Справа № 420/1227/19
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2019-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2019 р. Справа № 420/1227/19

Головуючий І інстанції суддя Потоцька Н.В.
Дата і місце ухвалення повного тексту: 21.05.2019р., м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційними скаргами військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 травня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою в якій просив визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період 01.01.2016 по 31.07.2017 року, визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період 01.08.2017 по 09.08.2018 року, зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період 01.01.2016 по 31.07.2017 року, зобов`язати військову частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період 01.08.2017 по 09.08.2018 року.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 з 2015 року, яка у період з 01.01.2016 року по 31.07.17 року, в/ч НОМЕР_1 знаходилась на грошовому забезпеченні при в/ч НОМЕР_2 . Наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.08.2018 року ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас. Під час звільнення з військової служби у запас, позивачу не було виплачено індексацію грошового забезпечення за період з січня 2016 року по липень 2018 року. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошової о забезпечення. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії, стипендії, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. При зверненні 09.08.2018 року та 29.08.2018 року з листами до військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , позивачу надано відповіді, що інформації стосовно індексації грошового забезпечення у період з січня 2016 року по липень 2017 року в/ч НОМЕР_1 не має, оскільки військова частина НОМЕР_1 знаходилась на грошовому забезпеченні при в/ч НОМЕР_2 , а також що відповідно до листа Директора Департаменту фінансів від 04.01.2016 року №248/3/9/1/2 у зв`язку із внесенням змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» (із змінами), індексація грошового забезпечення не нараховується до окремого роз`яснення. Сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті, а відтак, дії відповідачів щодо фактичної відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення суперечать Конституції України, Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21.05.2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період 01.01.2016 по 31.07.2017 року.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період 01.08.2017 по 01.03.2018 року.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період 01.01.2016 по 31.07.2017 року.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період 01.08.2017 по 01.03.2018 року.

Стягнуто з військової частини НОМЕР_2 та військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 по 50% суми судового збору за подання адміністративного позову у сумі 1536,80 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням Військові частини НОМЕР_1 та НОМЕР_2 подали апеляційні скарги в яких посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати рішення в частині задоволення позовних вимог.

В апеляційних скаргах відповідачі зазначають, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доказам, а саме роз`ясненням Мінсоцполітики №10685/0/14-15/10 від 16.07.2015 року, № 252/10/136-16 від 09.06.2016 року, № 48/0/66-17 від. 08.08.2017 року, у яких зазначено, що проведення індексації грошових доходів, зокрема грошового забезпечення військовослужбовців здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, тобто у межах коштів передбачених на ці цілі.

Крім того Військова частина НОМЕР_1 у своїй апеляційній скарзі зауважує, що індексація грошового забезпечення не може вважатися складовою грошового забезпечення в розумінні ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", адже вона не є постійною, незмінною, сталою величиною та не має системного характеру, оскільки проводиться лише у разі коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації у 103%, що не дає можливості включення індексації до складу грошового забезпечення військовослужбовців звільнених з військової служби, на день виключення з списків особового складу військової частини.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено та учасниками справи не заперечується, що ОСОБА_1 з 2015 року по 09.08.2018 року (дата звільнення) проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 , яка у період з 01.01.2016 року по 31.07.2017 року знаходилась на грошовому забезпеченні при військовій частині НОМЕР_2 .

06.08.2018 року наказом командувача Військово-Морських Сил збройних Сил України (по особовому складу) №148 капітан-лейтенанта ОСОБА_1 , інженера технічного обслуговування та ремонту відділу ремонту та зберігання техніки і майна військової частини НОМЕР_1 звільнено відповідно до пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас за пунктом «к» (які проходять військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або до оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту) (а/с. 10).

Відповідно до Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.08.2018 року №150: «Капітан-лейтенанта ОСОБА_1 з 09.08.2018 року виключити зі списків особового складу частини та таких видів забезпечення: з речового забезпечення при військовій частині НОМЕР_2 , забезпечення РАО при військовій частині НОМЕР_3 та грошового забезпечення при військовій частині НОМЕР_1 . Вислуга у Збройних Силах України становить: 12 років 0 місяців 22 дня, пільгова 0 років 0 місяців». (а/с. 10).

09.08.2018 року ОСОБА_1 звернувся до військової частини НОМЕР_1 щодо врегулювання питання виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 2016 по 2018 роки.

16.08.2018 року за №849 за підписом тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 капітана 2 рангу ОСОБА_2 надано відповідь на звернення позивача від 09.08.2018 року, яким повідомлено наступне: «Інформації щодо нарахування індексації грошового забезпечення у період з січня 2016 року по липень 2017 року військова частина НОМЕР_1 не має, оскільки військова частина НОМЕР_1 за вказаний період знаходилась на грошовому забезпеченні при військовій частині НОМЕР_2 ». (а/с. 9).

29.08.2018 року ОСОБА_1 звернувся до військової частини НОМЕР_2 щодо врегулювання питання виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 2016 по 2017 роки.

04.09.2018 року за підписом тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_3 надано відповідь на звернення позивача від 29.08.2018 року, якою повідомлено наступне: «Відповідно до листа Директора Департаменту фінансів від 04.01.2016 року вих. №248/3/9/1/2, у зв`язку із внесенням змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 «Про затвердження порядку проведення індексації грошових доходів населення» (із змінами), індексація грошового забезпечення не нараховується та не виплачується до окремого розпорядження, а, отже, за вказаний період, індексація грошового забезпечення не нараховувалась та не виплачувалась» (а/с. 8). Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами не доведено обставини відповідно до яких позивачу відмовлено у нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення, а тому позовні вимоги про зобов`язання відповідача в частині нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016р. по 31.07.2017р. та період з 01.08.2017р. по 01.03.2018р. підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до ст.1 та ст.2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-ХІІ (далі Закон №2011-ХІІ) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Частинами другою - третьою статті 9 Закону №2011-ХІІ визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року №1282-ХІІ ( далі - Закон № 1282-ХІІ).

Статтею 1 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно ст.2 Закону №1282-ХІІ, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (ст.4 Закону №1282-ХІІ ).

Відповідно до ст.6 Закону №1282-ХІІ у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначено постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 .

Пунктом 4 вказаного Порядку встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Відповідно до абзацу 8 пункту 4 Порядку у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно - правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Аналогічну правову позицію у подібних правовідносинах висловлено Верховним Судом у постанові від 12.12.2018р. по справі №825/874/17 (адміністративне провадження №К/9901/17256/18).

Учасниками справи не заперечується, що в період з 01.01.2016 по 31.07.2017 та в період з 01.08.2017 по 01.03.2018р.р. індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 не нараховувалася та не виплачувалася.

Також, апелянт не посилається на відсутність обставин, передбачених статтею 4 Закону №1282-ХІІ для проведення індексації, а правомірність своїх дій обґрунтовує виключно відсутністю відповідних кошторисних призначень та бюджетних асигнувань.

Колегія суддів не приймає до уваги такі доводи апелянта, оскільки вони не відповідають нормам Закону №1282-XII та Порядку №1078, зокрема п. 11, яким визначено, що додаткові витрати, пов`язані з індексацією грошових доходів громадян, відображаються у складі витрат, до яких відносяться виплати, що індексуються.

Отже, в кошторисі доходів і видатків бюджетної установи, організації індексація заробітної плати відображається не як самостійна витрата, а в складі витрат на виплату заробітної плати.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідачами не доведено обставини відповідно до яких позивачу відмовлено у нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення, а тому позовні вимоги про зобов`язання відповідача в частині нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016р. по 31.07.2017р. та період з 01.08.2017р. по 01.03.2018р. підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скаргах доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягають.

Керуючись ст.308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 328 КАС України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення виготовлений 06 серпня 2018 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук