Справа № 761/2109/19
Суддя: Пономаренко Н. В.
Дата ухвалення: 2019-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 761/2109/19
Провадження № 2-а/761/455/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Пономаренко Н.В.

з участю секретаря: Малашевського О.В.

представника позивача: Курганської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м.Києві про визнання дій неправомірними та скасування постанови, -

в с т а н о в и в :

У січні 2019 року Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулось до Шевченківського районного суду м.Києва з вказаним позовом та просить визнати дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Григорян О.Г. неправомірними, скасувати постанову ВП № 57703406 від 04.12.2018 року про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Свої вимоги мотивує тим, що 11 грудня 2018 року на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві надійшла постанова від 04.12.2018 року головного державного виконавця Григорян О.Г. Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві про накладання штрафу у розмірі 5100,00 грн. у виконавчому провадженні ВП №57703406 щодо примусового виконання виконавчого листа №761/45093/17 виданого 13.08.2018 року, яка винесена з порушенням Закону України «Про виконавче провадження» з наступних підстав. На виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві перебуває виконавче провадження ВП № 57703406 з примусового виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 761/45093/17 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 . Підставою для накладення штрафу на боржника є невиконання рішення без поважних причин. Таким чином, державний виконавець, виносячи постанову про накладення штрафу повинен був чітко встановити факт невиконання без поважних причин рішення суду, навести конкретні обставини на їх підтвердження та зазначити осіб, які їх допустили, про що зазначити у постанові про накладення штрафу, що не було виконано.

Ухвалою Шевченківського районного суд м.Києва від 25.04.2019 року провадження у справі відкрито (а.с.29-30).

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав з наведених в ньому підстав.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзиву на позов не направив.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві перебуває виконавче провадження ВП № 57703406 з примусового виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 761/45093/17 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 .

11 грудня 2018 року на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві надійшла постанова від 04.12.2018 року головного державного виконавця Григорян О.Г. Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві про накладання штрафу у розмірі 5100 грн. у виконавчому провадженні ВП №57703406 щодо примусового виконання виконавчого листа №761/45093/17 виданого 13.08.2018 року (а.с.5).

Згідно із ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч.1 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення.

Підставою для накладення штрафу на боржника невиконання рішення без поважних причин.

Таким чином, державний виконавець, при винесенні постанови про накладення штрафу повинен чітко встановити факт невиконання без поважних причин рішення суду, навести конкретні обставини на їх підтвердження та зазначити осіб, які їх допустили, про що зазначити у постанові про накладення штрафу, що не було виконано.

Відповідно до ч.1 ст. 287 КАС України, учасники виконавчого провадження, крім державного виконавця та особи, яка залучається до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позови заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до положень ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Частиною 2 ст. 129-1 Конституції України встановлено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження».

Пунктами 4,5 частини 1 Статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» та пунктами 4, 5, 6 ч.1 ст.4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначені принципи діяльності органів державної виконавчої служби і засади виконавчого провадження, а саме: диспозитивності, справедливості, неупередженості, об`єктивності та обов`язковості виконання рішень.

Відповідно до ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказуванні правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. ст. 27,41 КУпАП штраф є грошовим стягненням, що накладається на громадян і посадових осіб за адміністративні правопорушення. Державним виконавцем застосовано ст. 63, 75 ЗУ «Про виконавче провадження». Накладення штрафу відбулося не на посадову особу, а на юридичну особу, оскільки ч. 1 ст. 75 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачає фінансову відповідальність юридичної особи.

Частиною 3 ст. 7 КАС України передбачено, що у разі невідповідності нормативно - правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, тобто в даному випадку повинен застосовуватись Кодекс України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» роз`яснено, що судам необхідне виходити із того, що нормативно - правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акті Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно - правові акти Верховної Ради АРК чи рішення Ради міністрів АРК, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, наказ керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність Конституції України, так і закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативне правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, су зобов`язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Згідно зі ст. 73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», кошти Пенсійного фонду використовуються на виплату пенсій, передбачених цим Законом. Фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладеним на органи Пенсійного фонду; оплату послуг з виплати та доставки пенсій; формування резерв коштів Пенсійного фонду; оплату послуг з виплати та доставки пенсій; формування резерв коштів Пенсійного фонду. Використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом, забороняється.

Також, відповідно до висновків Верховного Суду України у постанові від 24.03.2015 року у справі № 21-66а14 та від 26.05.2015 у справі № 21-199а, невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідно фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника не може вважати невиконанням судового рішення без поважних причин, а накладення штрафу за таких обставин на боржника ще більш ускладнює його фінансове становище, тому відсутність бюджетного іншого фінансування та коштів на виплату грошових сум на виконання судового рішення є поважною причиною, яка унеможливлює проведення відповідних виплат та відповідні накладення штрафів державними виконавцями.

При цьому, суду стороною відповідача не надано будь-яких доказів стосовно невиконання судового рішення або встановлення причин такого невиконання. З наданих суду документів не вбачається в зв`язку з чим державний виконавець дійшов такого висновку.

В даному випадку, окремо слід зазначити, що в оскаржуваній постанові державного виконавця від 04.12.2018 зазначено, що 19.11.2018 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження і надано боржнику десятиденний строк для виконання рішення суду. І, водночас, зазначено, що станом на 04.11.2018 рішення суду не виконано та будь-якої інформації щодо стану виконання даного рішення суду боржником не надано.

За таких обставин, відповідачем не доведено правомірність своєї поведінки з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, стороною відповідача не доведено суду, чи перевірялись обставини належного виконання чи невиконання судового рішення державним виконавцем, тому накладення штрафу є необґрунтованим.

Разом із тим, положеннями ст.55 Закону України «Про виконавче провадження», визначено, зокрема, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

За таких підстав, Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві в особі головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Григорян О.Г. при винесенні постанови про накладення штрафу діяв в межах своєї компетенції, а тому позовні вимоги щодо визнання дій відповідача протиправними, - задоволенню не підлягають.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, адміністративний позов в частині скасування постанови про накладення адміністративного штрафу від 04.12.2018 року, винесену по ВП №57703406 у розмірі 5100,00 грн., є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Згідно вимог ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, розподіл судових витрат не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 6, 9, 77, 90, 227-228, 241-246, 250, 287 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м.Києві про визнання дій неправомірними та скасування постанови - задовольнити частково.

Постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Григорян Олени Грайровної про накладення штрафу від 04.12.2018 року на Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, винесену у виконавчому провадженні № 57703406, - скасувати.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

З урахуванням положень ч.4 ст.286 КАС України, рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду на протязі десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників справи:

Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві, 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, код ЄДРПОУ - 22869069,

Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві, місцезнаходження - 03056, м. Київ, вул. Виборзька, 32, .

Повний текст складено 02.08.2019.

Суддя: