Справа № 813/2262/18
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2019-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 рокуЛьвів№ 857/6041/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Кузьмича С.М. та Довгої О.І.,

з участю секретаря судового засідання - Луців І.І.,

а також сторін (їх представників):

від позивача Боднар Л.Б.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській обл. на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.05.2019р. в адміністративній справі за позовом Головного управління ДФС у Львівській обл. до Товариства з додатковою відповідальністю «Укр-Мідь» про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків (суддя суду І інстанції: Лунь З.І., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 09 год. 28 хв. 22.05.2019р., м.Львів; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 23.05.2019р.),-

В С Т А Н О В И В:

31.05.2018р. Головне управління ДФС у Львівській обл. /надалі ГУ ДФС у Львівській обл., позивач, податковий орган/ звернулося в порядку ст.283 КАС України до суду із заявою, у якій просив підтвердити обґрунтованість адміністративного арешту майна Товариства з додатковою відповідальністю «Укр-Мідь» /надалі ТзДВ «Укр-Мідь», відповідач, платник податків (а.с.4-5).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22.05.2019р. у задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.61-62).

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив позивач ГУ ДФС у Львівській обл., який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що призвело до невірного вирішення спору, просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою заявлений позов задовольнити (а.с.65-66).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що згідно вимог чинного законодавства позивачем було призначено позапланову перевірку відповідача, однак при виході на адресу платника податків 29.05.2018р. ревізорів не було допущено до проведення цієї перевірки, що стверджується складеним актом. Враховуючи наведене, керівником ГУ ДФС у Львівській обл. було прийнято рішення № 19427/10/13-01-14-01-16 від 31.05.2018р. про застосування адміністративного арешту майна платника податків, обґрунтованість якого має бути перевірена судом протягом 96 годин.

Однак, ухвалою суду від 13.06.2018р. провадження у справі було зупинено до вирішення іншої справи, що призвело до неправильного застосування норм процесуального права.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача на підтримання поданої скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів.

Як установлено судом першої інстанції, відповідач ТзДВ «Укр-Мідь» зареєстроване юридичною особою 11.07.2016р., перебуває на податковому обліку в Залізничній ОДПІ ГУ ДФС у Львівській обл. (а.с.6-8).

29.05.2018р. позивачем ГУ ДФС у Львівській обл. видано наказ № 3313 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТзДВ «Укр-Мідь» з питань проведення взаємовідносин із ТзОВ «Меркуріал Торг» (40526353) за період січень, лютий, березень, квітень, травень 2017 pоку, ТзОВ «Карат ЛТД» (32799897) за період січень, лютий, березень, квітень, червень 2017 pоку, ТзОВ «НВП «Укрпромвпровадження» (35141676) за період лютий, березень, квітень 2017 pоку, ТзОВ «Завод Діалог-Плюс» (39924947) за період лютий, березень, квітень 2017 pоку, ТзОВ «ТК Карат» (34925417) за період лютий, березень, квітень, червень 2017 pоку, ТзОВ «Край-Транс» (37132642) за період лютий, березень 2017 pоку, ТзОВ «Укр-Алюміній» (39734621) за період січень, лютий, березень, квітень 2017 pоку, ПП «Пакт» (21332137) за період лютий, березень, квітень, червень 2017 pоку, ПАТ «Укрелектроапарат» (00213440) за період січень, лютий, березень, квітень 2017 pоку, ТзОВ «ВП «Укркабель» (38261938) за період березень, квітень 2017 pоку, ПП «Фірма «Галич-Кабель» (33359491) за період березень 2017 pоку, ТзОВ «ТД «Бердянський Кабельний Завод» (20332460) за період червень 2017 pоку, ПрАТ «Азовкабель» (31600918) за період червень 2017 pоку, ПП «Автоінтерлогістик» (39991861) за період червень 2017 pоку, лютий 2018 pоку, ТзДВ «Гал-Кат» (38456790) за період червень 2017 pоку, лютий 2018 pоку, ТзОВ «ЛЕМБУД» (39780161) за період вересень, жовтень 2017 pоку, ТзОВ «Інтеркабель Київ» (32739864) за період лютий 2018 pоку, ТзОВ «Європан» (39543889) за період лютий 2018 pоку, ТзОВ «Автохелп 2016» (40809731) за період грудень 2017 pоку, лютий 2018 pоку, ТзОВ «Волинь Мото» (37598276) за період лютий 2018 pоку, ТзОВ «Сінта-Євро-Груп» (40931795) за період грудень 2017 року (зворот а.с.9).

На підставі вказаного наказу позивачем було виписано направлення на перевірку № 5238 від 30.05.2018р. (а.с.10).

Ревізором позивача 30.05.2018р. здійснено вихід за податковою адресою підприємства з метою проведення документальної позапланової виїзної перевірки, однак керівником останнього було відмовлено у допуску до перевірки посадової особи ГУ ДФС у Львівській обл., у зв`язку із чим було складено акт відмови від допуску до проведення позапланової документальної виїзної перевірки № 522/13-01-14-01 від 30.05.2018р. (а.с.11).

На підставі вищевикладеного, ГУ ДФС у Львівській обл. винесено рішення № 19427/10/13-01-14-01-16 від 31.05.2018р., яким застосовано умовний адміністративний арешт майна платника податків ТзДВ «Укр-Мідь» (а.с.12).

Копію цього рішення вручено особисто керівнику підприємства о 14 год. 05 хв. 31.05.2018р., що підтверджується його підписом на вказаному рішенні.

Окрім цього, ухвалою суду від 13.06.2018р. було задоволено клопотання представника відповідача та зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі № 813/2258/18 за позовом ТзДВ «Укр-Мідь» до ГУ ДФС у Львівській обл. про визнання протиправним та скасування наказу на проведення перевірки (а.с.42-43).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05.12.2018р. у справі № 813/2258/18, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.03.2019р., задоволено позов ТзДВ «Укр-Мідь»; визнано протиправним та скасовано наказ ГУ ДФС у Львівській обл. № 3313 від 29.05.2018р. «Про проведення документальної позапланової перевірки ТзДВ «Укр-Мідь» (а.с.48-53).

Приймаючи рішення по справі та відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що однією із підстав для застосування адміністративного арешту майна є відмова платника податків від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Іншими словами, застосування адміністративного арешту з наведеної підстави можливе у разі, по-перше, відмови платника податків від допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення документальної перевірки, по-друге, здійснення перевірки за наявності законних підстав для її проведення.

У ході судового розгляду справи встановлено та матеріалами справи підтверджено, що документальна позапланова виїзна перевірка відповідача була призначена наказом ГУ ДФС у Львівській обл. № 3313 від 29.05.2018р., який скасований в судовому порядку.

З огляду на зазначене, позивач не довів наявності всіх передбачених законом умов для підтвердження обґрунтованості застосування умовного адміністративного арешту майна відповідача.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірних та обґрунтованих висновків, з огляду на наступне.

Розглядувані правовідносини регулюються приписами Податкового кодексу /ПК/ України (в редакції, чинній на момент виникнення цих відносин), згідно яких:

ст.20 - органи державної податкової служби мають право зокрема проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України) у т.ч. після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

п.75.1 ст.75 - контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підстави застосування адміністративного арешту майна та порядок його застосування визначені ст.94 ПК України.

Згідно із п.94.1 ст.94 ПК України адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Відповідно до п.94.2. ст.94 ПК України арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин, зокрема, платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Як встановлено в п.п.94.3, 94.4 ст.94 ПК України арешт майна полягає у забороні платнику податків вчиняти щодо свого майна, яке підлягає арешту, дії, зазначені у п.94.5 цієї статті.

Арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у п.94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків.

Згідно із п.94.10. ст.94 ПК України арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Виходячи з наведеного, визначальним моментом для вирішення наведеного спору є доведення позивачем безпідставної відмови платника податків від допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення документальної перевірки, при цьому така перевірка повинна проводитися лише за наявності законних підстав для її проведення.

Згідно фактичних обставин справи протиправність наказу ГУ ДФС у Львівській обл. № 3313 від 29.05.2018р. «Про проведення документальної позапланової перевірки ТзДВ «Укр-Мідь» підтверджена судовими рішеннями, які набрали законної сили.

Оскільки вказаний наказ ГУ ДФС у Львівській обл. скасований в судовому порядку, через що відпали підстави для проведення перевірки, а відтак й для допуску посадових осіб позивача до проведення такої.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що за умови встановлення судами протиправності спірного наказу ГУ ДФС у Львівській обл. № 3313 від 29.05.2018р., правові підстави для застосування арешту майна ТзДВ «Укр-Мідь» є відсутніми.

Додатково колегія суддів враховує, що із змісту п.81.1. ст.81 цього Кодексу слідує, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

При цьому, непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Із копії наказу № 3313 від 29.05.2018р. та акту № 522/13-01-14-01 від 30.05.2018р. слідує, що підставою для відмови у допуску посадових осіб ГУ ДФС у Львівській обл. до проведення позапланової виїзної перевірки слугувало неналежне оформлення службового посвідчення ГДРІ відділу перевірок у сфері матеріального виробництва управління аудиту ГУ ДФС у Львівській обл. Любушкіної Л.В. (а.с.9, 11).

Таким чином, відмовляючи у допуску до проведення перевірки, відповідач покликався на одну із підстав, визначених п.81.1 ст.81 ПК України.

Разом з тим, помилковість таких тверджень відповідача податковим органом не спростована.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що позов ГУ ДФС у Львівській обл. про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна ТзДВ «Укр-Мідь» є безпідставним та необґрунтованим.

Згідно із п.94.1 ст.94 ПК України адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Абзацом третім п.94.5 ст.94 ПК України передбачено, що повним арештом майна визнається заборона платнику податків на реалізацію прав розпорядження або користування його майном. У цьому випадку ризик, пов`язаний із втратою функціональних чи споживчих якостей такого майна, покладається на орган, який прийняв рішення про таку заборону.

Відповідно до пп.94.2.3 п.94.2 ст.94 ПК України арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин: платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

В силу п.94.10 ст.94 ПК України арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом. Зазначений строк не може бути продовжений в адміністративному порядку, у тому числі за рішенням інших державних органів, крім випадків, коли власника майна, на яке накладено арешт, не встановлено (не виявлено).

За правилами п.94.19.1 ст.94 ПК України припинення адміністративного арешту майна платника податків здійснюється у зв`язку з: відсутністю протягом строку, зазначеного у пункті 94.10, рішення суду про визнання арешту обґрунтованим.

Зміст наведених положень законодавства дає підстави для такого висновку. Так, за наявності відповідних умов, визначених у п.94.2 ст.94 ПК України, арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого має бути перевірена судом в обов`язковому порядку протягом 96 годин. Відсутність протягом вказаного строку відповідного рішення суду про визнання арешту обґрунтованим зумовлює звільнення з-під адміністративного арешту майна платника податків та унеможливлює його повторне накладення з тих саме підстав.

Отже, при встановленні обґрунтованості накладення адміністративного арешту на майно платника податків перевірці підлягає накладення арешту саме в межах вказаного 96-ти годинного строку та у випадку його пропуску арешт вважається припиненим.

Оскільки станом на час розгляду справи судом першої інстанції та постановлення судового рішення (22.05.2019р.) вже минуло 96 годин, встановлених законом для перевірки рішення ГУ ДФС у Львівській обл. № 19427/10/13-01-14-01-16 від 31.05.2018р., яким застосовано умовний адміністративний арешт майна платника податків ТзДВ «Укр-Мідь», тому застосований адміністративний арешт є припиненим відповідно до вимог пп.94.19.1 п.94.19 ст.94 ПК України, отже й позовні вимоги податкового органу є такими, що не підлягають задоволенню.

Разом з тим, покликання на порушення судом вказаного строку фактично зумовлено також і винесеною ухвалою про зупинення провадження у справі, яка позивачем в установленому порядку не оскаржувалася.

В частині доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що із заявленим позовом ГУ ДФС у Львівській обл. звернулося до суду в порядку ст.283 КАС України, якою визначені особливості провадження у справах за зверненнями органів доходів і зборів.

Однією з таких особливостей є те, що відповідно до ч.4 ст.283 КАС України у разі наявності спору про право суд відмовляє у відкритті такого провадження; відповідно до ч.7 цієї статті у разі постановлення судом ухвали про відкриття провадження у справі суд приймає рішення по суті заявлених вимог не пізніше 96 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення заявника до суду.

Водночас, суд першої інстанції відкрив провадження та здійснив розгляд справи у порядку позовного провадження, чим не дотримався приписів ст.283 КАС України.

Також процесуальним законом не передбачено будь-яких процесуальних наслідків у такому випадку, в тому числі, скасування рішення суду та скерування справи на новий розгляд за правилами ст.283 КАС України.

Окрім цього, наявність судового оскарження наказу на проведення перевірки підтверджує існування спору про право в цих правовідносинах. При цьому, сам факт подання ТзДВ «Укр-Мідь» адміністративного позову про визнання протиправним та скасування наказу про призначення перевірки свідчить про незгоду платника податків з діями податкового органу та наявність між ними спору про право.

Наявність спору про право суд може виявити як до, та і після відкриття провадження у справі за позовною заявою податкового органу про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Наведені обставин свідчать про те, що в кінцевому підсумку розглядуваний позов підлягав розгляду в порядку позовного провадження, а не за особливостями, визначеними ст.283 КАС України.

Таким чином, наведені порушення судом першої інстанції норм процесуального права не призвели до неправильного вирішення спору, а тому в силу приписів ч.3 ст.317 КАС України не є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення апеляційного суду.

Між тим, судові рішення у справах за зверненням органів і доходів, визначених у ст.283 КАС України, розглянутих судами першої інстанції за загальними правилами адміністративного судочинства, не можуть переглядатися в апеляційній інстанції у провадженні за особливостями, встановленими для розгляду таких спорів. У такому випадку апеляційний розгляд здійснює в порядку, в якому справа була розглянута судом першої інстанції.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Таким чином, судом першої інстанції зроблено правильний висновок про безпідставність і необґрунтованість заявленого позову, через що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ГУ ДФС у Львівській обл.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській обл. на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.05.2019р. в адміністративній справі № 813/2262/18 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Головне управління ДФС у Львівській обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді С. М. Кузьмич
О. І. Довга
Дата складення повного судового рішення: 07.08.2019р.