Справа № 818/1944/17
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2019-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 р.Справа № 818/1944/17
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 22.11.2018, головуючий суддя І інстанції: С.М. Гелета, м. Суми, повний текст складено 03.12.18 по справі № 818/1944/17 за позовом Головного управління ДФС у Сумській області до Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України № 130" про стягнення податкового боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДФС у Сумській області (далі - позивач, ГУ ДФС у Сумській області) звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України № 130" (далі - відповідач), в якій, згідно заяви про зменшення позовних вимог, просить стягнути з відповідача за рахунок коштів на рахунках у банках, обслуговуючих такого платника податків та готівки, що належить такому платнику податків, податковий борг по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів, (робіт, послуг) у сумі 755057,70 грн в дохід бюджету, а саме 70399 грн основного боргу, 73040,60 грн штрафних (фінансових) санкцій, 611318,10 грн пені.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 22.11.2018 позовні вимоги ГУ ДФС у Сумській області задоволено частково.

Стягнуто з ДП "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України № 130" за рахунок коштів на рахунках у банках, обслуговуючих такого платника податків та готівки, що належить такому платнику податків, податковий борг по податку на додану вартість в дохід бюджету у розмірі 70699 грн (сімдесят тисяч шістсот дев`яносто дев`ять грн) основного платежу, 18398,34 грн (вісімнадцять тисяч триста дев`яносто вісім грн. 34 коп.) штрафних (фінансових ) санкцій , 01 грн 68 коп. (одна грн 68 коп.) пені.

В задоволенні інших вимог - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги про стягнення з відповідача коштів за податковим боргом 755 057 грн 70 коп.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що судом першої інстанції при вирішенні даної справи неправильно застосовано норми статті 129 ПК України щодо визначення нарахування обчислення та сплати пені, а також норми п. 14.139 п. 14.1 ст. 14 ПК України щодо узгодження податкового зобов`язання та ст. 56, 57 ПК України щодо строків оскарження рішень контролюючого органу у разі незгоди платника податків.

У судове засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, відповідно до ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) , не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що Державне підприємство "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України № 130" зареєстроване як юридична особа, та перебувало на обліку в Конотопській ОДПІ ГУ ДФС у Сумській області як платник податків.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем самостійно задекларовано суму податкових зобов`язань згідно поданих податкових декларацій з податку на додану вартість за листопад 2014 року № від 17.12.2014 - 875 грн., за грудень 2014 року № від 16.01.2014 - 273 грн., за січень 2015 року № 63 від 17.02.2015 - 2 878 грн., за лютий 2015 року № від 16.03.2015 - 5 955 грн., за березень 2015 № від 20.04.2015 - 5 593 грн., за квітень 2015 року № від 15.05.2015 - 4 187 грн., за травень № від 19.06.2015 - 3 648 грн., за червень 2015 року № від 17.07.2015 - 2 593 грн., за липень 2015 року № від 19.08.2015 - 324 грн., за серпень 2015 року № від 17.09.2015 - 15 307 грн., за вересень 2015 року № від 16 10.2015 - 4559 грн., за жовтень 2015 року № від 16.11.2015 - 6 782 грн., за листопад 2015 року № від 17.12.2015 - 2 219 грн., за березень 2017 року № від 14.04.2017 - 5 284 грн., за квітень 2017 року № від 18.05.2017 - 2 994 грн., за травень 2017 року № від 19.06.2017 - 3 433 грн., за червень 2017 року № від 19.07.2017 - 3001 грн., уточнюючого розрахунку від 12.06.2015 збільшено суму податкових зобов`язань на 131 грн., уточнюючого розрахунком податкових зобов`язань з податку на додану вартість № від 11.10.2017 у зв`язку із виправленням самостійно виявлених помилок нараховано платежу з податку на додану вартість у розмірі 663 грн. (а.с. 36-67т.1).

За вказаними розрахунками сума основного платежу з податку на додану вартість становить 70 699,00 грн (а.с.52 т2).

Враховуючи несплату вказаної суми відповідачем в добровільному порядку, позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення такої суми податкового боргу в судовому порядку.

Крім того, позивачем згідно актів камеральних перевірок на підставі подактвоих повідомлень-рішень нараховано суму штрафних (фінансових) санкцій з податку на додану вартість, яка становить 73 040,60 грн, та за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань по податку на додану вартість - пені в загальному розмірі 611318,10 грн.

Вказані суми також заявлено до стягнення в судовому порядку (а.с. 10).

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача податкового боргу, шо складається з 70699 грн (основний платіж), 18398,34 грн (штрафних санкцій) , 01,68 грн ( пені), суд виходив з того, що сума боргу основного платежу підтверджується матеріалами справи, є узгодженою, відповідачем визнається, але залишається несплаченою, а тому підлягає стягненню в судовому порядку.

Відмовляючи в стягненні іншої частини податкового боргу щодо суми штрафної (фінансової) санкції в сумі 54642,26 грн та пені в сумі 611 316, 42 грн, суд першої інстанції дійшов висновку, що такі штрафні санкції та пеня застосовані поза межами 1095 днів з дня виникнення податкового боргу, відсутні первинні документи, що підтверджують наявність податкового боргу.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ні відповідачем, ані позивачем рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог не оскаржується, у зв`язку з чим в цій частині рішення суду не підлягає апеляційному перегляду.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог з огляду на таке.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно п. 20.1.18. ст. 20 Податкового Кодексу України, органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно п. 95.2 ст. 95 Податкового Кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до п.п. 95.3., 95.4. ст. 95 Податкового Кодексу України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини; орган державної податкової служби на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем прийнято податкові повідомлення - рішення, згідно яких нараховано суму штрафних фінансових санкцій з податку на додану вартість, яка становить 73 040,60 грн (а.с. 10 т.1).

Водночас, як правильно встановлено судом першої інстанції, штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 126,40 грн. згідно податкового повідомлення-рішення від 24.11.2014 № позивач просить стягнути за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання з податку на додану вартість по податковому повідомленню рішенню від 13.04.2005 № . Штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 1862,16 грн. згідно податкового повідомлення-рішення від 07.05.2015 № 000301501 позивач просить стягнути за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання з податку на додану вартість по податковому повідомленню рішенню від 13.04.2005 № . Штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 16128,08 грн. згідно податкового повідомлення-рішення від 11.09.2015 № 000511501 позивач просить стягнути за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання з податку на додану вартість по несплаті податкового зобов`язання з податку на додану вартість, згідно податкової звітності за березень, червень, липень, серпень, вересень, листопад, грудень 2005 р. та січень, лютий 2006р. Штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 7782,03 грн. згідно податкового повідомлення-рішення від 17.02.2016 № позивач просить стягнути за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання з податку на додану вартість по несплаті податкового зобов`язання з податку на додану вартість, згідно податкової звітності за березень, квітень, травень, липень, вересень та грудень 2006 р. Штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 8030,12 грн. згідно податкового повідомлення-рішення від 14.11.2016 № 0 позивач просить стягнути за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання з податку на додану вартість по несплаті податкового зобов`язання з податку на додану вартість, згідно податкової звітності за грудень 2006, січень, лютий, квітень, травень, червень, липень 2007р. Штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 14013,07 грн. згідно податкового повідомлення-рішення від 18.04.2017 № позивач просить стягнути за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання з податку на додану вартість по несплаті податкового зобов`язання з податку на додану вартість, згідно податкової звітності за червень та липень 2007р. Штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 7052,48 грн. згідно податкового повідомлення-рішення від 20.09.2017 № позивач просить стягнути за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання з податку на додану вартість по несплаті податкового зобов`язання з податку на додану вартість, згідно податкової звітності за липень-вересень, листопад 2007р., податкових повідомлень-рішень від 14.11.2007 №1292311 та №1302311.

Отже, оскільки податковий борг виник у підприємства у 2005-2007р.р., то граничний строк сплати закінчується протягом наступних 1095 днів з дня узгодження суми боргу, тобто 2008-2010р.р.

Колегія суддів відхиляє доводи заявника апеляційної скарги щодо правомірності визначення податковим органом дати сплати узгодженої основної суми боргу по податку на додану вартість у 2015-2017р.р. за борг 2005-2007р.р., з огляду на таке.

Пункт 101.1 статті 101 ПК України визначає, що списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг. Як зазначено в пункті 101.2 цієї статті, під терміном "безнадійний податковий борг" розуміється, зокрема, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом. Пунктом 102.1 статті 102 ПК України визначено строк давності - 1095 календарних днів, а пунктом 102.4 цієї статті передбачено, що у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу.

Таким чином, в разі спливу 1095 денного строку з дня виникнення податкового боргу, такий борг визнається безнадійним та підлягає списанню, у тому числі пеня та штрафні санкції, а відтак з того часу в податкового органу відсутнє право вживати будь-які заходи щодо стягнення такої суми боргу.

Даний висновок суду узгоджується із позицією Верховного суду, викладеною у постанові від 06.02.2018 по справі № К/9901/99/17 807/2097/16.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, сума боргу, яка увійшла до предмету стягнення у цій справі складається з штрафних санкцій та пені на несвоєчасно сплачені відповідачем вищезазначені податкові зобов`язання, що самостійно визначені платником податку на додану вартість, та набули статусу податкового боргу ще у 2005-2007р.р.

Отже, строк звернення позивача з позовом про стягнення суми боргу у відповідності до статті 102 КАС України сплив у 2008-2010р.р., а тому контролюючий орган не має права у 2017 році звертатись до суду з вимогами про стягнення пені та штрафних санкцій, нарахованої на суму податкового боргу, погашену після спливу 1095 денного строку з дня його виникнення. Оскільки в межах спірних відносин сплата податку здійснена поза межами 1095 днів, а сам борг набув статусу безнадійного, нарахування штрафних санкцій на безнадійний борг не здійснюється.

Щодо доводів заявника апеляційної скарги про помилковість висновків суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення пені з сум податку на додану вартість у розмірі 611 316, 42 грн, колегія суддів зазначає таке.

Згідно із ст. 129 ПК України після закінчення встановлених строків погашення узгодженого податкового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Колегією суддів встановлено, що за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань як самостійно задекларованих згідно податковим деклараціям так і визначених податковими повідомленнями-рішеннями по податку на додану вартість в період з 2005-2007р.р. відповідачу нарахована пеня в загальному розмірі 611318,10 грн., що підтверджується індивідуальною карткою платника (а.с. 10 т.1).

Податковим кодексом України пеня визначена, як спосіб забезпечення погашення податкового боргу, самі норми щодо порядку нарахування та сплати пені встановлені окремою Главою 12, у той час як штрафні (фінансові) санкції, штрафи передбачені Главою 11 "Відповідальність". Пеня, як спосіб забезпечення податкового боргу нараховується на суму податкового боргу, починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання (при самостійному нарахуванні суми грошового зобов`язання платником податків) або від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні (при нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами) та закінчується, зокрема, у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Таким чином, обов`язок сплати пені пов`язаний з обов`язком погашення податкового боргу.

Так, податковий орган просить стягнути суму пені за несвоєчасну сплату податкового боргу, який також виник у 2005-2007р.р., про що зазначено в розрахунку податкового боргу, а саме нараховано за несвоєчасну сплату боргу по податкових повідомленнях -рішеннях від 13.04.2005 № , 11.05.2005 № , 13.06.2018 № , 05.07.2005 № , 13.04.2005 № , 05.10.2005 № , 04.11.2005 №, 07.12.2005 №, 10.04.2006 №, 30.06.2006 №, 06.11.2006 №, 12.12.2006 №, 14.11.2007 №, а також по податковим деклараціям від 14.04.2005 №6948, 20.07.2005 №18761, 19.08.2005 №23849, 19.09.2005 №24977, 20.10.2005 №29918, 20.12.2005 №36311, 19.01.2006 №39935, 20.02.2006 №3906, 20.03.2006 №5714, 20.04.2006 №9941, 19.05.2006 №13884, 19.07.2006 №19507, 19.09.2006 №25378, 20.12.2006 №35724, 20.01.2007 №39661, 19.02.2007 №3861, 17.04.2007 №9433, 18.04.2007 №9464, 21.05.2007 №14907, 16.06.2007 №16123, 18.07.2007 №20175, 18.07.2007 №20175, 16.08.2007 №24647, 17.09.2007 №26178, 22.10.2007 №31238, 13.12.2007 №36434.

Таким чином матеріалами справи підтверджується, що податковим органом нараховано пеню на суму податкового боргу, яка виникла у 2005-2007р.р. , яка самостійно задекларована платником податків чи визначена податковим органом у 2005-2007р.р., а тому граничний строк сплати становить 1095 днів, зокрема 2008-2010р.р.

В апеляційній скарзі заявник стверджує, що документи, які стосуються підстав виникнення основного боргу за 2005-2007р.р. (по штрафним (фінансовим) санкціям та пені) відсутні у зв`язку із закінченням строку зберігання, сума боргу, по якому було нараховано пеню та застосовано штрафні (фінансові) санкції залишалася несплаченою з дня, зазначеної в картці особового рахунку та розрахунку податкового боргу, тобто з 2005-2007р.р. і сума боргу була погашена відповідачем лише у 2015 -2017 році.

Водночас податковим органом не обґрунтовано та не доведено чітку дату виникнення чи узгодження податкового боргу з 2005-2007р.р., в зв`язку із наявністю якого нараховується пеня.

Пунктом 2.1.3 пункту 2.1 розділу 2 Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженим наказом Міністерства доходів і зборів України від 10 жовтня 2013 року № 577 (далі - Порядок № 577) визначено, що під терміном "безнадійний податковий борг" слід розуміти, зокрема, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 глави 9 розділу II ПК України.

У відповідності до пункту 3.1 розділу 3 вказаного Порядку визначення сум безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню органами доходів і зборів, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів (далі - ІС) станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.

Згідно пункту 3.2 розділу 3 Порядку днем виникнення безнадійного податкового боргу вважається: у випадку, визначеному в підпункті 3 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, - дата прийняття рішення керівника органу доходів і зборів.

Із системного аналізу наведених правових норм вбачається, що у податкового органу існувало право на стягнення, в тому числі і зарахування поточних платежів у рахунок погашення податкового боргу, протягом 1095 днів з наступного дня після настання певної події - неподання податкової декларації, звіту, та/або спливу граничного строку сплати грошових зобов`язань, а також після фактичного подання декларації, але не пізніше наступних 1095 днів з дня виникнення податкового боргу. За спливом даного строку податковий орган мав визнати не стягнений та не погашений податковий борг безнадійним і прийняти рішення про його списання.

Верховний Суд у поставі від 06.02.2018 по справі №807/2097/16 №К/9901/99/17 зазначив, що в разі спливу 1095 денного строку з дня виникнення податкового боргу, такий борг визнається безнадійним та підлягає списанню, у тому числі пеня та штрафні санкції, а відтак з того часу в контролюючого органу відсутнє право вживати будь-які заходи щодо стягнення такої суми боргу.

Представник ГУ ДФС у Сумській області зазначає про те, що строки стягнення платежу, який стягується за рішенням суду (за постановою Господарського суду Сумської області від 26.05.2008 у справі № АС 1/240/08) встановлюються до повного погашення такого платежу або визнання боргу безнадійним.

З приводу вищевказаного колегія суддів зазначає, що податкове законодавство не містить заборони списання податкового боргу, який був стягнутий з платника на підставі рішення суду, а навпаки - згідно пункту 102.4 статті 102 ПК України списання податкового боргу як безнадійного, який водночас було стягнуто на підставі рішення суду, є фактом, який визначає момент припинення зобов`язань платника з виконання такого судового рішення.

Отже в даному випадку строк стягнення пені нарахованої відповідачу з податку на додану вартість в судовому порядку також обмежується строком 1095 днів, а не до повного погашення такого зобов`язання, оскільки законодавчо передбачено списання податкового боргу як безнадійного, який водночас було стягнуто на підставі рішення суду.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення податкового боргу в сумі 755 057 грн 70 коп, позаяк такий борг було нараховано та заявлено поза межами 1095-денного строку, який надається органу податкової служби для виконання своїх обов`язків щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках в судовому порядку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Сумській області залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 22.11.2018 року по справі № 818/1944/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова
Повний текст постанови складено 05.08.2019 року