Справа № 520/4578/19
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Біленський О.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2019 р. Справа № 520/4578/19

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.06.2019 року, повний текст складено 10.06.2019 року, по справі № 520/4578/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання незаконними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо невиплати ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 11491,27 грн. за рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 21.07.2011 року у справі №2-а-6942/11 незаконними;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити виплату ОСОБА_1 заборгованості у розмірі - 11491,27 грн.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести з 01.01.2019 року перерахунок та призначити пенсію з інвалідності ОСОБА_1 , відповідно до статей 50 та 54 Закону № 796-Х1І та Порядку, встановленого Постановою №1210 і виплатити за новим перерахунком заборгованість за останні три роки.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.06.2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду та прийняти нове, яким задовольнити позов. В обґрунтування вимог також зазначила, що суд не дослідив та не надав належної правової оцінки доказам по справі та доводам позивача.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - відповідач) надало відзив на апеляційну скаргу, в якому просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та з 22.05.2012 року отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи як інвалід 2 групи.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.07.2011 року по справі №2-а-6942/11 адміністративний позов ОСОБА_1 до УПФУ в Дзержинському районі м. Харкова - задоволено. Визнано незаконною діяльність УПФУ в Дзержинському районі м. Харкова щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку її пенсії. Зобов`язано УПФУ в Дзержинському районі м. Харкова провести з 01.12.2010 року перерахунок та здійснити виплату ОСОБА_1 заборгованості з державної пенсії в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи із розміру мінімальної пенсії, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2011 року по справі 2-а-6942/11/2011 апеляційну скаргу УПФУ в Дзержинському районі м. Харкова залишено без задоволення, постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.07.2011 року по справі 2-а-6942/11/2011 - залишено без змін.

На виконання постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.07.2011 року по справі №2-а-6942/11 Управлінням проведено перерахунок пенсії.

На підставі повідомлення Головного управління юстиції у Харківській області управління Державної виконавчої служби про прийняття до обліку рішення, виконання якого гарантується державою від 30.10.2014 року №31410/08-33/08 та постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.07.2011 року по справі № 2-а-6942/11, Управлінням розрахована сума заборгованості за період з 01.12.2010 року по 22.07.2011 року, яка складала 26382,65 грн.

Факт отримання позивачем зазначеної суми не заперечувався сторонами по справі.

Позивач вважає, що оскільки довідкою управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова визначено доплату за період з 01.12.2010 року по 31.10.2011 року у розмірі 37873,92 грн., у відповідача наявна заборгованість перед позивачем у розмірі 11491,27 грн. та відповідачем не виконано рішення суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З апеляційної скарги вбачається, що заявник, крім іншого, посилається на неправомірні дії відповідача, що полягають у невиплаті заборгованості у розмірі 11491,27 грн. за рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 21.07.2011 року у справі №2-а-6942/11.

Отже, суть позовних вимог ОСОБА_1 зводиться до оскарження дій відповідача при виконанні судового рішення, ухваленого по іншій справі №2-а-6942/11.

Таким чином, шляхом ініціювання іншого окремого судового спору (подання даної позовної заяви), позивач намагається вирішити питання виконання відповідачем судового рішення у іншій справі №2-а-6942/11.

Проте, усі процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративній справі, урегульовано у статтях 370-383 розділу ІV "Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах" Кодексу адміністративного судочинства України, якими не передбачено можливості вирішення в порядку загального позовного провадження вимог особи-позивача, що випливають з обставин невиконання або неналежного виконання судового рішення відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно з ч. 6 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

З аналізу зазначеної норми вбачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 11.07.2019 року по справі № 161/3914/17.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що між сторонами не виникло нового спору, а має місце продовження тих самих спірних правовідносин, які розглядалися судом у справі№2-а-6942/11, проте на стадії його виконання.

Колегія суддів звертає увагу, що зазначені вище правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому ст. 382 КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 7 травня 2002 року у справі "Бурдов проти Росії" визначив, що у контексті статті 6 Конвенції виконання судового рішення, прийнятого будь-яким судом, має розглядатися як складова "судового розгляду".

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що в даному випадку, вимоги позивача про визнання незаконними дії відповідача щодо невиплати ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 11491,27 грн. за рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 21.07.2011 року у справі №2-а-6942/11, та зобов`язання відповідача здійснити виплату ОСОБА_1 заборгованості у розмірі - 11491,27 грн, слід розглядати не в порядку позовного провадження, а в порядку, визначеному ст. 383 КАС України - в особливому порядку судового контролю, оскільки в позовній заяві йдеться про дії відповідача, вчинені в ході виконання судового рішення у справі №2-а-6942/11.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що спір в цій частині позовних вимог є тотожним спору по справі №2-а-6942/11, виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

Суд першої інстанції наведеного не врахував, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.06.2019 року в частині відмови у задоволенні позову щодо про визнання незаконними дії відповідача щодо невиплати ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 11491,27 грн. за рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 21.07.2011 року у справі №2-а-6942/11, та зобов`язання відповідача здійснити виплату ОСОБА_1 заборгованості у розмірі - 11491,27 грн, підлягає скасуванню, а провадження по справі в цій частині - закриттю.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання відповідача провести з 01.01.2019 року перерахунок та призначити пенсію з інвалідності позивачу відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону № 796-Х1І та Порядку, встановленого постановою КМУ №1210 і виплатити за новим перерахунком заборгованість за останні три роки, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про звернення громадян» заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Згідно з п.1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року (далі - Порядок № 22-1), заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

Відповідно до п. 4.1 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Згідно з п. 4.2 Порядку № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Відповідно до п. 4.3 Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено апеляційним судом, 11.02.2019 року позивач зверталась до відповідача із запитом про роз`яснення Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 щодо порядку нарахування та визначення розміру пенсії заявника, розрахувати пенсію, яка повинна виплачуватись ОСОБА_1 відповідно до вищенаведених нормативно-правових актів, що не заперечується апелянтом.

18.02.2019 року пенсійний орган листом № 2663-16-1/49 на запит позивача від 11.02.2019 року надав відповідь відповідно до Закону України Про звернення громадян та в строки, передбачені цим Законом (а.с. 15-17).

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

В розумінні КАС України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення. Право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Отже, для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

Отже, суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин та не приймає рішення на майбутнє.

З огляду на викладене та враховуючи, що відповідачем не приймалося рішення про відмову в перерахунку пенсії, оскільки позивач не зверталася до пенсійного органу з заявою, передбаченою додатком № 3 Порядку № 22-1, відсутні підстави для задоволення позову в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок.

Таким чином, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача провести з 01.01.2019 року перерахунок та призначити пенсію з інвалідності позивачу відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону № 796-Х1І та Порядку, встановленого постановою КМУ №1210 і виплатити за новим перерахунком заборгованість за останні три роки, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Посилання ОСОБА_1 на неможливість подати відповідь на відзив на апеляційну скаргу у зв`язку з не отриманням копії відзиву колегія суддів вважає необгрунтованим з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Згідно з ч. 3 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Отже, зі змісту наведних правових норм вбачається, що подання відзиву на апеляційну скаргу є правом, а не обов`язком сторони, у зв`язку з чим відповідь на відзив також не є обов`язковою, а її відсутність не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Узагальнюючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про зобов`язання відповідача провести з 01.01.2019 року перерахунок та призначити пенсію з інвалідності позивачу відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону № 796-Х1І та Порядку, встановленого постановою КМУ №1210 і виплатити за новим перерахунком заборгованість за останні три роки, є законним та обґрунтованим, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, в ньому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 319, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.06.2019 по справі № 520/4578/19 скасувати в частині відмови у задоволенні позову про визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо невиплати ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 11491,27 грн. за рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 21.07.2011 року у справі №2-а-6942/11 незаконними, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити виплату ОСОБА_1 заборгованості у розмірі - 11491,27 грн.

Провадження по справі № 520/4578/19 в цій частині - закрити.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.06.2019 року по справі № 520/4578/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді Г.Є. Бершов В.В. Катунов