Справа № 480/475/19
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2019-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2019 р. Справа № 480/475/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бершова Г.Є.,

суддів: Катунова В.В., Ральченка І.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.03.2019 року по справі № 480/475/19 (головуючий 1 інстанції Кунець О.М.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, у якому просив:

- визнати протиправною відмову відповідача у призначенні позивачу пенсії за вислугу років відповідно до вислуги, яка становить 29 років 02 місяці 08 днів згідно п."а" ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб";

- зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за вислугу років відповідно до вислуги, яка становить 29 років 02 місяці 08 днів згідно п."а" ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в розмірі, передбаченому п."а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з дня звернення із заявою про призначення пенсії.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 25.03.2019 року задоволено позов.

Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до вислуги, яка становить 29 років 02 місяці 08 днів згідно п."а" ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до вислуги, яка становить 29 років 02 місяці 08 днів згідно п."а" ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в розмірі, передбаченому п."а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з дня звернення із заявою про призначення пенсії.

Відповідач не погодився із таким рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається при наявності 24 календарних років 6 місяців і більше, та міститься виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років.

Відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що в період з 03.06.1996 по 05.11.1997 він проходив службу у Збройних Силах України (в/ч 0254), з 13.11.1998 по 27.11.2018 - органах Державної кримінально-виконавчої служби України (а.с.16,33,35).

Наказом Державної установи "Сумський слідчий ізолятор" Північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України від 27.11.208 №214/ОС-18, майор внутрішньої служби Горовий В.А., заступник начальника СІЗО із соціально-виховної та психологічної роботи - начальника відділу соціально-виховної та психологічної роботи державної установи "Сумський слідчий ізолятор" з 27.11.2018 звільнений зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України згідно пп.7 п.1 ст.77 Закону України "Про національну поліцію" (за власним бажанням). Вислуга років на день звільнення складає: у календарному обчисленні: 21 рік 05 місяців 16 днів; у пільговому обчисленні: 29 років 02 місяці 08 днів (а.с.26).

В подальшому, Північним-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області надано документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.

Рішенням ГУПФУ від 29.12.2018 №91 позивачу відмовлено у призначенні (перерахунку) пенсії у зв`язку з відсутністю необхідної для призначення пенсії календарної вислуги 24 роки і більше, що передбачено п."а" ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", для осіб начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби, які звільнені у період з 1 жовтня 2018 по 30 вересня 2019 року (а.с.28).

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідач протиправно відмовив відповідачу щодо призначення йому пенсії за вислугою років згідно п.«а» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб», оскільки зі змісту Закону від 9 квітня 1992 року №2262-ХІІ та Постанови Кабінету Міністрів України від її липня 1992 р. №393 вбачається, що приписи останніх не ставлять в залежність набуття права на пенсію за вислугою років від наявності виключно календарної вислуги.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено ч.3 ст.46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Так, спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, в тому числі в Державній кримінально-виконавчій службі України, є Закон України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-ХІІ). Цим Законом Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 12 Закону №2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше.

Буквальний аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що право на призначення пенсії за вислугу років виникає за умови: 1) звільнення особи з військової служби; 2) наявність достатньої кількості вислуги років.

Колегією суддів встановлено, що позивач не має на момент звільнення необхідної календарної вислуги років, оскільки наявні 21 років 05 місяців 16 днів (згідно з розрахунком вислуги років при призначенні пенсії - а.с. 26) при необхідних 24 календарних років та 6 місяців.

Одночасно стаття 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначає вичерпний перелік видів служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії.

Колегія суддів зазначає, що жодної відсилочної норми вказана стаття не містить, а також не містить посилання на те, що види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, можуть бути встановлені підзаконними актами.

Крім того, в Законі України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не вказано, що пенсію за вислугу років можна призначати особам при наявності вислуги, обчисленої на пільгових умовах.

Вказаним Законом чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається при наявності 24 календарних років та 6 місяців, та міститься виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі №295/6301/17 та №725/1959/17.

Доводи позивача про необхідність застосування до спірних правовідносин норм постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" від 17 липня 1992 року №393, якою позивачу для призначення пенсії вислугу років має зараховуватися пільговий стаж - 24 роки 10 місяців 05 днів, колегія суддів відхиляє, оскільки згідно з ч. 3 ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що право на пенсію за вислугу років визначається, виходячи з тривалості вислуги років саме у календарному обчисленні.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що у позивача відсутнє право на призначення пенсії за вислугою років з урахуванням пільгової вислуги років, оскільки позивач не має встановленої пунктом «а» частини першої статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарної вислуги років.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.03.2019 року підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області - задовольнити.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.03.2019 року по справі № 480/475/19 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Г.Є. Бершов
Судді В.В. Катунов І.М. Ральченко