Справа № 520/2013/19
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2019-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2019 р. № 520/2013/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Волошина Д.А.,

за участю секретаря судового засідання - Суховарової О.А.,

представника позивача - ОСОБА_1 .,

представника відповідача - Ергешова Д.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АТП2012" до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "АТП2012" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 06.11.2018 року:

№2 про збільшення суми грошового зобов`язання по податку на додану вартість у розмірі 325846,25 грн. (податкові зобов`язання - 260677,00 грн., штрафні санкції - 65169,25 грн.);

№2 про застосування штрафу у розмірі 71280,33 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 18.12.2018 №2 про застосування штрафу у розмірі 71280,33 грн.

Свій позов позивач обґрунтував тим, що при проведенні перевірки контролюючим органом та при оформленні її результатів мало місце не дотримання вимог податкового законодавства, висновки акту перевірки є неправомірними, оскільки актом перевірки не спростовано факт того, що позивач при здійсненні операцій з поставки товарів на адресу ТОВ «Глобал Інвест Груп.», ТОВ «Будівельна компанія «Альтор» та ТОВ «Укртехнопром» склав податкові накладні, зареєстрував їх в Єдиному реєстрів податкових накладних та відобразив податкові зобов`язання за такими податковими накладними у відповідних податкових звітних деклараціях з ПДВ. Також, зазначив, що податковий орган заперечуючи факт здійснення операцій між позивачем та його контрагентами ТОВ «Глобал Інвест Груп.», ТОВ «Будівельна компанія «Альтор» та ТОВ «Укртехнопром» та стверджуючи про реалізацію товару невстановленим особам жодного доказу такого твердження у акті перевірки не наводить. Таким чином, оскаржувані податкові повідомлення-рішення №2 та №2 від 06.11.2018 року, №2 від 18.12.2018 прийняті з порушенням норм діючого законодавства України, що є підставою для їх скасування.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 15.04.2019 р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Протокольною ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2019 року закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті на 23.07.2019 р. о 12:30 год.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник Головного управління ДФС у Харківській області в судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні. Згідно наданого до суду відзиву пояснив, що оскаржувані в даній справі податкові повідомлення-рішення №2 та №2 від 06.11.2018 року, №2 від 18.12.2018 є законними та обґрунтованими, винесеними відповідно до чинного законодавства, а позовні вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, встановив наступне.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "АТП2012" пройшло передбачену законом процедуру державної реєстрації та набуло статусу юридичної особи з ідентифікаційним кодом 38278585.

Фахівцями Головного управління ДФС у Харківській області було проведено позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "АТП2012" з питань дотримання вимог податкового законодавства України щодо господарських взаємовідносин з контрагентами-покупцями: ТОВ «Глобал Інвест Груп.» (код 39631634) за лютий 2016 року, ТОВ «Житлобудмонтаж» (попередня назва ТОВ «Будівельна компанія «Альтор») (код 39140922) за липень 2016 року, ТОВ «Укртехнопром» (код 32136333) за травень червень 2017 року, за результатами якої складено акт перевірки від 09.10.2018 р. №4222/20-40-14-11/38278585.

За наслідками перевірки контролюючим органом встановлено порушення:

- п.185.1 ст. 185, п.187.1 ст. 187 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість всього у сумі 260677,00 грн., у тому числі за лютий 2016 року 83138,00 грн., за липень 2016 року 34978,00 грн., за травень 2017 року 135049,00 грн., за червень 2017 року 7512,00 грн.;

- п.200.1 ст. 200 Податкового кодексу України внаслідок заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає сплаті до бюджету на суму 260677,00 грн., у тому числі за лютий 2016 року 83138,00 грн., за липень 2016 року 34978,00 грн., за травень 2017 року 135049,00 грн., за червень 2017 року 7512,00 грн.;

- п. 120-1.2 ст. 120-1, п.201.1 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України в результаті чого підприємством не здійснено реєстрацію податкових накладних на реалізацію товарів за 2017 рік у сумі ПДВ 142560,65 грн., в тому числі за травень 2017 року 135049,03 грн., червень 2017 року 7511,62 грн.

На підставі зазначених висновків контролюючим органом прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

- №2 від 06.11.2018 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "АТП2012" по податку на додану вартість у розмірі 325846,25 грн., з яких за податковими зобов`язаннями в сумі 260677,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафи) в сумі 65169,25 грн.;

- №2 від 06.11.2018 року, яким до Товариства з обмеженою відповідальністю "АТП2012" застосовано штраф у розмірі 71280,33 грн.;

- №2 від 18.12.2018, яким до Товариства з обмеженою відповідальністю "АТП2012" застосовано штраф у розмірі 71280,33 грн.

Вказані податкові повідомлення-рішення були оскаржені позивачем до ДФС України, однак, рішення ДФС України від 15.02.19 №7717/6/99-99-11-04-01-25 скарга залишена без задоволення, а податкові повідомлення-рішення - без змін.

Незгода позивача із вказаним податковим повідомленням-рішенням зумовила його звернення до суду з даним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що підставою для встановлення вказаних висновків та прийняття спірних податкових повідомлень-рішень слугував викладений в акті перевірки висновок відповідача про не підтвердження реальності здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами ТОВ «Глобал Інвест Груп.» (код 39631634) за лютий 2016 року, ТОВ «Житлобудмонтаж» (попередня назва ТОВ «Будівельна компанія «Альтор») (код 39140922) за липень 2016 року та ТОВ «Укртехнопром» (код 32136333) за травень червень 2017 року та реалізацію товару, вказаного в податкових накладних, виписаних на адресу ТОВ «Глобал Інвест Груп», ТОВ «Житлобудмонтаж» та ТОВ «Укртехнопром» іншим, не встановленим особам.

Так, судом встановлено, що між ТОВ «АТП 2012» (в якості продавця) та ТОВ «Глобал Інвест Груп.» (в якості покупця) укладено договоір купівлі продажу від 23.02.2016 р., за умовами якого ТОВ «АТП 2012» постачає попередньо замовлену ТОВ «Глобал Інвест Груп.» продукцію, поіменовану надалі «товар», а покупець на викладених в цьому договорі умовах купує товар. Відповідно до п.1.2. договору, предметом постачання є наступний товар: блоки з ніздрюватого бетону в асортименті.

На підтвердження виконання умов договору та передачі товару, позиваче долучено до матеріалів справи видаткові накладні від 24.02.2019 р. №АП-00179, від 24.02.2016 №АП-00180, від 24.02.2016 р. №АП-00181, від 24.02.2016 р. №АП-00182, від 25.02.2016 р. №АП-00183, від 25.02.2016 р. №АП-00184, від 26.02.2016 р. №АП-00185, від 26.02.2016 р. №АП-00186, від 26.02.2016 р. №АП-00187, від 26.02.2016 р. №АП-00188, від 26.02.2016 №АП-00189, від 26.02.2016 р. №АП-00190, від 29.02.2016 р. №АП-00202, від 29.02.2016 р. №АП-00203, від 29.02.2016 р. №АП-00204, від 29.02.2016 р. №АП-00205, від 29.02.2016 р. №АП-00206, від 02.03.2016 р. №АП-00207, від 03.03.2016 р. №АП-00208, від 09.03.2016 р. №АП-00209, від 10.03.2016 р. №АП-00210, від 10.03.2016 №АП-00213, від 10.03.2016 №АП-00214, від 10.03.2016 №АП-00216, від 23.03.2016 р. №АП-00217, від 23.03.2016 р. №АП-00218, від 30.03.2016 р. №АП-00222, від 31.03.2016 р. №АП-00223, від 31.03.2016 р. №АП-00229 та податкові накладні №63 від 24.02.2016 р., №64 від 24.02.2016 р., №65 від 24.02.2016 р., №66 від 24.02.2016 р., №69 від 25.02.2016 р., №70 від 25.02.2016 р., №78 від 26.02.2016 р., №80 від 26.02.2016 р., №81 від 26.02.2016 р., №82 від 26.02.2016 р., №83 від 26.02.2016 р., №84 від 26.02.2016 р., №86 від 29.02.2016 р., №87 від 29.02.2016 р., №88 від 29.02.2016 р., №89 від 29.02.2016 р., №90 від 29.02.2016 р., №1 від 02.03.2016 р., №2 від 03.03.2016 р., №4 від 09.03.2016 р., №5 від 10.03.2016 р., №6 від 10.03.2016 р., №7 від 10.03.2016 р., №8 від 10.03.2016 р., №23 від 23.03.2016 р., №24 від 23.03.2016 р., №26 від 30.03.2016, №27 від 31.03.2016 р., №28 від 31.03.2016 р.

Вказана поставлена продукція була придбана позивачем у ТОВ «ОРІЄНТИР-БУДЕЛЕМЕНТ» (код 36108100) згідно договору поставки б/н від 03.07.15.

Також, судом встановлено, що між ТОВ «АТП 2012» (в якості продавця) та ТОВ «Будівельна компанія «Альтор» (на даний час назва ТОВ «Житлобудмонтаж») (в якості покупця) 05.07.2016 р. було укладено договір купівлі-продажу № 16, за умовами якого продавець, ТОВ «АТП 2012», постачає попередньо замовлену ТОВ «Будівельна компанія «Альтор», покупцем, продукцію, поіменовану надалі «товар», а покупець на викладених в цьому договорі умовах купує товар. Відповідно до п.1.2. договору, предметом постачання є наступний товар: блоки з ніздрюватого бетону в асортименті та супутні будівельні матеріали.

На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем долучено до матеріалів справи видаткові накладні №АП-0364 від 11.07.2016 р., №АП-0365 від 11.07.2016 р., №АП-0366 від 18.07.2016р., №АП-0367 від 18.07.2016 р., №АП-0368 від 18.07.2016 р., №АП-0369 від 19.07.2016 р. та податкові накладні №4 від 11.07.2016 р., №5 від 11.07.2016 р., №6 від 18.7.2016 р., №7 від 18.07.2016 р., №8 від 18.07.2016 р., №9 від 19.07.2016 р.

Розрахунок за поставлений товар проводився у безготівковій формі, заборгованість за поставлений товар відсутня, що підтверджується наявною в матеріалах справи банківською довідкою про надходження грошових коштів на поточний рахунок ТОВ «АТП 2012».

Вказана поставлена продукція була придбана позивачем у ТОВ «ОРІЄНТИР-БУДЕЛЕМЕНТ» (код 36108100) згідно договору поставки б/н від 03.07.15.

Також, судом встановлено, що між ТОВ «АТП 2012» (в якості продавця) та ТОВ «Укртехнопром» (код 32136333) (в якості покупця) 03.03.2017 р. укладено договір купівлі-продажу № 8, за умовами якого продавець, ТОВ «АТП 2012», постачає попередньо замовлену ТОВ «Укртехнопром», покупцем, продукцію, поіменовану надалі «товар», а покупець на викладених в цьому договорі умовах купує товар. Відповідно до п.1.2. договору, предметом постачання є наступний товар: блоки з ніздрюватого бетону в асортименті.

Реальність здійснення вказаної господарської операції підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними №АП-0159 від 04.05.2017 р., №АП-0160 від 05.05.2017 р., №АП-0161 від 10.05.2017 р., №АП-0162 від 10.05.2017 р., №АП-0163 від 11.05.2017 р., №АП-0164 від 12.05.2017 р., №АП-0165 від 15.05.2017 р., №АП-0171 від 16.05.2017 р., №АП-0172 від 16.05.2017 р., №АП-0173 від 17.05.2017 р., №АП-0174 від 17.05.2017 р., №АП-0175 від 19.05.2017 р., №№АП-0176 від 22.05.2017 р., №АП-0177 від 23.05.2017 р., №АП-0178 від 24.05.2017 р., №АП-0179 від 25.05.2017 р., №АП-0180 від 26.05.2017 р., №АП-0181 від 26.05.2017 р., №АП-0182 від 08.06.2017 р. тат податковими накладними №1 від 04.05.2017 р., №2 від 05.05.2017 р., №3 від 10.05.2017 р., №4 від 10.05.2017 р., №5 від 11.05. 2017 р., №7 від 12.05.2017 р., №8 від 15.05.2017 р., №12 від 16.05.2017 р., №13 від 16.05.2017 р., №15 від 17.5.2017 р., №16 від 17.05.2017 р., №17 від 19.05.2017 р., №19 від 22.05.2017 р., №20 від 23.05.2017 р., №21 від 24.05.2017 р., №22 від 25.05.2017 р., №23 від 26.05.2017 р., №24 від 26.05.2017 р., №1 від 08.06.2017 р.

Розрахунок за поставлений товар проводився у безготівковій формі, що підтверджується долученими до матеріалів справи платіжними дорученнями №105 від 01.06.2017 р., №106 від 01.06.2017 р., №115 від 12.06.2017 р., №120 від 14.06.2017 р., №185 від 26.07.2017 р., №229 від 07.09.2017 р., №246 від 20.09.2017 р., заборгованість за поставлений товар складає 122873,34 грн.

Вказана поставлена продукція була придбана позивачем у ТОВ «ОРІЄНТИР-БУДЕЛЕМЕНТ» (код 36108100) згідно договору поставки б/н від 03.07.15.

Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що блоки з бетону є великовантажним товаром та кожна партія перевозиться вантажним автомобілем вантажопід`ємністю 20-25 тон. При цьому вищезазначені договори містять таку умову відвантаження, згідно якої постачання Товару здійснюється транспортом покупця на умовах Інкотермс 2010 - EXW, транспортні витрати не входять у вартість Товару та умовами договорів купівлі-продажу не перебачено перевезення товару.

Таким чином, покупці своїм транспортом вивозить товар від виробника (ТОВ «ОРІЄНТИР-БУДЕЛЕМЕНТ» (код 36108100)) на свій склад або кінцевому споживачу і внаслідок цього ТОВ «АТП 2012» не задіяний у процесі навантаження та перевезення, у зв`язку з чим документи на транспортування товару не складались.

Таким чином, господарські операції Товариства з обмеженою відповідальністю "АТП2012" мали реальний характер, призвели до зміни майнового стану учасників господарських відносин, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами.

По суті позовних вимог суд зазначає, що відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України - для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Суд зазначає, що статтею 1 розділу 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до пункту 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

З урахуванням пункту 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до пунктів 1 та 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з пунктом 2.1 та 2.4 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 року за № 168/704 (далі - Положення), в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до ст. 14.1.156 Податкового кодексу України, податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг відповідно до приписів п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно з п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів). При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни)

Відповідно до п. 201.10 ст.201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

В даному випадку виконання договорів купівлі-продажу товарів між позивачем та його контрагентами підтверджується податковими накладними, видатковими накладними, банківськими довідками та платіжними дорученнями.

Як підтверджено матеріалами справи, правочини укладені між позивачем та його контрагентами виконано кожною стороною цих договорів, що підтверджується первинними документами, а саме податковими накладними.

Відповідно до ст. 201.1 Податкового кодексу України, платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Отже, як вбачається з матеріалів справи, позивач та ТОВ «Глобал Інвест Груп.» (код 39631634), ТОВ «Житлобудмонтаж» (попередня назва ТОВ «Будівельна компанія «Альтор») (код 39140922) та ТОВ «Укртехнопром» (код 32136333) належним чином оформили договірні правовідносини та на виконання вимог податкового законодавства оформили первинні документи податкової та бухгалтерської звітності, які відповідають вимогам чинного законодавства України.

Контролюючий орган, посилаючись на податкову інформацію, дійшов висновку, що насправді відображені у складених на ім`я контрагентів-покупців товар був реалізований платником невідомій особі.

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до п. "а" п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України, в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин, об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

За визначенням п.14.1.191 ст.14 Податкового кодексу України постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Згідно з п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України, в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Системно проаналізувавши приписи наведених норм кодексу, суд доходить висновку, що при перевірки правильності формування платником податкових зобов`язань з податку на додану вартість контролюючому органу належить виявити не лише існування ознак проведення господарських операцій в дійсності (тобто з`ясувати фізичні умови операції, досягнуті між сторонами домовленості тощо), але й також однозначно ідентифікувати набувача товару як реально існуючого суб`єкта права за національним законодавством України та встановити справжню (дійсну) договірну вартість товару.

У спірних правовідносинах контролюючий орган наведених правил не дотримався.

З огляду на приписи ст.8 Конституції України суд не знаходить підстав для визнання правильним висновку контролюючого органу про те, що невстановлена операція з реалізації товару невстановленій особі є об`єктом справляння ПДВ в Україні.

Згідно п. 36.5 ст. 36 Податкового кодексу України, відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків.

При цьому такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Окрім того порушення, допущені одним платником податків у відображенні в податковому обліку певної господарської операції, за загальним правилом не впливають на права та обов`язки іншого платника податків.

Ця позиція узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Європейського Суду з прав людини, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України, не надано доказів, які б ставили під сумнів виконання вказаних господарських операцій, невідповідність цих операцій дійсному економічному змісту, або засвідчили б наявність інших обставин, що підтверджують недобросовісність позивача, як платника податків.

Таким чином, суд приходить до висновку, що господарські операції Товариства з обмеженою відповідальністю "АТП2012" з його контрагентами мали реальний характер, призвели до зміни майнового стану учасників господарських відносин, що підтверджується наявними в матеріалах справи первинними документами.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем під час проведення перевірки не було надано запитуваних первинних документів, оскільки останні знаходились на зберіганні у адвоката Маркевича В.В. відповідно до умов Договору про надання правової допомоги від 25.07.2019 р. та акту приймання-передачі від 03.09.2018 до згаданого договору. Та були повернуті до відповідача 02.11.2018 р.

Судом встановлено, що вказані копії первинних документів по взаємовідносинам із контрагентами позивача на 286 арк. були надані до контролюючого органу в порядку адміністративного оскарження спірних податкових повідомлень-рішень, що підтверджується копією скарги від 14.12.2018 р., наявної в матеріалах справи. (а.с.223-233 т.2).

Суд зазначає, що відсутність первинних документів, що підтверджують задекларовані позивачем податкові зобов`язання, не свідчить про виникнення інших податкових зобов`язань з реалізації одного і того ж товару, а є підставою для коригування задекларованих позивачем податкових зобов`язань.

При цьому, суд зауважує, що Товариством з обмеженою відповідальністю "АТП2012" вказане податкове зобов`язання було відображено в податковій звітності.

Приписами абз.3 п.58.1 ст.58 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.

Враховуючи, що в даному випадку позивачем відображено в податковій декларації суму податкового зобов`язання, а в разі незгоди контролюючого органу з вказаною сумою, останній повинен був відповідно до приписів статті 58 ПК України відкоригувати вказане податкове зобов`язання шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення про коригування вказаного зобов`язання, що ним не було зроблено, натомість, контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення, яким збільшено суму грошового зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "АТП2012" по податку на додану вартість у розмірі 325846,25 грн., з яких за податковими зобов`язаннями в сумі 260677,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафи) в сумі 65169,25 грн., що в свою чергу свідчить про подвійне оподаткування платника податків з реалізації одного і того ж товару, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 06.11.2018 року №2 та необхідність його скасування.

Оскільки відповідачем не доведено суду факту порушення ТОВ "АТП2012" норм податкового законодавства при виписуванні та реєстрації податкових накладних по взаємовідносинах з його контрагентами, ТОВ «Глобал Інвест Груп», ТОВ «Житлобудмонтаж» та ТОВ «Укртехнопром», тому застосування до позивача штрафу у розмірі 50% у сумі 71289,33 грн. у зв`язку із встановленням відсутності реєстрації протягом граничного строку, передбаченого абз.2 п.120-1.2 ст.120-1 Податкового кодексу України, податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ 142560,65 грн. та застосування до позивача штрафу у розмірі 50% у сумі 71289,33 грн. у зв`язку із встановленням відсутності реєстрації протягом граничного строку, передбаченого абз.2 п.120-1.2 ст.120-1 Податкового кодексу України, податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ 142560,65 грн. після отримання податкового повідомлення-рішення №2 від 06.11.2018 р., є неправомірним, а отже, податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 06.11.2018 року №2 та від 18.12.2018 №2 також підлягають скасуванню.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, розглянувши усі подані документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "АТП 2012" є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АТП2012" (пров. Микитинський, буд. 2, кв. (оф.) 11, м. Харків, 61001, код 38278585) до Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, код 39599198) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 06.11.2018 року №2 про збільшення суми грошового зобов`язання по податку на додану вартість у розмірі 325846,25 грн. (триста двадцять п`ять тисяч вісімсот сорок шість гривень 25 копійок) (податкові зобов`язання - 260677,00 грн. (двісті шістдесят тисяч шістсот сімдесят сім гривень 00 копійок), штрафні санкції - 65169,25 грн. (шістдесят п`ять тисяч сто шістдесят дев`ять гривень 25 копійок));

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 06.11.2018 року №2 про застосування штрафу у розмірі 71280,33 грн. (сімдесят одна тисяча двісті вісімдесят гривень 33 копійки).

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 18.12.2018 №2 про застосування штрафу у розмірі 71280,33 грн. (сімдесят одна тисяча двісті вісімдесят гривень 33 копійки).

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АТП2012" (пров. Микитинський, буд. 2, кв. (оф.) 11, м. Харків, 61001, код 38278585) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, код 39599198) суму сплаченого судового збору у розмірі 7877,90 грн. (сім тисяч вісімсот сімдесят сім гривень 90 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 02 серпня 2019 року.

Суддя Д.А. Волошин