Справа № 0940/2395/18
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2019-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/4696/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання Дідик Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 року (прийняте у м.Івано-Франківську суддею Чуприною О.В.) в справі № 0940/2395/18 за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області до Акціонерного товариства «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» про стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2018 року Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області (далі УПФУ в м. Івано-Франківську, Управління) звернулося до Івано-Франківського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просило стягнути з Акціонерного товариства «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» (далі - АТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод», Товариство) на свою користь заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, в сумі 487 390,95 грн.

Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що всупереч вимогам пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та пункту 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, відповідач неналежно сплачував фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій за період з 01.08.2018 по 30.11.2018, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість до бюджету Пенсійного фонду України в сумі 487 390,95 грн, в т.ч.: за Списком № 1 - в сумі 318 137,21 грн та за Списком № 2 - в сумі 169 253,74 грн.

Добровільно, у строки, встановлені законодавством, борг відповідачем не сплачено, а тому він підлягає стягненню в примусовому порядку.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 року позов задоволено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржило АТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод», яке вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, за неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а відтак є всі підстави для його скасування. Тому просило скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що станом на час подання позову Товариство не отримало повідомлення пенсійного органу про необхідність відшкодування витрат в період з 01.08.2018 по 30.11.2018. У матеріалах справи відсутні докази надсилання відповідачу вимоги чи листа, на підставі якого відповідач зобов`язаний був нести оплату по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, а тому звернення до суду є передчасним. Крім того, суд не надав належної оцінки та невірно застосував норми чинного законодавства при призначенні пенсій деяким пенсіонерам, що призвело до порушення приписів пунктів «а», «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Також, суд не врахував відсутність підтвердження, чи дійсно понесено витрати, які позивач вимагає відшкодувати, а пенсіонери, яким виплачено пенсію та яких позивач вказує як працівників Товариства, не є такими працівниками, пільговий стаж такими пенсіонерами здобуто також і на інших підприємствах; покривання витрат повинне відбуватись пропорційно заробленого пенсіонерами пільгового стажу за рахунок інших суб`єктів господарювання, де здобуто частину пільгового стажу, а також за рахунок коштів Державного бюджету України, а не Товариства.

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, яке правонаступником УПФУ в м. Івано-Франківську, подало відзив на апеляційну скаргу, у якому вказало, що не погоджується з вимогами апеляційної скарги і вказує, що пенсійний орган своєчасно надсилав на адресу Товариства розрахунки сум заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, доказами чого є копії поштових квитанцій та списків рекомендованих листів, які долучено до позовної заяви разом із відповідними розрахунками. При цьому, доводи апелянта про те, що Управлінням не доведено факту призначення спірних пенсій працівникам підприємства є безпідставними, оскільки предметом розгляду цієї справи є наявність боргу, а не правомірність призначення пільгових пенсій. Також, на виконання ухвали суду першої інстанції Управлінням було надано картки особового рахунку по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списками № 1 та № 2 по цьому підприємству за період з 01.08.2018 по 30.11.2018, що є доказом заборгованості. Вважаючи, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області просило у задоволенні апеляційної скарги Товариства відмовити і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) не здійснювалося.

Також за приписами частини другої статті 313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, АТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» (організаційно-правова форма приватне акціонерне товариство) зареєстроване 27.04.2001 як суб`єкт підприємницької діяльності - юридична особа (); було взяте УПФУ в м. Івано-Франківську на облік як платник внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Із матеріалів справи видно, що колишнім працівникам відповідача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Гасюку І. М. Козію Б.Л., ОСОБА_8 О.І., Бобковичу В.М., ОСОБА_5 , Лепьохіну В.Ф., ОСОБА_9 І. ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 Г ОСОБА_31 , Яцківу ОСОБА_32 , Мачкур В.П., Яцківу ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 (Список №1); ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 М ОСОБА_44 , ОСОБА_45 С ОСОБА_31 І ОСОБА_31 , ОСОБА_46 , Гебурі І.Й ОСОБА_31 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 М.Б., Михайлишину Я. ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 ., ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 (Список № 2), які здобули відповідний стаж роботи в АТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» із шкідливими і важкими умовами праці, призначена і виплачується Управлінням пенсія на пільгових умовах за Списками № 1 та № 2 відповідно до пунктів «а», «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с. 10-18, 22-29, 33-41, 45-54, 58-63, 67-71, 75-79, 83-88, 109).

Відповідно до розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, що підлягають відшкодуванню Товариством, позивачем понесено витрати на виплату пільгових пенсій вищезазначеним працівникам на загальну суму 487 390,95 грн за період з 01.08.2018 по 30.11.2018, в т. ч.:

- за Списком № 1: серпень 2018 р. - 81 035,06 грн, вересень 2018 р. - 80 995,92 грн, жовтень 2018 р. - 80 500,30 грн, листопад 2018 р. - 75 605,93 грн; всього - 318 137,21 грн;

- за Списком № 2: серпень 2018 р. - 41 736,58 грн, вересень 2018 р. - 40 912,86 грн, жовтень 2018 р. - 41 581,90 грн, листопад 2018 р. - 41 992,45 грн; всього - 169 253 грн.

Оплата за вказані періоди Товариством не здійснювалась зовсім (а. с. 6 - 88, 109).

Управління у серпні - листопаді 2018 року сформувало і надіслало Товариству супровідними листами № 4928/04 від 09.08.2018, № 5817/04 від 19.09.2018, № 6350/04 від 18.10.2018 та № 6810/04 від 13.11.2018 відповідні розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій вищезазначеним пенсіонерам за серпень - листопад 2018 року, яким здійснюється пенсійне забезпечення відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «а», «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а. с. 7 - 8, 19 - 20, 30 - 31, 42 - 43).

На підставі цих розрахунків, з урахуванням приписів норм законодавства, у Товариства виник обов`язок відшкодувати пенсійному органу витрати на виплату та доставку пільгових пенсій за Списками № 1 та № 2, здійснених у серпні - листопаді 2018 року, до 25 числа щомісячно; а всього на загальну суму 487 390,95 грн.

Відповідач у вказані строки не відшкодував пенсійному органу понесені останнім витрати на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, що й стало підставою для звернення УПФУ в м. Івано-Франківську до суду із цим позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що згідно з вимогами законодавства відповідач зобов`язаний, до набуття права на пенсію за віком вищевказаними колишніми працівниками, здійснювати відшкодування витрат Пенсійного фонду України на виплату і доставку зазначеним особам пенсії, призначеної на пільгових умовах.

Заборгованість Товариства з відшкодування цих витрат на суму 487 390,95 грн підтверджується розрахунками таких витрат за серпень - листопад 2018 р., карткою особового рахунку щодо відповідача за період з 01.08.2018 по 30.11.2018, розрахунком сум заборгованості по відшкодуванню витрат за Списком № 1 від 08.01.2019 № 131106 і за Списком № 2 від 08.01.2019 за № 130106 (а. с. 6, 10 - 18, 22 - 29, 33 - 41, 45 - 54, 58 - 63, 67 - 71, 75 - 79, 83 - 88, 103, 104, 105 - 106, 10 7- 108, 109).

Належних та допустимих доказів, які б свідчили про погашення заборгованості, що є предметом стягнення, або спростування її наявності відповідач суду не надав.

Вказані обставини є підставою для висновку про те, що несплата Товариством заборгованості з відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «а», «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в сумі 487 390,95 грн, вчинена всупереч вимогам пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та пункту 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке.

Статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено категорії працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до приписів пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Покриття витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» та призначених відповідно до частин другої і третьої статті 114 цього Закону до досягнення пенсійного віку, визначеного статтею 26 цього Закону, здійснюється у такому порядку:

підприємства та організації вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України; на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, а також на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 114 цього Закону, - до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону за раніше діючим порядком.

Процедуру стягнення заборгованості зі сплати внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - страхові внески), сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій та інших платежів до бюджету Пенсійного фонду України, нарахування і сплати фінансових санкцій та пені, а також відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах визначає Інструкція про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затверджена постановою правління Пенсійного фонду України 19.12.2003 № 21-1; зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 р. за № 64/8663 (далі - Інструкція).

Відповідно до пункту 6.1 Інструкції відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в таких розмірах:

для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції, - також 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого частини 2 Прикінцевих положень Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах;

для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції, - фактичні витрати на виплату і доставку пенсій працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім працівників, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, у розмірі 00 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених з 2012 року.

А згідно із підпунктом 2.1.1 пункту 2.1 Інструкції платниками страхових внесків є роботодавці, в т. ч.: підприємства, установи й організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання.

За приписами пункту 6.4 Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій.

А пунктом 6.7 Інструкції встановлено, що підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

Як встановлено судом, про що зазначено вище, заборгованість Товариства з відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах колишнім працівникам, на суму 487 390,95 грн підтверджується розрахунками таких витрат, картками особового рахунку та розрахунком сум заборгованості по відшкодуванню за Списком № 1 від 08.01.2019 № 131106 і за Списком № 2 від 08.01.2019 за № 130106. Управління своєчасно надсилало на адресу Товариства розрахунки сум заборгованості по відшкодуванню цих витрат, підтвердженням чого є копії поштових квитанцій та списків рекомендованих листів, проте Товариство у визначені законодавством строки цю заборгованість не погасило.

З огляду на зазначені норми законодавства та встановлені у справі обставини, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про підставність позовних вимог.

Також, колегія суддів відхиляє як безпідставні доводи апелянта, при тому, що наявні у справі докази (копії квитанцій та списків рекомендованих листів) підтверджують надсилання на адресу Товариства розрахунків сум заборгованості по відшкодуванню зазначених витрат, а правомірність призначення пенсій та пропорційність відшкодування відповідно до заробленого пільгового стажу на різних підприємствах бувшим працівникам Товариства не є предметом розгляду у цій справі, як і правильність розрахунків сум заборгованості, при тому, що позивач останні не оскаржував. Крім того, реальність понесення позивачем фактичних витрат на виплату на доставку пільгових пенсій підтверджується наданими позивачем картками особового рахунку по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списками № 1 та № 2 по цьому підприємству за період з 01.08.2018 по 30.11.2018, що є доказом заборгованості.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 року в адміністративній справі № 0940/2395/18 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
О. М. Довгополов
Постанова складена у повному обсязі 02 серпня 2019 року.