане свідчать направлення на перевірку (а.с.74-75).

Суд звертає увагу, що у направленнях не зазначено в якості підстави п. 80.2.6 ст.80 ПК України, а отже фактична перевірка ФОП ОСОБА_1 була проведена не з метою перевірки усунення правопорушень.

В свою чергу, чинним законодавством не передбачено обмежень щодо кількості фактичних перевірок суб`єктів господарювання протягом року з інших підстав, окрім п.80.2.6 ст. 80 ПК України.

Отже, суд приходить до висновку, що контролюючим органом дотримано всі вимоги при призначенні та проведенні фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 .

Щодо посилання позивача на не проведення представниками фіскального органу контрольно-розрахункової операції, суд зазначає наступне.

Контролюючі органи згідно з пп. 20.1.11 п. 20.1 ст. 20 ПК України мають право проводити контрольні розрахункові операції до початку перевірки платника податків щодо дотримання ним порядку проведення готівкових розрахунків та застосування РРО. Товари, отримані службовими (посадовими) особами контролюючих органів під час проведення контрольної розрахункової операції, підлягають поверненню платнику податків у непошкодженому вигляді. У разі неможливості повернення такого товару відшкодування витрат здійснюється відповідно до законодавства з питань захисту прав споживачів.

Таким чином, посадові особи контролюючих органів мають право проводити контрольну розрахункову операцію.

Суд зазначає, що згідно акту перевірки від 26.12.2016 року встановлено факт реалізації тютюнових та алкогольних виробів за цінами, що не відповідають приписам законодавства. Так, представниками податкового органу було проведено контрольну закупку.

Натомість, під час перевірки встановлено факт не проведення продавцем через РРО з роздрукуванням відповідного розрахункового рахунку відповідної касової операції, а отже суд відхиляє доводи позивача щодо не зазначення в акті перевірки про проведення контрольно розрахункової операції.

Проте, суд зазначає, що не проведення продавцем через РРО з роздрукуванням відповідного розрахункового рахунку відповідної касової операції є самостійним видом правопорушення, за яке платник податків має нести відповідальність.

В свою чергу, контролюючим органом, всупереч вимогам чинного законодавства не притягнуто ФОП ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення даного правопорушення.

Суд вважає за необхідне розглянути правомірність спірного податкового повідомлення-рішення в розрізі кожного з порушень законодавства.

Стосовно роздрібної торгівлі тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, збільшеними на суми акцизного податку з реалізації через роздрібну торговельну мережу тютюнових виробів, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.106 пункту 14.1 статті 14 ПК України максимальні роздрібні ціни - ціни, встановлені на підакцизні товари (продукцію з урахуванням усіх видів податків (зборів). Акцизний податок з реалізованих суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів не включається до максимальної роздрібної ціни. Максимальні роздрібні ціни на підакцизні товари (продукцію) встановлюються виробниками або імпортерами товарів (продукції) шляхом декларування таких цін у порядку, встановленому цим Кодексом.

Продаж суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, на які встановлюються максимальні роздрібні ціни, не може здійснюватися за цінами, вищими за максимальні роздрібні ціни, збільшені на суму акцизного податку з роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Аналогічні положення передбачені в Законі України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», у відповідності до приписів статті 11-1, якого передбачено, що встановлена виробником або імпортером максимальна роздрібна ціна на тютюнові вироби наноситься на пачку, коробку або сувенірну коробку тютюнових виробів разом з датою їх виготовлення. Максимальна роздрібна ціна за пачку, коробку або сувенірну коробку наноситься визначеним виробником способом у визначеному виробником місці і складається з її цифрового виразу та скороченого найменування грошової одиниці України.

Дата виготовлення наноситься визначеним виробником способом у визначеному виробником місці і складається із шести цифр, перші дві з яких означають день, наступні дві - місяць, останні дві - рік такої дати.

Нанесення максимальної роздрібної ціни та дати виготовлення на упаковку тютюнових виробів, призначених для вивезення (експортування) за межі митної території України, здійснюється згідно з умовами відповідної угоди на експорт.

Згідно з підпунктом 14.1.252 пункту 14.1 статті 14 ПК України тютюнові вироби - сигарети з фільтром або без фільтру, цигарки, сигари, сигарили, а також люльковий, нюхальний, смоктальний, жувальний тютюн, махорка та інші вироби з тютюну чи його замінників для куріння, нюхання, смоктання чи жування.

Відповідно до пункту 215.1 статті 215 ПК України тютюнові вироби відносяться до підакцизних товарів.

Перелік підакцизних товарів, які описано та класифіковано згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі - УКТ ЗЕД), та ставки акцизного податку, за якими обчислюється акцизний податок з таких товарів, встановлено пунктом 215.3.2 статті 215 ПК України.

Згідно з пунктом 221.1 статті 221 ПК України обчислення сум акцизного податку з тютюнових виробів здійснюється одночасно за адвалорними та специфічними ставками. Підпунктом 214.1.1 пункту 214.1 статті 214 ПК України визначено, що у разі обчислення акцизного податку із застосуванням адвалорних ставок базою оподаткування є вартість реалізованого товару, виробленого на митній території України/ввезеного на митну територію України товару, за встановленими виробником/імпортером максимальними роздрібними цінами на товари (продукцію), з урахуванням податку на додану вартість та акцизного податку.

Адвалорна ставка на рівні 12 відсотків встановлена лише на сигарети, які класифікуються за кодами 2402 20 90 10 та 2402 20 90 20 УКТ ЗЕД (підпункт 215.3.2 пункту 215.3 статті 215 ПК України). При цьому згідно з пунктом 221.3 статті 221 ПК України за наявності у місці торгівлі тютюновими виробами таких виробів одного найменування, на пачках, коробках та сувенірних коробках яких зазначені різні МРЦ, продаж таких тютюнових виробів здійснюється за цінами, не вищими ніж ті, що зазначені на відповідних пачках, коробках та сувенірних коробках, збільшеними на суму акцизного податку з реалізованих суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну.

Підпунктом 215.3.10 пункту 215.3 статті 215 ПК України встановлено, зокрема, що для тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, реалізованих відповідно до підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 ПК України, ставка податку становить 5 відсотків.

Згідно з підпунктом 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 ПК України об`єктами оподаткування є операції з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Отже, у роздрібній мережі продаж сигарет (з фільтром, без фільтру) здійснюється за цінами, не вищими за МРЦ, збільшеними на суму акцизного податку з роздрібної торгівлі підакцизних товарів. Тобто до вартості пачки сигарет (з урахуванням податку на додану вартість та акцизного податку (крім акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів)), не вищої за МРЦ (100 відсотків), додається акцизний податок з роздрібної торгівлі підакцизними товарами - 5 відсотків вказаної вартості. Вартість пачки сигарет, вище якої не дозволено її реалізацію, можна отримати помноживши МРЦ (вказану на пачці) на 1,05.

Продаж інших тютюнових виробів у роздрібній мережі здійснюється за цінами, рівень яких визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням податку на додану вартість та акцизного податку (крім акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів) та акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, що становить 5 відсотків вказаної вартості.

В свою чергу, у відповідності до приписів Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: роздрібної торгівлі тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, збільшеними на суми акцизного податку з реалізації через роздрібну торговельну мережу тютюнових виробів, - 100 відсотків вартості наявних у суб`єкта господарювання тютюнових виробів, але не менше 10000 гривень.

Суд зазначає, що контролюючим органом не доведено факт того, що продавцем магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» було здійснено реалізацію тютюнового виробу за ціною, яка є вище встановленої.

Суд критично ставиться до письмових пояснень продавця магазину ОСОБА_2 , з огляду на наступне.

Так, дійсно відповідно до письмових пояснень продавця магазину вона здійснювала реалізацію тютюнових виробів за ціною, вище встановленої чинним законодавством.

Натомість, у судовому засіданні ОСОБА_2 зазначила, що реалізацію товарів вона взагалі не здійснювала та офіційно у якості продавця у позивача не оформлена, а письмові пояснення були надані нею на вимогу представника контролюючого органу та не відповідають дійсності.

Інших доказів здійснення такого продажу фіскальним органом до суду не надано.

Суд звертає увагу, що недоведеність з боку відповідача належними доказами складу правопорушення, передбаченого статтею 11-1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», та як наслідок відсутності підстав для застосування визначеного абзацом п`ятнадцятим частини другої статті 17 цього Закону штрафної (фінансової) санкції у сумі у сумі 10 000, 00 грн., внаслідок чого спірне податкове повідомлення-рішення не є законним та обґрунтованим в цій частині.

Стосовно притягнення до відповідальності позивача за роздрібну торгівлю алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напоїв, суд звертає увагу на наступне.

Згідно статті 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» Кабінету Міністрів України надано право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої.

У відповідності до статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» за порушення положень Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Згідно з частиною 2 цієї ж статті до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів, зокрема, у разі оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої в розмірі 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10 000, 00 гривень.

Суд зазначає, що під час перевірки контролюючим органом встановлено знаходження в реалізації алкогольних напоїв за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої (пляшка горілки «Могорич», місткістю 0,5 л, міцністю 40 % за ціною 65 грн., виробник ТОВ «Одеський ЛГЗ»), про що свідчить як акт перевірки, так і висновки за результатами акту перевірки.

Натомість, санкції передбачені абзацом тринадцятим частини 2 статті 17 Закону «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» застосовуються до платників податку саме за торгівлю алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої. Таким чином, для застосування до особи таких санкцій підлягає підтвердженню факт реалізації (продажу) алкогольних напоїв за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої.

Однак, суд зазначає, що належними та допустимими доказами не підтверджується факт реалізації алкогольних напоїв за цінами, нижчими за мінімально встановлені, а отже контролюючим органом протиправно застосовано штрафні санкції за роздрібну торгівлю алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої, отже податкове повідомлення-рішення № від 01.06.2018 року в цій частині підлягає скасуванню.

Аналогічної правової позиції притримується Верховний Суд у постанові від 21 серпня 2018 року по справі №805/2339/16-а (адміністративне провадження №К/9901/26589/18).

Стосовно притягнення до відповідальності позивача за реалізацію алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразку, суд звертає увагу на наступне.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що під час перевірки магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» ФОП ОСОБА_1 у реалізації знаходились алкогольні напої без марок акцизного податку встановленого зразка.

Суд звертає увагу, що висновки, викладені в акті перевірки є відображенням дій працівників податкових органів і самі по собі не породжують правових наслідків для платника податків.

Так, частиною першою, другою статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку відповідач діяв без дотримання вимог частини другої статті 2 КАС України, що свідчить про те, що ним не виконано покладеного обов`язку щодо доказування правомірності прийняття оскаржуваного рішення про застосування фінансових санкцій.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд зазначає, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення- рішення № від 01.06.2018 року є необґрунтованим, прийнятим не у відповідності до норм чинного законодавства, у зв`язку із чим є протиправним та підлягає скасуванню.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що податкове повідомлення-рішення № від 01.06.2018 року прийнято із порушенням строків прийняття, які встановлені чинним законодавством.

Відповідно до Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 28.12.2015 року № 1204, який розроблено відповідно до ПК України та інших законодавчих актів, якщо податкове повідомлення-рішення скасовується в інших випадках, передбачених статтею 55 Кодексу, у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства або відповідно до статті 56 Кодексу під час проведення процедури його адміністративного оскарження не внаслідок зміни зазначеної в ньому загальної суми грошових зобов`язань, суми зменшення (збільшення) податкових зобов`язань та/або податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, штрафної (фінансової) санкції (штрафу) та пені за порушення норм іншого законодавства, платнику податків надсилається (вручається) нове податкове повідомлення-рішення, а також розрахунок грошового зобов`язання, зменшення (збільшення) суми податкових зобов`язань та/або податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, штрафної (фінансової) санкції (штрафу) та пені за порушення норм іншого законодавства з урахуванням рішення контролюючого органу (пункт 6 Порядку); податкові повідомлення-рішення згідно з пунктами 4-6 цього розділу складаються контролюючим органом, який склав попереднє податкове повідомлення-рішення, протягом 3 робочих днів з дня, що настає за днем отримання таким контролюючим органом рішення за результатами адміністративного, судового оскарження або іншого рішення про скасування раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення. При цьому у разі отримання вищезазначених рішень структурним підрозділом, до функцій якого входить реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції контролюючого органу, або відповідальною особою, визначеною керівником контролюючого органу для виконання таких функцій, забезпечується надання такого рішення структурному підрозділу, яким складалось попереднє податкове повідомлення-рішення, протягом 1 робочого дня, що настає за днем його отримання (пункт 7 Порядку).

Суд зазначає, що рішенням від 02.03.2017 року № 2611/10/05-99-10-01-12-2 Головне управління ДФС у Донецькій області скасувало податкове повідомлення-рішення Костянтинівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області від 13.01.2017 року № 141/05-14-40-14-7/73 про застосування штрафних (фінансових) санкцій та зобов`язало Костянтинівську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Донецькій області вчинити заходи для надіслання підприємцю ОСОБА_1 нового податкового повідомлення-рішення з урахуванням вищенаведеного у відповідності до чинного законодавства (а.с.40-42).

Проте, Головним управлінням ДФС у Донецькій області прийнято спірне податкове повідомлення-рішення № лише 01.06.2018 року.

Отже, спірне податкове повідомлення-рішення було прийнято відповідачем із порушенням триденного строку, який передбачений чинним законодавством.

У даному випаду процедурні порушення, допущені контролюючим органом, який згідно з пунктом 41.1 статті 41 ПК України здійснює контроль за сплатою усіх податків, щодо строків складання податкового повідомлення-рішення від 01.06.2018 року № є додатковою підставою для його скасування.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 01.06.2018 року.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Донецькій області на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 768,00 грн., сплачений відповідно до квитанції від 26 лютого 2019 року (а. с. 31).

Згідно з ч. 3 ст. 243 КАС України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 139, 244-250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) до Головного управління ДФС у Донецькій області (, 87526, Донецька обл., місто Маріуполь, вулиця 130 Таганрозької дивізії, будинок 114) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 01.06.2018 року, - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області № від 01.06.2018 року, яке винесено фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 на суму 37 000 грн (тридцять сім тисяч гривень).

Стягнути з Головного управління ДФС у Донецькій області суму судового збору у розмірі 768, 40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

Повний текст рішення складено 02 серпня 2019 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Голуб