Справа № 120/56/19-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/56/19-а

Головуючий у 1-й інстанції: Чернюк А.Ю.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

31 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Матохнюка Д.Б. Мацького Є.М.

за участю:

секретаря судового засідання: Колісниченко Ю.В.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: Петрушка М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12 квітня 2019 року (ухвалено 12 квітня 2019 року, повний текст рішення складено 19 квітня 2019 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про визнання відповіді НКФП на звернення позивача від 27.11.2018 року неповною, неналежною, приховуючою достовірну інформацію; зобов`язати відповідача надати інформацію по суті запитуваного у заяві від 27.11.2018 року вичерпного змісту упродовж 5-денного строку.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 12 квітня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає наступне:

- суд першої інстанції протиправно відмовив у задоволенні заяви позивача про відвід судді Чернюк А.Ю.;

- з 21 запитання у зверненні від 27.11.2018 року НКФП відповіло лише на 4, що підтверджує неповноту розгляду звернення та порушення норм ст.ст.9, 10, 29 Закону України "Про інформацію", який врегульовує дані правовідносини;

- суд першої інстанції протиправно відмовив у застосуванні до спірних правовідносин Закону України "Про інформацію";

- суд першої інстанції протиправно вийшов за межі позовних вимог у зв`язку з чим допустив порушення норм процесуального права;

- суд першої інстанції протиправно розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження;

- суд першої інстанції порушив принципи справедливого неупередженого вирішення справи, засад рівності перед законом і судом, розгляду справи в межах позовних вимог.

- позивачу незаконно відмовлено в праві звернення до суду;

- позов по суті не розглянуто, об`єктивна істина не встановлена;

- оскаржуване рішення обмежує право позивача на отримання відкритої інформації.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти її доводів і зазначив, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Позивач в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, у зв`язку з чим просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позов частково, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 27.11.2018 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про надання інформації до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (далі - НКФП).

Листом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 13317/15-12 від 26.12.2018 року позивачу надана відповідь про результати розгляду звернення.

Зазначено, що питання проведення працівниками Нацкомфінпослуг позапланової виїзної перевірки з питань дотримання кредитною спілкою "Злагода" вимог чинного законодавства у сфері фінансових послуг було предметом розгляду Вінницького окружного адміністративного суду та Вінницького апеляційного адміністративного суду.

Стосовно питання повноважень Нацкомфінпослуг щодо здійснення нагляду за діяльністю Спілки, позивача повідомлено, що станом на дату розгляду заяви від 27.11.2018 року, у відповідача відсутні повноваження щодо здійснення відповідного нагляду.

Щодо питання повернення членам кредитної спілки "Злагода" внесків (вкладів) на депозитні рахунки, відповідач зазначив, що станом на сьогодні здійснення державою компенсаційних виплат у частині коштів, залучених у вигляді внесків (вкладів) членів кредитних спілок на депозитні рахунки, законодавством не передбачено.

Крім того, позивачу надано копії посвідчень про відрядження працівників Нацкомфінпослуг ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до м. Вінниця разом із проїзними документами.

Вважаючи вказану відповідь року неповною, неналежною, приховуючою достовірну інформацію, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідь Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг по суті звернення позивача, надана у повному обсязі та відповідно до вимог чинного законодавства.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо протиправної відмови суду першої інстанції у задоволенні заяви позивача про відвід судді Чернюк А.Ю. та порушення принципу справедливого неупередженого вирішення справи, колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що 13 лютого 2019 року позивач заявив відвід головуючому судді Чернюк А.Ю. (а.с.41).

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 05 березня 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Чернюк А.Ю. відмовлено.

Статтею 294 КАС України визначено ухвали, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Ухвала за наслідками розгляду клопотання про відвід судді у вказаному переліку відсутня.

Відповідно до ч.3 ст.293 КАС України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Згідно з п.2 ч.3 ст.317 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо, зокрема, в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими.

В обґрунтування заяви про відвід судді Чернюк А.Ю. позивач зазначає про те, що суддя Чернюк А.Ю. розглядала дві справи за позовами ОСОБА_1 до НКФП, тому у позивача виникли сумніви в її неупередженості.

Оцінюючи наявність підстав для відводу судді Чернюк А.Ю., колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 36 КАС України передбачено, що суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з ч. 4 ст. 36 КАС України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно, думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Отже, доводи позивача про наявність підстав для відводу судді Чернюк А.Ю. є необґрунтованими, оскільки незгода позивача з судовими рішенням у справах між тими самими сторонами не є підставою для відводу судді.

Крім того, позивач не надав доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість судді Чернюк А.Ю. в результаті розгляду цієї справи або наявність обставин, які викликають сумнів у його неупередженості при розгляді даної справи.

З урахуванням наведеного доводи апеляційної скарги про протиправність ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 05 березня 2019 року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Чернюк А.Ю. не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги в частині порушення судом першої інстанції норм чинного процесуального права, зокрема, щодо виходу за межі позовних вимог, розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, порушення принципів справедливого неупередженого вирішення справи та засад рівності перед законом і судом, розгляду справи в межах позовних вимог, відмови позивачу в праві звернення до суду колегія суддів відхиляє, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та спростовуються наявними у справі матеріалами.

Крім того, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про застосування до спірних правовідносин Закону України «Про інформацію» та обмеження права позивача на отримання відкритої інформації, оскільки заява позивача від 27.11.2018 року не є запитом на отримання інформації, тому під час розгляду звернення ОСОБА_1 відповідач не порушив право позивача на отримання відкритої інформації.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про неповноту розгляду звернення позивача, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 року №393/96-ВР (далі Закон №393/96-ВР) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально - економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно до ст. 3 Закону №393/96-ВР, під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально - культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства, реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Згідно з ч.1 ст.14 Закону №393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, посадові особи зобов`язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону №393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Згідно з ч.1 ст.19 Закону №393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема, об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Оцінюючи відповідь НКФП, оформлену листом №13317/15-12 від 26.12.2018 року (а.с.5-8), на предмет дотримання відповідачем обов`язку щодо об`єктивної, всебічної і вчасної перевірки заяви позивача, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.20 Закону №393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Із заяви від 27.11.2018 року (а.с.3-4) встановлено, що у вказаній заяві позивач порушив питання, які стосуються наступного:

- надання пояснень щодо діяльності кредитної спілки "Злагода";

- надання пояснень щодо проведення перевірки діяльності кредитної спілки "Злагода";

- проведення службового розслідування щодо посадових осіб НКФП, які проводили перевірку кредитної спілки "Злагода".

Зважаючи обсяг поставлених в заяві позивача від 27.11.2018 року запитань колегія суддів дійшла висновку про те, що підстави для розгляду вказаної заяви невідкладно відсутні, тому звернення позивача повинно було бути розглянуто в строк не більше одного місяця від дня його надходження.

Відповідно до штампу вхідної кореспонденції заява позивача надійшла до НКФП 27 листопада 2018 року.

З матеріалів справи встановлено, що відповідач надав відповідь на звернення позивача 26.12.2018 року, тобто в межах одномісячного терміну.

Таким чином, відповідач дотримав вимоги ст.20 Закону №393/96-ВР щодо строку розгляду звернення.

Водночас, зі змісту оскаржуваного листа НКФП №13317/15-12 від 26.12.2018 року встановлено, що відповідач не надав відповідь на клопотання позивача щодо проведення службового розслідування відносно посадових осіб НКФП, які проводили перевірку кредитної спілки "Злагода".

Таким чином, в порушення вимог чинного законодавства відповідач розглянув звернення ОСОБА_1 не в повному обсязі.

Оцінюючи оскаржувану відповідь НКФП №13317/15-12 від 26.12.2018 року в частині проведення перевірки діяльності кредитної спілки "Злагода", колегія суддів виходить з наступного.

Відповідаючи на звернення ОСОБА_1 у вказаній частині, відповідач зазначив про те, що питання проведення працівниками Нацкомфінпослуг позапланової виїзної перевірки з питань дотримання кредитною спілкою "Злагода" вимог чинного законодавства у сфері фінансових послуг було предметом розгляду Вінницького окружного адміністративного суду та Вінницького апеляційного адміністративного суду.

Водночас, така відповідь має узагальнений характер та не в повному обсязі відповідає на поставлені позивачем запитання.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідач розглянув звернення позивача з порушенням принципу об`єтивності та всебічності перевірки заяви.

Оцінюючи оскаржувану відповідь НКФП №13317/15-12 від 26.12.2018 року в частині надання пояснень щодо проведення перевірки діяльності кредитної спілки "Злагода", колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст.15 Закону №393/96-ВР відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Виходячи з аналізу вказаної правової норми, орган, до компетенції якого входить вирішення порушених у заяві питань, зобов`язаний надати відповідь з урахуванням вимог закону щодо змісту такої відповіді.

В свою чергу стосовно питань, що не належать до його компетенції, орган зобов`язаний зазначити про відсутність повноважень щодо кожного питання, порушеного в заяві.

В листі №13317/15-12 від 26.12.2018 року відповідач зазначив про те, що станом на дату розгляду заяви у Нацкомфінпослуг відсутні повноваження щодо здійснення нагляду за діяльністю кредитної спілки "Злагода".

Водночас, вказана відповідь не відповідає принципу об`єтивності та всебічності перевірки заяви, та не містить відомостей про те, які з поставлених позивачем запитань не належать до його компетенції.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про те, що в порушення вимог Закону №393/96-ВР відовідач не розглянув звернення позивача від 27.11.2018 року належним чином, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов`язання НКФП надати ОСОБА_1 відповідь по суті зазначених в заяві від 27.11.2018 року запитань є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Водночас, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача надати інформацію по суті запитуваного у заяві від 27.11.2018 року упродовж 5-денного строку не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Ч.1 ст.20 Закону №393/96-ВР встановлено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання.

З урахуванням поставлених в заяві позивача від 27.11.2018 року запитань колегія суддів дійшла висновку про те, що підстави для зобов`язання відповідача розглянути звернення позивача протягом п`яти днів, тобто у скорочений строк, відсутні.

Отже, встановлені та перевірені обставини справи свідчать про те, що доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими.

Водночас, висновки суду першої інстанції по суті спору частково не відповідають встановленим у справі обставинам, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати частково та ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг задовольнити частково.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати відповідь Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 26.12.2018 року №13317/15/12 такою, що не відповідає вимогам ст.19 Закону України "Про звернення громадян" щодо об`єктивної та всебічної перевірки заяви позивача від 27.11.2018 року.

Зобов`язати Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, надати ОСОБА_1 відповідь по суті зазначених в заяві від 27.11.2018 року запитань.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України.

Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі 02 серпня 2019 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Матохнюк Д.Б. Мацький Є.М.