Справа № 480/865/19
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2019-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2019 р. Справа № 480/865/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бершова Г.Є.,

суддів: Катунова В.В., Ральченка І.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.04.2019 року по справі № 480/865/19 (головуючий 1 інстанції Соколова В.М.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про зобов`язання щомісячно з 01.01.2016 здійснювати ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії в розмірі - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 11.04.2019 року задоволено частково позов.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016 в розмірі 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення та виплатити недоотриману суму пенсії.

В задоволенні інших вимог відмовлено.

Відповідач не погодився із таким рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що на момент звільнення зі служби вислуга років позивача становила 20 років 05 місяців 28 днів, пенсія за вислугу років має складати 50 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 є пенсіонером органів внутрішніх справ України, пенсія призначена за вислугу років, що підтверджується копією пенсійного посвідчення (а.с.15).

Відповідно до копії наказу № 89 о/с від 11.12.2003 ОСОБА_1 був звільнений з органів внутрішніх справ України згідно з "Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України" в запас Збройних сил України за ст. 64 п. «Б» (через хворобу) при вислузі - 20 років 05 місяць 28 днів, із посади старшого слідчого слідчого відділення Роменського міськрайвідділу, в званні майора міліції (а.с.13).

Пенсія за вислугу років позивачу призначена відповідно до п. а ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ у розмірі - 50% грошового забезпечення, що підтверджується висновком про призначення пенсії (а.с.27).

01.02.2019 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Сумській області із заявою за роз`ясненням щодо не проведення перерахунку пенсії та включення 5% сум грошового забезпечення починаючи з 01.01.2016 (а.с.16-17). У листі-відповіді від 15.02.2019 №176/З-11 відповідач повідомив, що відсутні підстави для перерахунку та призначенні пенсії позивачу в розмірі 55% від грошового забезпечення та зазначено, що у пенсійній справі відсутня копія наказу № 89 о/с від 11.12.2003 про звільнення позивача з органів внутрішніх справ України через хворобу (а.с.18).

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив з того, що з 01.01.2016 ОСОБА_1 набув право на перерахунок пенсії за вислугу років у розмірі 55% сум відповідного грошового забезпечення.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено ч.3 ст.46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України , а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію визначає Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-XII від 09 квітня 1992 року.

Згідно з пунктом "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" право на пенсію за вислугу років мають: особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають на день звільнення зі служби вислугу на військовій службі або на службі в органах внутрішніх справ 20 років і більше.

Пунктом "а" статті 13 вказаного Закону в редакції на час призначення пенсії позивачу встановлювалось, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Згідно з ч.1 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (в редакції на час виникнення спірних відносин) звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється: а) в запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби в мирний або воєнний час; б) у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби із зняттям з військового обліку.

Під час розгляду справи встановлено, що відповідно до наказу № 89 о/с від 11.12.2003 ОСОБА_1 був звільнений з органів внутрішніх справ України згідно з "Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України" в запас Збройних сил України за ст. 64 п. «Б» (через хворобу) при вислузі - 20 років 05 місяць 28 днів, із посади старшого слідчого слідчого відділення Роменського міськрайвідділу, в званні майора міліції (а.с.13).

Таким чином, оскільки позивача звільнено зі служби не у відставку, а в запас у зв`язку з хворобою, то відповідно до наведених норм він не має права на призначення пенсії у розмірі 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення, яка призначається звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я.

Крім того, згідно з ст.28 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (в редакції на час виникнення спірних правовідносин, на момент звільнення) визначено граничний вік перебування в запасі, розряди запасу.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" запас військовозобов`язаних за віком поділяється на три розряди. Розряди встановлюються на підставі перебування в запасі.

Згідно з ч.2 ст. 28 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" солдати і матроси, сержанти і старшини, прапорщики і мічмани перебувають в запасі до такого граничного віку: першого розряду - до 35 років; другого розряду - до 45 років; третього розряду - до 50 років.

Відповідно до ч.3 ст. 28 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" офіцери перебувають в запасі до такого граничного віку: а) в запасі першого розряду: молодші офіцери - до 45 років; старші офіцери - до 50 років; вищі офіцери - до 55 років; б) в запасі другого розряду: молодші офіцери - до 50 років; старші офіцери - до 55 років; вищі офіцери - до 60 років; в) в запасі третього розряду: молодші офіцери - до 55 років; старші офіцери - до 60 років; вищі офіцери - до 65 років, а ті, що мають військове звання генерала армії України, - до 70 років.

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" граничний вік перебування в запасі третього розряду є граничним віком в запасі взагалі.

Отже, проаналізувавши зазначене вище, а саме ст.28 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" колегія суддів приходить до висновку, що існує тільки один критерій поділу на розряди - за віком. Тобто, якщо особа, перебуває на військовому обліку у запасі та має звання автоматично відноситься до першого, другого або третього розряду. Після досягнення граничного віку перебування в запасі, вона вже є не в запасі, а відноситься до військовослужбовців у відставці.

У справі, яка розглядається суд встановив, що позивач, був звільнений за пунктом 64 п. "Б" за станом здоров`я - у запас (а.с.13).

З наведеного вбачається, що станом на дату звільнення зі служби, позивач, маючи вік 35 років та певне військове звання, не мав законних підстав бути звільненим зі служби в ЗС України у відставку оскільки, на той час, не досяг граничного віку, встановленого статтею 28 Закону України "Про військову службу і військовий обов`язок".

Отже, враховуючи зазначене колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, оскільки жодних підстав для встановлення основного розміру пенсії 55% відповідних сум грошового забезпечення у Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області не має.

А тому, Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області, відмовляючи у задоволенні заяви діяло правомірно та в межах чинного законодавства, а саме Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.04.2019 року підлягає скасуванню в частині задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області - задовольнити.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.04.2019 року по справі № 480/865/19 - скасувати в частині задоволених позовних вимог.

Прийняти в цій частині постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Г.Є. Бершов
Судді В.В. Катунов І.М. Ральченко