Справа № 822/3346/17
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2019-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/3346/17
РІШЕННЯ

іменем України

23 липня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К.

за участю:секретаря судового засідання Василевської К.В. представника позивача Потапової Н.А. представників відповідача Калужської Н.О., Тарасюка Д.В.
розглянувши адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Шепетівка Енергоінвест" до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Шепетівка Енергоінвест" звернулось в суд з позовом до Головного управління ДФС у Хмельницькій області, в якому просить скасувати податкове повідомлення-рішення від 11.09.2017 року № форми "Д" на суму 757778,67 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що в період з 26.06.2017 року по 02.08.2017 року посадовими особами Головного управління ДФС у Хмельницькій області проведена планова виїзна документальна перевірка товариства з обмеженою відповідальністю "Шепетівка Енергоінвест" з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 року по 31.03.2017 року. За результатами перевірки 09.08.2017 року відповідачем складено акт №1579/22-01-14-01/037587657 про результати документальної планової перевірки ТОВ "Шепетівка Енергоінвест".

На підставі акту перевірки 11.09.2017 року винесено податкове повідомлення-рішення № форми "Д", яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 757778,67 грн., в тому числі за штрафними санкціями - 754942,13 грн. та пеня в сумі 2836,54 грн.

Не погодившись із винесеним відповідачем податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його в адміністративному порядку. Рішенням ДФС України від 20.11.2017 року №26810/6/99-99-11-02-01-15 про результати розгляду скарг зазначене податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Позивач не погоджується з винесеним відповідачем податковим повідомленням-рішенням, вважає його протиправним, тому звернувся з адміністративним позовом до суду.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.12.2017 року позов задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області № від 11.09.2017 року.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28.03.2018 року апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області задоволено частково, рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.12.2017 року скасовано. Прийнято нову постанову, якою адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 11.09.2017 № форми "Д" на суму 447 178 грн. 27 коп. (чотириста сорок сім тисяч сто сімдесят вісім грн. 27 коп.) В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Постановою від 28.03.2018 Верховний Суд вирішив касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області задовольнити частково, а саме: рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.12.2017 та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28.03.2018 скасувати, направивши справу на новий розгляд до Хмельницького окружного адміністративного суду.

Дана справа надійшла до Хмельницького окружного адміністративного суду 23.04.2019 та передана шляхом автоматизованого розподілу на розгляд судді Блонському В. К.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 24.04.2019 року прийнято справу до провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 21.05.2019 року вирішено закрити підготовче провадження у даній справі, та призначено її до судового розгляду.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю "Шепетівка Енергоінвест" є юридичною особою, код ЄДРПОУ - 37587657.

Посадовими особами відповідача, у період з 26.06.2017 року по 02.08.2017 року, на підставі направлень від 23.06.2017 року №1324, №1325, №1326, №1327, №1328 виданих ГУ ДФС у Хмельницькій області проведена планова виїзна документальна перевірка ТОВ "Шепетівка Енергоінвест" з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 року по 31.03.2017 року, в ході якої встановлено, що позивачем у зазначений період несвоєчасно перераховано податок на доходи фізичних осіб із найманих працівників до бюджету у серпні - грудні 2015 року, січні 2016 року, серпні - грудні 2016 року та січні - березні 2017 року.

За результатами проведеної перевірки 09.08.2017 року складено акт №1579/22-01-14-01/037587657 про результати документальної планової перевірки ТОВ "Шепетівка Енергоінвест", відповідно до якого, перевіркою, з поміж іншого, встановлено порушення ТОВ "Шепетівка Енергоінвест" пункту 54.2 статті 54, абзацу а) пункту 176.2 статті 176 та підпункту 168.1.1, підпункту 168.1.5, пункту 168.1, статті 168 Податкового кодексу України, а саме: позивачем у перевіряємому періоді несвоєчасно перераховано податок на доходи фізичних осіб із найманих працівників до бюджету.

11.09.2018 року Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області на підставі акту перевірки позивача №1579/22-01-14-01/037587657 від 09.08.2017 року прийнято податкове повідомлення-рішення форми "Д" № , яким визначено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені в сумі 757778,67 грн., з яких за штрафними санкціями - 754942,13 грн. та пеня в сумі 2836,54 грн.

20.09.2017 року позивач оскаржив зазначене податкове повідомлення-рішення до Державної фіскальної служби України. Рішенням ДФС України про результати розгляду скарг від 20.11.2017 №26810/6/99-99-11-02-01-15 податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.48 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі ПК України) заробітна плата для цілей розділу IV цього Кодексу - основна та додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, які виплачуються (надаються) платнику податку у зв`язку з відносинами трудового найму згідно із законом.

Згідно з підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких випадків їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними) роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, з поміж іншого, доходи у вигляді заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору.

Пунктом 15.1 статті 15 Податкового кодексу України (далі - ПК України) встановлено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно із підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно із підпунктом 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Пунктом 18.1 статті 18 ПК України встановлено, що податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

Відповідно до статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. Сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку. Спосіб, порядок та строки виконання податкового обов`язку встановлюються цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно із підпунктом 162.1.3 пункту 162.1 статті 162 платником податку на доходи фізичних осіб є податковий агент.

Відповідно до статті 168 ПК України, якою визначено порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку до бюджету, оподаткування доходів, нарахованих (виплачених, наданих) платнику податку здійснюється податковим агентом.

Підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України встановлено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Згідно із підпунктом 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 ПК України податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Підпунктом 168.1.5 пункту 168.1 статті 168 ПК України встановлено, що якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Відповідно до підпункту 168.1.6 пункту 168.1 статті 168 ПК України для цілей цього розділу та пункту 54.2 статті 54 цього Кодексу під терміном "граничний термін сплати до бюджету податку" розуміються строки сплати податку, визначені цим пунктом.

Відповідно до пункту 171.1 статті 171 ПК України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Відповідно до абзацу а) пункту 176.2 статті 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Відповідно до пункту 31.1 статті 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Згідно із пунктом 54.2 статті 54 ПК України грошове зобов`язання щодо суми податкових зобов`язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов`язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

Зазначені норми визначають дві різні обставини, за наявності яких у податкового агенту виникає обов`язок перерахувати до бюджету податку на доходи фізичних осіб, а саме: якщо податковий агент здійснює виплату доходу на користь іншого платника податків, то виникає зобов`язання утримати та перераховувати до бюджету податок з доходів фізичних осіб під час виплати такого доходу (підпункт 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 ПК України); якщо податковий агент здійснює нарахування оподаткованого доходу, але не виплачує його іншому платнику податку, то виникає зобов`язання сплатити податок (перерахувати) у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду (підпункт 168.1.5 пункту 168.1 статті 168 ПК України).

Відповідно до пункту 54.3.5 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом.

В ході проведення судового засідання судом встановлено, що посадовими особами відповідача у період з 26.06.2017 року по 02.08.2017 року проведено планову виїзну документальну перевірку ТОВ "Шепетівка Енергоінвест" з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 року по 31.03.2017 року, під час якої посадовими особами відповідача виявлено, що позивач здійснював нарахування та виплату заробітної плати своїм працівникам, при цьому допустив несвоєчасну сплату податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 1 203 786 грн. 93 коп. За результатами перевірки складено акт №1579/22-01-14-01/037587657 від 09.08.2017 року про результати документальної планової перевірки ТОВ "Шепетівка Енергоінвест", на підставі якого 11.09.2017 року прийнято податкове повідомлення-рішення форми "Д" № , яким визначено суму грошового зобов`язання з податків та зборів на загальну суму 757778,67 грн., у тому числі за штрафними санкціями - 754942,13 грн. та пеня в сумі 2836,54 грн.

Відповідальність платників податків за податкові правопорушення регламентується главою 11 Податкового кодексу України, яка, зокрема, передбачає відповідальність за порушення правил сплати (перерахування) податків (стаття 126 Податкового кодексу України) та за порушення правил нарахування, утримання та сплати (перерахування) податків у джерела виплати (стаття 127 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 126.1 стаття 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Таким чином положення статті 126 ПК України щодо застосування штрафної санкції застосовується у випадку, коли має місце несвоєчасність сплати платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання, а розмір такої санкції прямо залежить від часу затримки такої сплати. Тобто, у разі якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов`язання протягом строків, передбачених ПК України, такий платник податків притягується до відповідальності відповідно до статті 126 ПК.

Згідно наданого відповідачем детального розрахунку, по оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні, загальна сума не сплаченого до бюджету нарахованого податку на доходи фізичних осіб у строки визначені Податковим кодексом України для місячного податкового періоду складає 190008,47 грн. За виявлене порушення позивачу, відповідно до статті 126 ПК України, нараховано штрафні санкції в сумі 19000,85 грн.

Пунктом 127.1 статті 127 ПК України встановлено, що ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Відповідальність за погашення суми податкового зобов`язання або податкового боргу, що виникає внаслідок вчинення таких дій, та обов`язок щодо погашення такого податкового боргу покладається на особу, визначену цим Кодексом, у тому числі на податкового агента. При цьому платник податку - отримувач таких доходів звільняється від обов`язків погашення такої суми податкових зобов`язань або податкового боргу, крім випадків, встановлених розділом IV цього Кодексу.

Передбачені цим пунктом штрафи не застосовуються, коли ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податку на доходи фізичних осіб самостійно виявляється податковим агентом при проведенні перерахунку цього податку, передбаченого пунктом 169.4 статті 169 цього Кодексу, та виправляється в наступних податкових періодах протягом податкового (звітного) року згідно з нормами цього Кодексу.

Зазначеними нормами встановлено міру відповідальності, яка покладається на платника податків, у тому числі і на податкового агента за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при цьому розмір штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) не відповідно до часу затримки такої несплати (як передбачено статтею 126 ПК), а залежно від кількості допущених порушень протягом певного періоду часу. Тобто склад порушення передбачає, що нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу.

Згідно наданого відповідачем детального розрахунку, по оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню, позивачу, відповідно до статті 127 ПК України нараховано розмір штрафних санкцій в сумі 735941,28 грн., а саме: за несплату ПДФО на суму 44692,54 грн. накладено штраф у розмірі 25% , що становить 11173,15 грн.; за несплату ПДФО повторно на суму 8185,15 грн. накладено штраф у розмірі 50%, що становить 4092,59 грн. та за несплату ПДФО втретє і більше на суму 960900,74 грн. накладно штраф у розмірі 75% - 720675,6 грн.

Суд зазначає, що Верховним Судом неодноразово зроблено висновки щодо повторності застосування штрафних санкцій у відповідності до статті 127 ПК України. Так у постанові від 02 березня 2018 року по справі №820/6196/16 (К/9901/2250/17) Верховний Суд виклав правову позицію щодо застосування приписів статті 127 Податкового Кодексу України у подібних відносинах, зазначивши наступне: "положеннями статті 127 Податкового кодексу України встановлюється як міра відповідальності, яка покладається на платника податків, в тому числі і на податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при чому відповідність розміру штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) не з часу затримки такої несплати, як передбачено статтею 126 Податкового кодексу України, а з кількості разів допущених таких порушень протягом певного періоду часу. Тобто склад порушення передбачає, що нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу."

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.05.2018 року по справі №820/6437/16: "застосування штрафу в розмірі 50 та 75 відсотків суми податку на підставі пункту 127.1 статті 127 Податкового Кодексу України можливо внаслідок неодноразового порушення, пов`язаного з ненарахування, неутримання та/або несплатою (неперерахуванням) податків платником податків незалежно від того, чи було виявлено ці порушення під час однієї перевірки контролюючого органу."

Відповідно до підпункту 129.1.3 пункту 129.1 статті 129 ПК України нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, - після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання.

Позивачу, у зв`язку із виявленим порушенням щодо несвоєчасного перерахування ПДФО, нараховано пеню за несплату грошового зобов`язання після спливу 90 календарних днів у розмірі 2836,54 грн., що підтверджується наданим представником відповідача розрахунком.

Таким чином оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням до позивача застосовано наступні санкції, а саме: відповідно до статті 126 ПК України нараховано штрафні санкції за несплату податку на доходи фізичних осіб у визначені строки; відповідно до статті 127 ПК України нараховано штрафні санкції за несплату, повторну несплату та несплату втретє і більше податку на доходи фізичних осіб; відповідно до статті 129 ПК України нараховано пеню за період протягом якого не сплачено податок на доходи.

Відповідач, в ході судового розгляду справи, надав до суду детальний розрахунок штрафних санкцій по податку на доходи фізичних осіб, а саме: в розрізі штрафних санкцій відповідно до статті 126 ПК України сума складає 19000,85 грн., в розрізі штрафних санкцій відповідно до статті 127 ПК України сума складає 735941,28 грн., в розрізі пені відповідно до статті 129 ПК України сума складає 2836,54 грн.

Представник позивача частково не погоджується з поясненнями та розрахунками наданими відповідачем в судовому засіданні, пояснивши суду, що податок на доходи фізичних осіб хоча і перераховувався із порушенням строків, визначених чинним законодавством, але не у всі періоди та у строки, зазначені в акті перевірки. При цьому представник позивача жодним чином не спростовує нараховані відповідачем суми фінансових санкцій та пені, оскільки власного розрахунку штрафних санкцій та пені суду не надав, клопотання про проведення судово-бухгалтерської експертизи не заявив.

Суд при вирішенні спору враховує, що перевірка правильності нарахування контролюючим органом штрафних санкцій та пені потребує спеціальних знань, тому відсутність належних розрахунків проведених позивачем в підтвердження своїх позовних вимог та відповідних експертних висновків не дають можливості встановити протиправність нарахування штрафних санкцій і пені відповідачем. При вирішенні спору розрахунки надані відповідачем будь-яких сумнівів у суду не викликають, оскільки представник позивача на підтвердження своїх доводів інших доказів крім пояснень суду не надав.

При розгляді справи суд критично оцінює твердження позивача, щодо існування триваючого порушення, оскільки позивач вважає, що він протягом 1095 днів не вчиняв аналогічного правопорушення та не притягувався до відповідальності за вчинення такого правопорушення, суд враховує при цьому зазначену вище правову позицію Верховного Суду та зазначає, що застосування штрафу в розмірі 50 та 75 відсотків суми податку на підставі пункту 127.1 статті 127 ПК України можливо внаслідок неодноразового порушення, пов`язаного з ненарахування, неутримання та/або несплатою (неперерахуванням) податків платником податків незалежно від того, чи було виявлено ці порушення під час однієї перевірки контролюючого органу.

Оскільки в позовній заяві позивач вказав, що 75-й аркуш акта перевірки завірений підписами п`яти перевіряючих осіб, а додаток два, що є невід`ємною частиною до акту перевірки містить підписи лише трьох перевіряючих осіб, а також висловив припущення щодо справжності підписів, суд зазнаає наступне.

Порядок оформлення перевірок визначений статті 86 ПК України.

Згідно із пунктом 86.1 статті 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

Відповідно до пункту 86.3 статті 86 Податкового кодексу України акт (довідка) документальної виїзної перевірки, що визначено статтями 77 і 78 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п`яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).

У разі відмови платника податків або його законних представників від підписання акта (довідки) посадовими особами контролюючого органу складається відповідний акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати виїзної планової чи позапланової документальної перевірки у день його підписання або відмови від підписання вручається або надсилається платнику податків чи його законному представнику.

Відмова платника податків або його законних представників від підписання акта перевірки або отримання його примірника не звільняє платника податків від обов`язку сплатити визначені контролюючим органом за результатами перевірки грошові зобов`язання.

У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта або довідки про результати перевірки або неможливості його вручення та підписання у зв`язку з відсутністю платника податків або його законних представників за місцезнаходженням такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. У зазначених у цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт.

З огляду матеріалів справи судом встановлено, що оскільки 09.08.2017 року посадовими особами відповідача акт планової документальної виїзної перевірки від 09.08.2017 №1579/22-01-14-01/037587657, не було вручено позивачу, даний акт було направлений позивачу на наступний робочий день рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу, яка міститься в базі ГУ ДФС у Хмельницькій області.

Додатки №2 "Довідка про загальну інформацію щодо платника податків" та №4 "Узагальнений перелік документів, які було використано при проведенні перевірки" до акта перевірки від 09.08.2017 №1579/22-01-14-01/037587657 склали перевіряючі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , відповідно вони й підписали вказані додатки. Підписи ОСОБА_6 і ОСОБА_7 відсутні, оскільки вони не приймали участі у складанні вказаних додатків.

Суд не бере до уваги припущення позивача щодо не справжності підписів посадових осіб відповідача в документах складених за результатами перевірки, оскільки встановлення справжності підписів відноситься виключно не компетенції експертних служб, позивач не наділений такими повноваженнями.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що оформлення результатів перевірки працівниками контролюючого органу проведено у спосіб, що передбачений чинним законодавством.

Враховуючи зазначене суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення № від 11.09.2017 року прийняте з дотриманням норм чинного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, відповідачем спростовано, а позивачем не підтверджено правомірність заявлених позовних вимог, тому суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 11.09.2017 року прийняте відповідачем обгрунтовано, з дотриманням вимог чинного законодавства, з урахуванням усіх обставин, що мали значення для прийняття такого рішення.

За таких обставин, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Зі змісту приписів статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "Шепетівка Енергоінвест" до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 11.09.2017 року, - відмовити.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 02 серпня 2019 року

Позивач:Товариство з обмеженою відповідальністю "Шепетівка Енергоінвест" (вул. Героїв Небесної Сотні, 95,Шепетівка,Шепетівський район, Хмельницька область,30400 , код ЄДРПОУ - 37587657)
Відповідач:Головне управління ДФС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 39492190)

Головуючий суддя В.К. Блонський