Справа № 420/3984/19
Суддя: Свида Л. І.
Дата ухвалення: 2019-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3984/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2019 року м. Одеса

У залі судових засідань № 18

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

при секретарі судового засідання - Донець В.Р.

за участю сторін:

представника позивача - ОСОБА_1 О.А. (по довіреності)

представника відповідача - не з`явився

представника третьої особи - Берназ А.В. (за ордером)

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовною заявою Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа на стороні відповідача ТОВ «Г.М.Б. ДЕВЕЛОПМЕНТ», про визнання незаконними рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулося Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради з позовною заявою до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання незаконними рішень (повідомлень про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання) старшого державного виконавця Моргун О.В. №480, №479, №15481 від 18.03.2019 року та поновлення виконавчих проваджень.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу відповіді на відзив.

Протокольною ухвалою суду від 31.07.2019 року до участі в цій справі залучено третю особу на стороні відповідача без самостійних вимог - ТОВ «Г.М.Б. ДЕВЕЛОПМЕНТ» за клопотанням цього підприємства.

Представник позивача в судове засідання з`явився. Позов обґрунтований позивачем тим, що ним винесені постанови про накладення штрафу на ТОВ «Г.М.Б. ДЕВЕЛОПМЕНТ», які направлені на виконання до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області після набрання чинності рішенням суду щодо їх оскарження в межах строків, передбачених законодавством, однак державним виконавцем протиправно повернуті ці виконавчі документи без прийняття до виконання в зв`язку із пропущенням строку пред`явлення їх до виконання. Такі дії суперечать положенням Закону України «Про відповідальність за порушення у сфері містобудівної діяльності» та «Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 квітня 1995 року № 244, оскільки оскарження постанови про накладення штрафу зупиняє її виконання до набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Відзив на позовну заяву обґрунтований відповідачем тим, що ст. 4 Закону України «Про відповідальність за порушення у сфері містобудівної діяльності», яка є спеціальною до спірних правовідносин, обмежує строк пред`явлення виконавчого документа позивача до виконання двома роками з моменту його винесення, а тому повернення виконавчих документів Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради без прийняття до виконання є правомірним.

Представник третьої особи в судове засідання з`явився. В поясненнях щодо суті спору третя особа просить відмовити в задоволенні позову Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради з посиланням на положення ст. 4 Закону України «Про відповідальність за порушення у сфері містобудівної діяльності», яка є спеціальною до спірних правовідносин та обмежує строк пред`явлення виконавчого документа позивача до виконання двома роками з моменту його винесення. На підтвердження своєї позиції представник третьої особи надав практику Верховного Суду з цього приводу, яку просив застосувати в цій справі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовується позовні вимоги позивача, заперечення відповідача та третьої особи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 31.10.2016 року №019/16 на ТОВ «Г.М.Б. Девелопмент» за порушення вимог містобудівного законодавства накладено штраф в розмірі 130500 грн. (аркуш справи 12-15).

Постановою Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 31.10.2016 року №020/16 на ТОВ «Г.М.Б. Девелопмент» за порушення вимог містобудівного законодавства накладено штраф в розмірі 65250 грн. (аркуш справи 17-19).

Постановою Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 31.10.2016 року №022/16 на ТОВ «Г.М.Б. Девелопмент» за порушення вимог містобудівного законодавства накладено штраф в розмірі 130500 грн. (аркуш справи 21-24).

ТОВ «Г.М.Б. Девелопмент» не погодилося з правомірністю вищезазначених постанов та звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою щодо їх скасування.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 травня 2018 року у справі № 815/6047/16 у задоволенні позовної заяви ТОВ «Г.М.Б. Девелопмент» до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування постанов №019/16 від 31.10.2016 року, №020/16 від 31.10.2016 року, №022/16 від 31.10.2016 року відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.12.2018 року у справі №815/6047/16 апеляційну скаргу ТОВ «Г.М.Б. Девелопмент» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 травня 2018 року залишено без задоволення та зазначене рішення залишено без змін (аркуші справи 27-36).

Враховуючи набрання чинності рішенням суду щодо оскарження постанов №019/16 від 31.10.2016 року, №020/16 від 31.10.2016 року, №022/16 від 31.10.2016 року, позивачем, на підставі п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», на адресу Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області 04.03.2019 року направлені листи щодо примусового виконання постанов Управління від 31.10.2016 року №019/16, №020/16, №022/16 (аркуші справи 37-39).

Крім того, листом №01-6/158-ПР від 11.03.2019 року Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області направлено оригінали платіжних доручень №93, №94, №95 від 01.03.2019 року щодо здійснення авансування витрат на виконавче провадження за вищевказаними постановами (аркуш справи 40).

Однак, до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради 01 квітня 2019 року надійшли повідомлення Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 18.03.2019 року про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання №480, №479, №15481 від 18.03.2019 року (аркуші справи 41-46) у зв`язку із тим, що строк пред`явлення за виконавчим документом сплинув 31 жовтня 2018 року.

Отримавши зазначені повідомлення, позивач звернувся до начальника Головного територіального управління юстиції в Одеській області із заявою про порушення старшим державним виконавцем Моргун В.О. вимог Закону України «Про виконавче провадження» в якій зазначив про дотримання Управлінням строків звернення для примусового виконання постанов (аркуші справи 47-50).

На звернення Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 03.04.2019 року Управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області направлено позивачу лист від 04.06.2019 року №09.2-4550 в якому зазначено що за постановами були відкриті виконавчі провадження, однак за заявами представника боржника щодо скасування постанов про відкриття виконавчого провадження вони були скасовані, а в подальшому державним виконавцем винесені повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання (аркуш справи 51).

Позивач не погодився з правомірністю повідомлень про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, що і стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст. 1, 3, 5, ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, рішень державних органів, які законом визнані виконавчими документами.

Примусове виконання рішень покладається, зокрема, на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: зокрема, пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: пред`явлення виконавчого документа до виконання або надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

В даному випадку, підстав для переривання строки пред`явлення виконавчого документа до виконання не має, однак позивач посилається на положення ч. 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» щодо встановлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання з наступного дня після набрання ним законної сили.

В обґрунтування набрання постановами законної сили позивач посилається на набрання чинності рішенням Одеського окружного адміністративного суду 05.12.2018 року після його апеляційного оскарження та зазначає, що саме з цього часу рахується строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

В обґрунтування своєї позиціє позивач посилається на положення п. 26, 28, 29, 31 «Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 квітня 1995 року № 244, якими встановлено наступне.

Постанова про накладення штрафу набирає законної сили після закінчення строку їх оскарження.

Постанову про накладення штрафу може бути оскаржена суб`єктом містобудування, щодо якого її винесено, до суду протягом 15 днів з дня її винесення з повідомленням про таке оскарження у той самий строк органу державного архітектурно-будівельного контролю, який виніс відповідну постанову.

Оскарження постанови про накладення штрафу в установлений строк зупиняє її виконання до набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Постанова про накладення штрафу є виконавчим документом і підлягає виконанню в установленому законом порядку з дня набрання нею законної сили. У разі оскарження постанови про накладення штрафу та належного повідомлення відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю про її оскарження така постанова направляється до органу державної виконавчої служби для примусового виконання після набрання законної сили відповідним рішенням суду, крім випадків скасування її судом.

Разом з цим, суд звертає увагу на положення ст. 4 Закону України «Про відповідальність за порушення у сфері містобудівної діяльності», відповідно до яких дійсно порядок накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності визначається Кабінетом Міністрів України.

При цьому, постанова про накладення штрафів за правопорушення у сфері

містобудівної діяльності є виконавчими документами і підлягають виконанню в установленому законом порядку.

Однак, цією нормою встановлено, що не підлягає виконанню постанова, яку не було звернуто до виконання протягом двох років з дня винесення.

Зазначена норма Закону пов`язує двохрічний строк не з моментом набрання чинності постановою, а з моментом її винесення, а тому після спливу дворічного строку з дня її винесення, вона не підлягає виконанню.

При цьому, «Порядок накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 6 квітня 1995 року № 244 є підзаконним актом та його норми не можуть змінювати або по іншому трактувати приписи Закону України «Про відповідальність за порушення у сфері містобудівної діяльності» та мати перевагу у застосуванні.

Крім того, до спірних правовідносин пріоритет мають норми спеціального Закону, тобто, Закону України «Про відповідальність за порушення у сфері містобудівної діяльності», які встановлюють строк в межах якого підлягає виконанню постанова про накладення штрафу за порушення в сфері містобудівної діяльності.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у справі №826/10916/16, яка має бути врахована судом у цій справі у відповідності до ч. 5 ст. 242 КАС України, оскільки при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, враховуючи зазначені обставини та сплив дворічного строку для пред`явлення для виконання направлених на виконання Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради постанов про накладення штрафу за порушення в сфері містобудівної діяльності, відповідачем правомірно, у відповідності до вимог законодавства, прийняті оскаржувані рішення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, позовні вимоги Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради (вул. Черняховського, 6, м. Одеса, 65009, ) до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області (вул. Пастера, 58, м. Одеса, 65023, ), третя особа на стороні відповідача ТОВ «Г.М.Б. ДЕВЕЛОПМЕНТ» (вул. Успенська, 44, прим. №810, м. Одеса, 65125, код. ) про визнання незаконними рішень (повідомлень про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання) старшого державного виконавця Моргун О.В. №480, №479, №15481 від 18.03.2019 року та поновлення виконавчих проваджень відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.І. Свида

.