Справа № 540/452/19
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2019-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2019 р.м.ОдесаСправа № 540/452/19

Головуючий в 1 інстанції: Попов В.Ф. рішення суду першої інстанції прийнято у м. Херсон 25 квітня 2019 року об 16 год. 55 хв.
Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Яковлєва О.В.,

суддів Градовського Ю.М., Крусяна А.В.,

при секретарі Голобородько Д.В.,

за участі сторін:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Паша нова А.В.

розглядає у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу "Херсонська міська клінічна лікарня ім. Є.Є. Карабелеша", Митниці Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі про проходження публічної служби,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Комунальному закладу «Херсонська міська клінічна лікарня ім. Є.Є. Карабелеша», Митниці Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі, а саме: визнання протиправним та скасування медичного висновку № 1 від 15 березня 2017 року про неможливість виконання державним службовцем службових обов`язків; визнання протиправним та скасування наказу від 22 травня 2017 року № 355-0 «Про звільнення з роботи»; поновлення позивача на посаді головного державного інспектора сектора складського обліку вилученого майна та розпорядження ним управління забезпечення та розвитку інфраструктури Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з 24 травня 2017 року, а також компенсації за завдану моральну шкоду, у сумі 10 000,00 грн.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що апелянта протиправно звільнено з посади головного державного інспектора сектора складського обліку вилученого майна та розпорядження ним управління забезпечення та розвитку інфраструктури Херсонської митниці ДФС у зв`язку з неможливістю виконання державним службовцем службових обов`язків за станом здоров`я та за наявності відповідного медичного висновку.

При цьому, апелянт вважає, що вказаному звільненню передувало протиправне направлення його на позачерговий медичний огляд, так як він не мав обов`язку проходити відповідний огляд та не потребував його проходження.

Крім того, на думку апелянта, спірний висновок про неможливість виконання державним службовцем обов`язків за станом здоров`я мав видаватись медико-соціальною експертною комісією в установленому порядку, а не медичною комісією, створеною на базі профілактичного відділення КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня ім. Є.Є. Карабелеша».

Також, апелянт вважає, що митним органом безпідставно не запропоновано йому переведення па легшу роботу, а як наслідок передчасно звільнено з роботи.

В свою чергу, Комунальним закладом «Херсонська міська клінічна лікарня ім. Є.Є. Карабелеша» та Митницею Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі подано відзиви на вказану апеляційну скаргу, з яких вбачається, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, так як позивача правомірно звільнено зі служби за станом здоров`я після отримання відповідного висновку від медичного закладу.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення - скасуванню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 1996 року проходив службу в митних органах.

На підставі наказу № 376-0 від 02 червня 2016 року ОСОБА_1 переведений на посаду головного державного інспектора сектора складського обліку вилученого майна та розпорядження ним управління забезпечення та розвитку інфраструктури Херсонської митниці ДФС.

При цьому, згідно з довідкою до акту огляду МСЕК серії 12 ААА № 029495 ОСОБА_1 встановлено 2 групу інвалідності.

В свою чергу, 05 липня 2016 Херсонською митницею ДФС направлено лист 2994/21-70-03 до Голови медико - соціальної експертної комісії №1 м. Херсона з проханням надати інформацію про умови та характер праці для ОСОБА_1 та вказати медичні протипоказання в роботі у зв`язку з відсутністю даних відомостей у довідці МСЕК.

Внаслідок чого, 04 серпня 2016 року МСЕК в графу 12 внесено висновок про умови та характер праці, відповідно до якого позивачу протипоказані всі види робіт у звичайних умовах, можлива праця в спеціально створених умовах або вдома без нервово-психічного напруження, тривалого напруження уваги, вимушеного положення тулуба та голови.

Крім того, Херсонською митницею ДФС 30 січня 2017 року направлено звернення до голови медико-соціальної експертної комісії № 1 Суворовського району з проханням надати роз`яснення та рекомендації з приводу створення спеціальних умов щодо робочого місця для ОСОБА_1 , про що 10 лютого 2017 митниці надано відповідь про неможливість надання вказаних рекомендацій та запропоновано направити ОСОБА_1 для проведення медичного огляду.

Внаслідок чого, митницею видано наказ № 60 про проходження медичного огляду, відповідно до якого Позивача направлено до поліклініки № 1 КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня ім. Є.Є Карабелеша» для проходження позачергового медичного огляду, у період з 27 лютого 2017 року по 20 березня 2017 року.

За наслідками медичного огляду видано медичний висновок № 1 від 15 березня 2017 року за формою, затвердженою наказом національного агентства України з питань державної служби Міністерства охорони здоров`я України від 14 квітня 2016 року № 80/352, відповідно до якого, ОСОБА_1 протипоказані всі види робіт у звичайних умовах, можлива праця в спеціально створених умовах або вдома без нервово-психічного перенапруження, тривалого напруження уваги, вимушеного положення тулубу та голови.

Внаслідок чого, наказом № 355-0 від 22 травня 2017 року позивача звільнено з посади головного державного інспектора сектора складського обліку вилученого майна та розпорядження ним управління забезпечення та розвитку інфраструктури Херсонської митниці ДФС з 23 травня 2017 року у зв`язку з неможливістю виконання державним службовцем службових обов`язків за станом здоров`я.

Не погоджуючись зі своїм звільненням позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок про відмову у задоволенні позовних вимог, так як позивача правомірно звільнено зі служби за станом здоров`я, з чим не погоджується судова колегія, з огляду на наступне.

Так, Закон України «Про державну службу» визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 88 ЗУ «Про державну службу», підставами для припинення державної служби у зв`язку з обставинами, що склалися незалежно від волі сторін, є неможливість виконання державним службовцем службових обов`язків за станом здоров`я за наявності медичного висновку, порядок надання якого визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.

Крім того, згідно п. 2 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов`язків вимагає доступу до державної таємниці.

В свою чергу, згідно ч. 1 ст. 170 КЗпП України, працівників, які потребують за станом здоров`я надання легшої роботи, власник або уповноважений ним орган повинен перевести, за їх згодою, на таку роботу у відповідності з медичним висновком тимчасово або без обмеження строку.

При цьому, Закон України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» визначає основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами.

Згідно ч. 3 ст. 17 «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», відмова в укладенні трудового договору або в просуванні по службі, звільнення за ініціативою адміністрації, переведення інваліда на іншу роботу без його згоди з мотивів інвалідності не допускається, за винятком випадків, коли за висновком медико-соціальної експертизи стан його здоров`я перешкоджає виконанню професійних обов`язків, загрожує здоров`ю і безпеці праці інших осіб, або продовження трудової діяльності чи зміна її характеру та обсягу загрожує погіршенню здоров`я інвалідів.

Крім того, наказом Національного агентства України з питань державної служби Міністерства охорони здоров`я України від 13 квітня 2016 року № 80/352 затверджено Порядок надання медичного висновку у зв`язку з неможливістю виконання державним службовцем службових обов`язків за станом здоров`я.

Згідно п. 2 вказаного Порядку, медичний огляд державного службовця з метою встановлення фізичної і психофізіологічної придатності таких осіб до виконання їх службових обов`язків здійснюється в лікувально-профілактичних закладах, які щороку проводять профілактичний медичний огляд державних службовців.

Пунктом 4 Порядку встановлено, що особам, які перебувають на посадах державної служби і визнані інвалідами, протипоказання до умов праці та трудові рекомендації встановлюють медико-соціальні експертні комісії в установленому законодавством порядку.

Пунктом 5 Порядку встановлено, що видачу медичного висновку здійснює медична комісія відповідного закладу охорони здоров`я.

В свою чергу, згідно п. 1 Положення про медико-соціальну експертизу, що затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1317, Це Положення визначає процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації.

Колегією суддів встановлено, що у межах спірних правовідносин оскаржуваним наказом митного органу звільнено позивача з посади головного державного інспектора сектора складського обліку вилученого майна та розпорядження ним управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Херсонської митниці ДФС за станом здоров`я, згідно п. 2 ч. 1 ст. 88 ЗУ «Про державну службу» та п. 2 ст. 40 КЗпП України.

В даному випадку, колегія зазначає, що загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав (фактичних і юридичних) його прийняття, а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

В свою чергу, у якості фактичної підстави видання оскаржуваного наказу суб`єктом владних повноважень зазначено наявний медичний висновок, проте без зазначення повної назви такого висновку, реквізитів, а також дати його складання.

Між тим, із зібраних матеріалів у справі та наданих сторонами пояснень вбачається, що митним органом звільнено позивача з посади за наслідком отримання медичного висновку № 1 про неможливість виконання державним службовцем службових обов`язків за станом здоров`я, що складений 15 березня 2017 року Комунальним закладом «Херсонська міська клінічна лікарня ім. Є.Є. Карабелеша».

В даному випадку, вказаний висновок складено за формою та на підставі Порядку, затвердженого наказом Національного агентства України з питань державної служби Міністерства охорони здоров`я України від 13 квітня 2016 року № 80/352 «Про порядок надання медичного висновку у зв`язку з неможливістю виконання державним службовцем службових обов`язків за станом здоров`я».

При цьому, у вказаному висновку зазначено, що ОСОБА_1 протипоказано всі види робіт у звичайних умовах, можлива праця в спеціально створених умовах або вдома без нервово-психічного напруження, тривалого напруження уваги, вимушеного положення тулуба та голови.

В свою чергу, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів вважає, що на позивача, як на державного службовця, поширював свою дію вищевказаний наказ Національного агентства України з питань державної служби МОЗ України, а як наслідок останній міг бути направлений на відповідний огляд.

Внаслідок чого, колегія суддів вважає безпідставними заявлені позовні вимоги до Комунального закладу «Херсонська міська клінічна лікарня ім. Є.Є. Карабелеша» щодо порушення порядку призначення його огляду.

Між тим, колегія суддів вважає, що звільнення особи з державної служби може мати правомірний характер лише у випадку дотримання усіх передбачених законодавством гарантій захисту трудових прав відповідної особи.

В свою чергу, митним органом при звільненні позивача та судом першої інстанції при розгляді даної справи належним чином не враховано, що позивач має другу групу інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК від 26 квітня 2016 року.

В даному випадку, згідно встановленої ЗУ «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» гарантії, звільнення осіб з інвалідністю за ініціативою адміністрації не допускається, за винятком випадків, коли за висновком медико-соціальної експертизи стан їхнього здоров`я перешкоджає виконанню професійних обов`язків.

В свою чергу, вищевказаний висновок КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня ім. Є.Є. Карабелеша», складений на підставі Порядку надання медичного висновку у зв`язку з неможливістю виконання державним службовцем службових обов`язків за станом здоров`я, не є висновком медико-соціальної експертизи.

При цьому, вказаним Порядком встановлено, що особам, які перебувають на посадах державної служби і визнані інвалідами, протипоказання до умов праці та трудові рекомендації встановлюють саме медико-соціальні експертні комісії в установленому законодавством порядку.

Внаслідок чого, колегія суддів вважає передчасним звільнення позивача, як особи з інвалідністю, без проходження ним медико-соціальної експертизи та отримання необхідних трудових рекомендацій.

Крім того, положеннями КЗпП України покладено обов`язок на роботодавців переводити працівників, які потребують за станом здоров`я надання легшої роботи, за їх згодою, на таку роботу у відповідності з медичним висновком.

В даному випадку, з метою виконання відповідного обов`язку митним органом направлено до Медико-соціальної експертної комісії № 1 Суворовського району лист від 30 січня 2017 року № 378/21-70-03 з проханням роз`яснити які умови праці можливо запропонувати позивачу.

В свою чергу, листом МСЕК від 10 лютого 2017 року № 22 повідомлено митний орган, що ОСОБА_1 останній раз звертався до МСЕК у квітні 2016 року, а тому у них немає актуальної інформації щодо стану його здоров`я, а як наслідок відповідних рекомендацій.

При цьому, у складеному висновку про неможливість виконання позивачем службових обов`язків, що став підставою для звільнення позивача, не вивчалась можливість його переведення на іншу посаду.

Внаслідок чого, колегія суддів вважає, що позивача звільнено з посади без належного виконання обов`язку з дослідження можливості його переведення на легшу роботу.

Між тим, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки вказаним обставинам, а як наслідок зроблено помилковий висновок щодо правомірності звільнення позивача із займаної посади.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне поновити позивача на раніше займаній посаді та виплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу.

При цьому, середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 ЗУ «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМУ від 8 лютого 1995 року № 100.

Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

Згідно п. 3 Порядку, при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.

Пунктом 8 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів

В даному випадку, враховуючи інформацію з наявного у матеріалах справи розрахункового листа по заробітній платі позивача вбачається, що сума заробітної плати за два останніх повних місяці (лютий та березень 2017 року) служби становить 9072,71 грн. (без врахування одноразових та компенсаційних виплат).

Внаслідок чого, середньоденний розмір грошового забезпечення позивача складає 216,02 грн. (9072,71 / 42 робочі дні).

В свою чергу, період вимушеного прогулу позивача, за період з 24 травня 2017 року по 24 липня 2019 року, складає 541 робочих днів, а тому його грошове забезпечення за відповідний період склало у сумі 116 866,82 грн.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального і процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року скасувати, ухваливши у справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати наказ Херсонської митниці Державної фіскальної служби «Про звільнення з роботи» № 355-о від 22 травня 2017 року.

Поновити ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора сектора складського обліку вилученого майна та розпорядження ним управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Херсонської митниці ДФС з 24 травня 2017 року.

Стягнути з Митниці Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, за період з 24 травня 2017 року по 24 липня 2019 року, у сумі 116 866 (сто шістнадцять тисяч вісімсот шістдесят шість) гривень 82 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів після складання повного судового рішення, відповідно до вимог ст. 243 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 01 серпня 2019 року.

Головуючий Яковлєв О.В.
Судді Градовський Ю.М. Крусян А.В.