Справа № 200/1211/19-а
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2019-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 року справа №200/1211/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,

за участю секретаря судового засідання Сухова М.Є.,

представника відповідача Помалюк І.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року у справі № 200/1211/19-а (головуючий І інстанції Стойка В.В. ) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна фабрика № 105" до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення № від 23.11.2018 року ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 23.11.2018 року ГУ ДФС України в Донецькій області, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток в загальній сумі 742 551,00 грн.

В обґрунтування зазначив, що правомірність включення сум податку на прибуток підтверджена фактичним отриманням товару, наявністю у платника податку первинних документів на підтвердження по взаємовідносинам ПП «Стандарт-Груп» за січень 2015 року на суму 4 328 354,65.

Вважає неправомірним посилання відповідача на відсутність реальності господарських операцій з ПП «Стандарт-Груп», оскільки фактичне виконання договорів, укладених з суб`єктами господарювання, підтверджено первинними документами бухгалтерського та податкового обліку. Крім того, порушення норм законодавства його контрагентом не може нести для позивача негативних наслідків.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 23.11.2018 року ГУ ДФС України в Донецькій області, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток в загальній сумі 742 551,00 грн.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не врахування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Первинні документи надані позивачем в ході перевірки не можуть розглядатися в якості належного підтвердження витрат, що враховуються при визначені об`єкту оподаткування податком на прибуток, оскільки фінансово господарські взаємовідносини та правочини, укладені з ПП "Стандарт-Груп" не спричинили реального настання юридичних наслідків та економічних вигод.

В ході аналізу діяльності підприємства виявлено факти підміни товару по ланцюгу постачання, а саме наявні факти підміни (зміни) номенклатури товарів, тобто невідповідність товару входу виходу.

Позивачем в ході перевірки не надано всіх належних первинних документів, які підтверджували б реальне отримання товару від ПП «Стандарт-Груп», а саме: товарно-транспортних накладних, журналу реєстрації довіреностей, довіреностей, журнал ввезення-вивезення вантажів, посвідчення якості вугілля, картки складського обліку.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати рішення суду першої інстанції.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

ТОВ «Збагачувана фабрика № 105» є юридичною особою, зареєстровано та обліковується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з кодом 31832110, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.115-128).

01 грудня 2014 року між ТОВ Збагачувана фабрика № 105 та ПП "Стандарт-Груп" укладений договір №01/12, за умовами якого постачальник зобов`язується поставити (передати у власність), а покупець прийняти та оплатити поставлене кам`яне вугілля. (а.с.90-91)

Виконання умов договору підтверджене:

- специфікацією №1 від 15 січня 2015 року, специфікацією № 2 від 16.01.2015 року, специфікацією № 3 від 22.01.2015 року до договору поставки №01/12 від 01 грудня 2014 року, укладеного між ПП "Стандарт-Груп" та ТОВ Збагачувана фабрика № 105 (а.с.92-94);

- видатковими накладними № 9 от 15.01.2015 року, № 12 від 16.01.2015, № 18 від 22.01.2015 (а.с.100-102);

- актом звірки взаєморозрахунків за січень-лютий 2015 року (а.с.102);

- протоколами випробування № 4 від 15.01.2015, № 5 від 15.05.2015 року, № 7 від 16.01.2015, № 13 від 22.01.2015, № 14 від 22.01.2015 (а.с.104-108);

- актом прийому-передачі товару від 15.01.2015 (а.с.109);

- актом прийому-передачі товару від 16.01.2015 (а.с.110);

- актом прийому-передачі товару від 22.01.2015 (а.с.111);

- рахунками на сплату № 12 від 16.01.2015, № 18 від 22.01.2015,№ 9 від 15.01.2015 (а.с.112-114),

- договором оренди об`єкта нерухомості від 01.12.2014 року між ТОВ Збагачувана фабрика № 105 та ПП "Стандарт-Груп" (95-98);

- актом прийому-передачі об`єкта нерухомості від 01.12.2014 року технічного майданчику (а.с.99).

В період з 08.10.2018 року по 29.10.2018 року відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Збагачувана фабрика № 105» з питань податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 року по 30.09.2018 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 року по 30.09.2018 року.

За результатами проведення вказаної перевірки відповідачем складено Акт від 12.11.2018 року №1287/05-99-14-14/31832110 (а.с.8-88).

Відповідно акту перевірки позивачем, на підтвердження виконання умов договору, також надавались:

податкові накладні зареєстрованими в єдиному держаному реєстрі податкових накладних № 18 від 22.01.2015, № 12 від 16.01.2015, від 9 від 15.01.2015;

- платіжні доручення № 84 від 23.01.2015, № 84 від 23.01.2015, № 85 від 26.01.2015, № 86 від 26.01.2015, № 98 від 27.01.2015, № 138 від 02.02.2015, № 139 від 02.02.2015, № 158 від 11.02.2015, № 38 від 15.01.2015, № 48 від 16.01.2015.

За наслідками перевірки встановлені порушення позивачем пп.14.1.36 п.14.1 ст.14, пп.14.1.191 п.14.1 ст.14, пп.14.1.201 п.14.1 ст.14, п.44.1 ст.44, пп.44.2 ст.44, пп.134.1. п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 318 від 31.12.1999 року, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток за 2015 рік всього на суму 742 551 грн.

На підставі акту перевірки Головним управлінням ДФС у Донецькій області прийнято податкове повідомлення рішення від 23.11.2018 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток на 742 551 грн (а.с.89)

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що податковий орган зробив помилковий висновок про нереальність господарських операцій по договорам між позивачем та ПП «Стандарт-Груп», оскільки правомірність включення сум податку на прибуток підтверджена фактичним отриманням товару та наявністю у платника податку первинних документів.

Оцінка суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до пп. 16.1.2 та 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 вказаного Кодексу платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За приписами пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Підпунктом 14.1.191. п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України встановлено, що постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Відповідно до підпункту 134.1.1. п. 134.1. об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 44.1 та 44.2 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподатковування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів (документи, створені в письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження і дозвіл адміністрації (власника) на їхнє проведення); регістрів бухгалтерського обліку (носії спеціального формату (паперові, електронні) у вигляді відомостей, ордерів, книг, журналів, машинограм і т.п., призначені для хронологічного, систематичного або комбінованого нагромадження, групування й узагальнення інформації з первинних документів, прийнятих до обліку); фінансової звітності (бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період); інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених вищевказаними документами.

Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Судами встановлено, що на підтвердження виконання умов договору, укладеного між ТОВ Збагачувана фабрика № 105 та ПП "Стандарт-Груп" позивачем надавалися первинні документи, а саме:

- специфікація №1 від 15 січня 2015 року, специфікація № 2 від 16.01.2015 року, специфікація № 3 від 22.01.2015 року до договору поставки №01/12 від 01 грудня 2014 року, укладеного між ПП "Стандарт-Груп" та ТОВ Збагачувана фабрика № 105 ;

- видаткові накладнимі № 9 от 15.01.2015 року, № 12 від 16.01.2015, № 18 від 22.01.2015;

- акт звірки взаєморозрахунків за січень-лютий 2015 року;

- протоколи випробування № 4 від 15.01.2015, № 5 від 15.05.2015 року, № 7 від 16.01.2015, № 13 від 22.01.2015, № 14 від 22.01.2015;

- акт прийому-передачі товару від 15.01.2015;

- акт прийому-передачі товару від 16.01.2015;

- акт прийому-передачі товару від 22.01.2015;

- рахунки на сплату № 12 від 16.01.2015, № 18 від 22.01.2015,№ 9 від 15.01.2015,

- договір оренди об`єкта нерухомості від 01.12.2014 року між ТОВ Збагачувана фабрика № 105 та ПП "Стандарт-Груп";

- акт прийому-передачі об`єкта нерухомості від 01.12.2014 року технічного майданчику.

- податкові накладні зареєстровані в єдиному держаному реєстрі податкових накладних № 18 від 22.01.2015, № 12 від 16.01.2015, від 9 від 15.01.2015;

- платіжні доручення № 84 від 23.01.2015, № 84 від 23.01.2015, № 85 від 26.01.2015, № 86 від 26.01.2015, № 98 від 27.01.2015, № 138 від 02.02.2015, № 139 від 02.02.2015, № 158 від 11.02.2015, № 38 від 15.01.2015, № 48 від 16.01.2015.

Статтею 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, який визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні, визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 вказаного Закону бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати обов`язкові реквізити, перелік яких визначений ч. 2 ст. 9 цього Закону.

Надані позивачем первинні документи підтверджують факт здійснення господарських операцій та правомірність включення сум до складу податку про прибуток.

Є неприйнятними доводи апелянта щодо недотримання податкового законодавства контрагентом позивача - ПП "Стандарт-Груп та його контрагентами, оскільки законодавством України, зокрема Податковим кодексом України, на сторону цивільно-правової угоди, яка є платником податків, не покладений обов`язок здійснювати контроль за дотриманням постачальником вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, подання звітності, сплати податків до бюджету і в подальшому за можливі дії порушника. Не передбачено ні право, ні зобов`язання будь-якої із сторін правочину здійснювати контроль щодо показників податкової звітності однієї сторони правочину над показниками податкової звітності, що подана іншою стороною правочину. При цьому відповідно до законодавства кожний платник податків несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку, яка стосується кожного окремого платника податків і не може автоматично поширюватися на інших осіб, у тому числі на його контрагентів.

Також суд не приймає посилання апелянта на аналіз баз даних АІС Податковий блок щодо контрагентів, оскільки співставлення даних податкової звітності з даними внутрішніх баз даних контролюючого органу, як етапу контроль-перевірочної роботи, не передбачає здійснення податковим органом оцінки дотримання платником вимог податкового законодавства і аналізу змісту та характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника. Питання правильності відображення платником в обліку проведених господарських операцій досліджуються податковим органом при проведенні податкової перевірки платника з дослідженням фінансово-господарських документів, пов`язаних з нарахуванням і сплатою податку. Записи у інформаційних базах податкового органу до первинних або інших документів, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку платника податків, не відноситься. А тому нарахування податків не може ґрунтуватися тільки на даних, які містяться в інформаційних базах контролюючого органу, без врахування даних первинних документів.

Суд не приймає доводи апелянта про відсутність документів, що підтверджують якість товару, оскільки сертифікати якості чи походження товарів на товар не належать до документів, на підставі яких формується бухгалтерський і податковий облік, та не містять відомостей про господарську операцію. Тому ненадання позивачем у спірних правовідносинах сертифікатів якості товару не є доказом наявності складу податкового правопорушення.

Крім того, надання документів про якість поставленого товару не було встановлено умовами укладеного договору з ПП "Стандарт-Груп", тому не надавались позивачу. Якість поставленого товару підтверджувалась протоколами випробування, які наявні в матеріалах справи.

Враховуючи викладене, податковий орган не надав належних та допустимих доказів щодо висновку про не підтвердження позивачем реальності господарських операцій з контрагентом ПП "Стандарт-груп" та про порушення позивачем податкового законодавства в частині декларування податку на прибуток.

Таким чином суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року у справі № 200/1211/19-а залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року у справі № 200/1211/19-а залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 06 серпня 2019 року.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 серпня 2019 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв