Справа № 640/14129/19
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2019-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

01 серпня 2019 року м. Київ № 640/14129/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Келеберди В.І., розглянувши у порядку письмового провадження заяву Закритого акціонерного товариства «Спіка» про забезпечення позову у справі за позовом Закритого акціонерного товариства «Спіка» до Департаменту міського благоустрою Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання незаконними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Закритого акціонерного товариства «Спіка» до Департаменту міського благоустрою Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання незаконними та скасування припису №1912158 від 27.05.2019 року; протоколу №88 від 31.05.2019 року засідання робочої групи щодо розгляду питань демонтажу елементів благоустрою на території міста Києва в частині знесення огорожі території будівельного майданчика ЗАТ «Спіка»; доручення Департаменту КП «Київблагоустрій» №064-3116 від 04.06.2019 року в частині знесення огорожі території будівельного майданчика ЗАТ «Спіка», що розташована за адресою: м.Київ, вул. Миколи Ушакова, 34а, Святошинський район.

Разом із позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій заявник просить забезпечити позовну заяву шляхом встановлення заборони Департаменту міського благоустрою Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Комунальному підприємству «Київблагоустрій», Святошинській районній у місті Києві державній адміністрації, а також будь-яким іншим органам державної влади, установам, підприємствам та організаціям незалежно від форми власності та організаційно-правової форми господарювання, а також будь-яким особам та їх об`єднанням виносити будь-які приписи або інші розпорядчі документи щодо демонтажу тимчасової огорожі вказаного будівельного майданчика та вчиняти будь-які дії, спрямовані на демонтаж (знесення) тимчасової огорожі (паркану) будівельного майданчика, що використовуються для завершення будівництва вбудовано-прибудованих приміщень за адресою: м.Київ, Святошинський район, вулиця Миколи Ушакова, 34а, які входять до майнового комплексу закритого акціонерного товариства «Спіка», та який розташовано на земельній ділянці за кадастровим номером :75:129:0083 , до набрання судовим рішенням у даній адміністративній справі законної сили.

Дана заява обґрунтована тим, що існує очевидна небезпека заподіяння до ухвалення рішення в даній справі шкоди правам та інтересам позивача у зв`язку з високою вірогідністю вчинення дій іншими особами, направленими на демонтаж огорожі та інших споруд, що вже збудовані на зазначеному об`єкті будівництва. Відповідно, наявний ризик реального ускладнення досягнення поставленої ЗАТ «Спіка» господарської мети на об`єкті будівництва, порушення строків виконання робіт та інших цивільно-господарських зобов`язань, які також пов`язані з участю третіх осіб в інвестуванні будівництва зазначеного об`єкту. Знесення паркану створює реальну загрозу виникнення незворотних для позивача наслідків.

На думку заявника, в разі ухвалення в подальшому судового рішення, за наслідком розгляду судом по суті заявлених позовних вимог, на користь позивача, останньому необхідно буде докласти значних зусиль та витрат для відновлення своїх порушених прав та інтересів шляхом повернення об`єктів будівництва до стану який мав місце на момент зупинення будівництва на підставі оскаржуваного рішення відповідача.

Вказує, що невжиття заходів забезпечення адміністративного позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, що, у відповідності до вимог статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, є самостійною підставою для вжиття судом заходів забезпечення адміністративного позову.

Суд, за наслідком розгляду заяви про забезпечення позову, вважає, що заява є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Статтею 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до положень статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з приписами статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа або до якого має бути поданий позов, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду у разі задоволення позову; для задоволення судом заяви про забезпечення позову заявник має обґрунтувати необхідність задоволення такої заяви, подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову, а також довести, що незадоволення заяви призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених частиною другою статті 150 КАС України.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, повинен пересвідчитися в тому чи існує реальна загроза невиконання, чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати заявник, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд враховує інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Суд також враховує співмірність вимог заяви про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Згідно ч. 2 ст. 151 КАС України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

З аналізу вказаних норм вбачається, що прийняття рішення про забезпечення позову доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду чи привести до потреби докладати значні зусилля та витрати для відновлення прав та інтересів позивача або є очевидними ознаками протиправності оскаржуваного рішення та порушення прав позивача цим рішенням.

Однак, заявником не обґрунтовано наявність жодної із зазначених підстав можливості вжиття заходів забезпечення позову, та не надано доказів, з яких би суд міг пересвідчитись про можливість існування таких підстав.

Посилання заявника на існування очевидної небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення по справі у зв`язку з високою вірогідністю вчинення дій іншими особами, направленими на демонтаж огорожі та інших споруд, що вже збудовані на зазначеному об`єкті будівництва є припущеннями заявника, дані доводи не підтверджуються жодними доказами.

Також судом не підтверджено та не встановлено наявності реальної загрози виникнення незворотних для позивача наслідків.

Суд зазначає, що співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 826/8556/17.

Таким чином, на час розгляду судом заяви суд не вбачає в оскаржуваних приписі, протоколі, дорученні ознак можливої небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача; суду не доведено неможливість захисту прав позивача без вжиття таких заходів; не доведено, що для відновлення прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Зазначаючи підстави для забезпечення позову, позивач фактично дублює обґрунтування адміністративного позову, поданого ним, а отже, їх розгляд та ухвалення рішення фактично зумовить надання судом правових оцінок предмету оскарження до вирішення справи по суті.

Наведені ним доводи й аргументи підлягають судовому дослідженню під час розгляду справи по суті, а тому не є достатніми та переконливими для висновку про наявність очевидної протиправності оскаржуваних актів та застосування заходів забезпечення позову за правилами, встановленими статтями 150-151 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, з урахуванням викладеного, суд вважає подану заяву про забезпечення позову такою, що не може бути задоволена судом

При цьому, суд зауважує, що позивач не позбавлений можливості у подальшому повторно ініціювати питання перед судом про доцільність забезпечення його позову на будь-якій стадії розгляду справи у разі встановлення відповідних підстав для цього.

Відтак, суд дійшов висновку про доцільність відмови позивачу у задоволенні заяви про забезпечення позову.

З урахуванням викладеного та керуючись приписами статей 150-154, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Закритого акціонерного товариства «Спіка» про забезпечення адміністративного позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, передбаченими ст. ст. 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.І. Келеберда