Справа № 280/1425/19
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

30 липня 2019 року (15 год.51 хв.)Справа № 280/1425/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Калашник Ю.В., секретар судового засідання Стовбур А.Ю.,

за участю представників: позивача Андрюшиної М.В., відповідача та третьої особи Югаєва М.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою арбітражного керуючого Персюка Сергія Володимировича ( АДРЕСА_1 ) до Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головне територіальне управління юстиції у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний 164) про визнання протиправним та скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

01.04.2019 арбітражний керуючий Персюк Сергій Володимирович (далі - позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Міністерства юстиції України (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головне територіальне управління юстиції у Запорізькій області, в якому просить суд:

визнати протиправними та скасувати наказ Міністерства юстиції України №997/5 від 28.03.2019 «Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого Персюку Сергію Володимировичу»;

зобов`язати Міністерство юстиції України відновити дію свідоцтва №139 від 12.02.2013 про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) шляхом видання наказу про відновлення діяльності арбітражного керуючого Персюка Сергія Володимировича та внесення до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України змін в графі «стан» щодо свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого, змінивши інформацію з «не діє» на «діє».

В обґрунтування позову позивач зазначає, що ним отримано повідомлення про проведення позапланової невиїзної перевірки із зазначенням періоду проведення такої перевірки та переліку документів, які позивач мав надати до перевірки. Проте, у зв`язку із перебуванням позивача на стаціонарному лікуванні позивач звернувся до третьої особи із заявою про перенесення строків перевірки. Проте, 04.02.2019 третьої особою складений акт про відмову позивача у проведенні перевірки. Вказаний акт став підставою для накладення на позивача дисциплінарного стягнення та прийняття оскаржуваного наказу.

Ухвалою суду від 08.04.2019 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 06.05.2019.

06.05.2019 у підготовчому засіданні розгляд справи відкладався до 22.05.2019.

У період з 20.05.2019 по 29.05.2019 суддя Калашник Ю.В. була відсутня на роботі, що підтверджується відповідною довідкою Запорізького окружного адміністративного суду вих. № 02-35/19/42 від 28.05.2019, у зв`язку із чим підготовче засідання перенесено на 20.06.2019, про що повідомлено учасників справи.

Ухвалою суду від 20.06.2019 продовжений строк підготовчого провадження та відкладений розгляд справи до 08.07.2019.

Протокольною ухвалою від 08.07.2019 закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд справі по суті на 08.07.2019. У судовому засіданні оголошувалась перерва до 30.07.2019.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав із підстав, викладених у позові та відповіді на відзив. Вказала, що позивач не міг надати до перевірки необхідні документи у зв`язку із перебуванням на лікарняному та у відпустці. При цьому зауважив, що перебування позивача у відпустці пов`язане зі смертю матері, що в подальшому підірвало здоров`я та призвело до стаціонарного лікування в кардіологічному відділені. Всі підтверджуючі докази таких обставин позивач надав Головному територіальному управлінню юстиції у Запорізькій області та просив перенести строки проведення перевірки. Проте, третьою особою складений акт про відмову у проведенні перевіки, що зумовило прийняття відповідачем оскаржуваного наказу про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого. Крім того, представник позивача зауважив, що відповідач під час визначення дисциплінарного стягнення врахував наявність накладеного на позивача попередження за поданням Дисциплінарної комісії від 21.10.2014 №258. Проте, наказ про накладення такого дисциплінарного стягнення скасований у судовому порядку. Відтак, у відповідача відсутні законні підстави для прийняття наказу про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого.

Представник відповідача та третьої особи проти позову заперечив та зазначив, строки перевірки позивача переносились. Проте, позивач не надав необхідні для проведення перевірки документи. При цьому, особиста участь позивача під час проведення перевірки не є обов`язковою, а документи могли бути надані представником позивача. Також представник зазначив, що дійсно, у судовому порядку скасовано Наказ Міністерства юстиції України про попереднє дисциплінарне стягнення у вигляді попередження, проте рішення Дисциплінарної комісії, на підставі якого такий наказ прийнятий не скасований. Просив відмовити у задоволенні позову.

Сторони під час розгляду справи у судовому засіданні повідомили, що ними надано всі необхідні документи для вирішення спору по суті.

Враховуючи норми ч.3 ст.243 КАС України, у судовому засіданні 30.07.2019 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вислухавши пояснення учасників справи, судом встановлені наступні обставини.

Позивач здійснює діяльність арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), на підставі свідоцтва від 12.02.2013 №139.

03.12.2018 третьою особою прийнято Доручення №13-08/70 на проведення позапланової перевірки діяльності арбітражного керуючого у строк з 13.12.2018 по 17.12.2018 (а.с.139-140).

03.12.2018 третьою особою направлено позивачу повідомлення про проведення позапланової невиїзної перевірки № 65-2 (а.с.133-136). Одночасно з повідомленням, позивачу направлено копію посвідчення на проведення перевірки (а.с.137-138).

07.12.2018 позивач повідомив Головне територіальне управління юстиції у Запорізькій області про те, що у період з 10.12.2019 по 25.12.2018 буде перебувати у відпустці (а.с.129-130).

У зв`язку із перебуванням позивача у відпустці, дорученням від 11.12.2018 №13-08/72 третьою особою змінено строки проведення перевірки позивача та визначений новий період перевірки: з 09.01.2019 по 11.0.2019 (а.с.127-129).

12.12.2018 третьою особою направлено позивачу повідомлення про проведення позапланової невиїзної перевірки № 66-2-1 у період з 09.01.2019 по 11.01.2019, а також позивачу направлено копію посвідчення на проведення перевірки від 12.12.2018 №67-1-1 (а.с.121-126).

08.01.2019 позивач повідомив Головне територіальне управління юстиції у Запорізькій області про те, що з 08.01.2019 перебуває на стаціонарному лікуванні (а.с.117).

У зв`язку із перебуванням позивача на лікування, дорученням від 08.01.2019 №13-08/1 третьою особою змінено строки проведення перевірки позивача та визначений новий період перевірки: з 04.02.2019 по 06.02.2019 (а.с.115-116).

08.01.2019 третьою особою направлено позивачу повідомлення про проведення позапланової невиїзної перевірки №1-2 та копію посвідчення на проведення перевірки від 08.01.2019 №1-1 (а.с.109-114).

31.01.2019 позивач повідомив третю особу, що перебуває на лікуванні та просив перенести проведення перевірки на інший термін.

Судом із матеріалів справи встановлено, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні у період з 08.01.2019 по 18.01.2019 (листок непрацездатності АДЛ №152412, а.с.104), а також у період з 04.02.2019 по 12.02.2019 (листок непрацездатності АДЛ 152800, а.с.90).

04.02.2019 третьою особою складений акт №3/19 про відмову арбітражного керуючого у проведенні перевірки. Акт вмотивований тим, що позивач безпідставно не надав у визначений термін документи, визначені у повідомленні від 08.01.2019, що робить проведення перевірки неможливим. (а.с.98-101).

06.02.2019 третьою особою листом №14909-13-04/13-13 на адресу відповідача надіслано пропозицію про накладення на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення, у зв`язку із відмовою останнього від проведення позапланової невиїзної перевірки (а.с.91-94).

Відповідачем 18.02.2019 на адресу Дисциплінарної комісії арбітражний керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) направлено подання №1225 про накладення на позивача дисциплінарного стягнення (а.с.87-88).

Також, копія такого подання надіслана позивачу (лист від 18.02.2019, а.с.86).

Листом від 04.03.2019 відповідач повідомив позивача про засідання 19.03.2019 Дисциплінарної комісії арбітражний керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), до порядку денного якого включене питання про розгляд подання щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності (а.с.85).

13.03.2019 позивачем надіслані до Дисциплінарної комісії пояснення із викладенням обставин, які зумовили неможливість позивача надати документи (а.с.192).

Відповідно до витягу з протоколу №80/03/19 від 19.03.2019 Дисциплінарною комісію арбітражний керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), за результатами заслуховування пояснень позивача та матеріалів подання вирішено застосувати до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), на підставі подання від 18.02.2019 №1225. Також зазначено, що під час визначення виду дисциплінарного стягнення враховано, що рішенням комісії від 20.11.2014 за результатом розгляду подання від 21.10.2014 №258 до позивача вже було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляду попередження.

28.03.2019 відповідачем винесено наказ №997/5 «Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого Персюку ОСОБА_1 Володимировичу».

Не погоджуючись із зазначеним наказом, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Повно та всебічно дослідивши докази, які містяться у справі, заслухавши пояснення учасників справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів визначаються Законом України № 2343-XII від 14.05.1992 «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції яка діє з 19.01.2013) (далі - Закон № 2343-XII).

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону № 2343-XII, арбітражний керуючий - фізична особа, призначена господарським судом у встановленому порядку в справі про банкрутство як розпорядник майна, керуючий санацією або ліквідатор з числа осіб, які отримали відповідне свідоцтво і внесені до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Відповідно до ч. 2 ст. 98 Закону № 2343-XII, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) зобов`язаний, зокрема, неухильно дотримуватися вимог законодавства; подавати відомості, документи та інформацію щодо діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) у порядку, встановленому законодавством; створювати умови для проведення перевірки додержання арбітражним керуючим (розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором) вимог законодавства.

Частино. 3 ст. 98 цього Закону встановлено, що під час реалізації своїх прав та обов`язків арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) зобов`язаний діяти добросовісно, розсудливо, з метою, з якою ці права та обов`язки надано (покладено), обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на підставі, у межах та спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України про банкрутство.

Порядок контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) затверджено наказом Міністерства юстиції України від 27.06.2013 №1284/5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України від 03.07.2013 за №1113/23645 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 1.3 Порядку, контроль за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) (далі арбітражний керуючий) здійснюють Мін`юст як державний орган з питань банкрутства та за його дорученням головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі як територіальні органи з питань банкрутства.

Пунктом 2.6 Порядку визначено, що підставами для проведення позапланової перевірки є, зокрема, звернення (скарги) фізичних та юридичних осіб щодо дій арбітражного керуючого з викладенням обставин невиконання або неналежного виконання ним покладених на нього повноважень, з яких вбачається необхідність проведення контролю.

Відповідно до п. 2.6.1 Порядку, позапланова перевірка здійснюється органом контролю за наявності згоди Мін`юсту на її проведення, крім випадків проведення позапланової перевірки з підстав, передбачених абзацами п`ятим і шостим пункту 2.6 цього розділу.

Для проведення перевірки орган контролю надає доручення на проведення перевірки.

Згідно із п.2.13 Порядку, на підставі доручення на проведення перевірки оформлюються посвідчення на проведення перевірки та повідомлення про проведення перевірки, які підписуються керівником структурного підрозділу Мін`юсту або структурного підрозділу територіального органу з питань банкрутства, відповідального за забезпечення реалізації повноважень державного органу з питань банкрутства.

Пунктом 2.15 Порядку встановлено, що повідомлення про проведення позапланової перевірки разом з копією документа (заяви, скарги), який став підставою для її проведення, вручається особисто арбітражному керуючому або за його дорученням представнику, що посвідчується його особистим підписом, а у разі неможливості такого вручення у строки, визначені у пункті 2.7 цього розділу, надсилається арбітражному керуючому рекомендованим листом за рахунок коштів органу контролю на поштову адресу місцезнаходження контори (офіса) арбітражного керуючого. У разі надсилання повідомлення про проведення перевірки рекомендованим листом додатково таке повідомлення може бути надіслане факсимільним зв`язком та електронною поштою за реквізитами, які подаються арбітражним керуючим у документах обов`язкової звітності.

У повідомленні про проведення позапланової перевірки визначаються питання, які будуть перевірені в межах предмета перевірки, місце проведення перевірки, перелік документів, які арбітражний керуючий зобов`язаний надати комісії для перевірки, строк, до якого арбітражний керуючий зобов`язаний надати комісії пояснення та копії визначених у повідомленні документів, місце та спосіб їх надання.

Арбітражний керуючий вважається повідомленим про проведення перевірки належним чином за умови, якщо повідомлення про проведення перевірки надіслано (вручено) йому органом контролю у строки та спосіб, визначені цим Порядком. Докази надсилання повідомлення арбітражного керуючого про проведення перевірки є невід`ємною частиною матеріалів перевірки (п.п.2.15.2 Порядку).

Судом встановлено, що перевірка позивача призначена на підставі скарги Дніпропетровської громадської організації «Комітет по боротьбі з корупцією і порушенням прав громадян» та скарги громадянина ОСОБА_2 .

Як зазначено у п. 2.16 Порядку, дата проведення перевірки може бути перенесена у разі неможливості її проведення з підстав, незалежних від органу контролю чи арбітражного керуючого, за вмотивованим рішенням органу контролю.

Проведення перевірки може бути перенесено за рішенням органу контролю до початку проведення перевірки виключно у виняткових випадках, якщо з об`єктивних підстав проведення перевірки у встановлений строк є неможливим.

Також, відповідно до п.2.17 Порядку, проведення перевірки може бути продовжено понад строки, зазначені в пункті 2.4 цього розділу, за рішенням органу контролю виключно у виняткових випадках, якщо для проведення перевірки необхідно отримати в інших фізичних чи юридичних осіб додаткову інформацію, без отримання якої завершення проведення перевірки є неможливим або у випадку тимчасової непрацездатності арбітражного керуючого.

Третьою особою на адресу позивача надсилались повідомлення та посвідчення на проведення перевірки із зазначенням терміну проведення перевірки та переліку документів, який має бути наданий позивачем органу контролю.

Так, Дорученням від 03.12.2018 №13-08/70 перевірка призначена на період з 13.12.2018 по 17.12.2018, проте 07.12.2018 позивач повідомив Головне територіальне управління юстиції у Запорізькій області про те, що у період з 10.12.2019 по 25.12.2018 буде перебувати у відпустці, про що надав копію наказу.

У судовому засіданні судом встановлено, що у період з 10.12.2018 по 25.12.2018 позивач перебував у відпустці, яка пов`язана із хворобою матері позивача.

Відповідно до Свідоцтва про смерть, мати позивача померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.195).

Дата проведення перевірки була перенесена дорученням від 11.12.2018 №13-08/72 та визначено новий період перевірки: з 09.01.2019 по 11.01.2019.

08.01.2019 позивач повідомив Головне територіальне управління юстиції у Запорізькій області про те, що з 08.01.2019 перебуває на стаціонарному лікуванні.

У зв`язку із перебуванням позивача на лікування, дорученням від 08.01.2019 №13-08/1 третьою особою змінено строки проведення перевірки позивача та визначений новий період перевірки: з 04.02.2019 по 06.02.2019.

31.01.2019 позивач повідомив третю особу, що перебуває на лікуванні та просив перенести проведення перевірки на інший термін.

Судом із матеріалів справи встановлено, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні у період з 08.01.2019 по 18.01.2019 (листок непрацездатності АДЛ №152412, а.с.104), а також у період з 04.02.2019 по 12.02.2019 (листок непрацездатності АДЛ 152800, а.с.90).

Проте, 04.02.2019 третьою особою складений акт №3/19 про відмову арбітражного керуючого в проведенні перевірки, який вмотивований безпідставним ненаданням позивачем документів, які визначені у повідомленні.

Пп.4.7.1 п. 4.7 Порядку встановлено, що відмовою арбітражного керуючого в проведенні перевірки вважається, зокрема, безпідставне ненадання або надання не в повному обсязі без обґрунтованих пояснень арбітражним керуючим у визначені органом контролю терміни документів згідно з переліком, викладеним у повідомленні про проведення перевірки органу контролю.

Суд зазначає, обставини, які зумовили ненадання позивачем документів, які були необхідними для проведення перевірки не є безпідставними. З урахуванням наданих позивачем доказів, суд вважає, що смерть матері позивача та перебування позивача на стаціонарному лікуванні є поважними причинами ненадання документів для проведення перевірки.

Відповідно до п. 7.1 Порядку, підставами для накладення на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення є, зокрема, відмова арбітражного керуючого в проведенні перевірки.

Пунктом 7.2 Порядку встановлено, що протягом п`яти робочих днів з дати отримання структурним підрозділом Мін`юсту від органу контролю пропозиції структурний підрозділ Мін`юсту готує та вносить подання на Дисциплінарну комісію про накладання на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення (далі - подання), копія якого надсилається арбітражному керуючому до відома.

Подання повинно містити висновок структурного підрозділу Мін`юсту щодо відповідності висновків акта перевірки законодавству з питань банкрутства. До подання додається пропозиція органу контролю з усіма додатками.

За результатами моніторингу осіб, які пройшли підвищення кваліфікації, структурний підрозділ Мін`юсту готує та вносить подання на Дисциплінарну комісію про накладення на арбітражних керуючих дисциплінарного стягнення на підставі абзацу дев`ятого пункту 7.1 цього розділу.

Пунктом 7.4 Порядку встановлено, що дисциплінарними стягненнями, що накладаються на арбітражного керуючого, є: попередження; позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Згідно із п. 7.6 Порядку, під час визначення виду дисциплінарного стягнення Дисциплінарною комісією враховуються ступінь вини арбітражного керуючого, обставини вчинення порушення, тяжкість вчиненого ним проступку, а також факти притягнення арбітражного керуючого до дисциплінарної відповідальності в минулому.

Норма аналогічного змісту міститься також у ст. 109 Закону № 2343-XII.

Так, за результатами розгляду подання від 18.02.2019 №1225 Дисциплінарною комісією 19.03.2019 вирішено застосувати до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), на підставі подання від 18.02.2019 №1225. Також у витязі із протоколу засідання комісії зазначено, що під час визначення виду дисциплінарного стягнення враховано, що рішенням комісії від 20.11.2014 за результатом розгляду подання від 21.10.2014 №258 до позивача вже було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляду попередження.

З цього приводу суд зазначає таке.

Як встановлено у постанові Запорізького окружного адміністративного суду від 24.02.2015 у справі № 808/7971/14 на засіданні Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), яке відбулось 20.11.2014, розглянуто подання №258 від 21.10.2014 про накладення на арбітражного керуючого Персюка С.В. дисциплінарного стягнення на підставі листа Головного управління юстиції у Миколаївській області від 15.10.2014 № 07-16/6-1-999 та вирішено застосувати до арбітражного керуючого Персюка С.В. дисциплінарне стягнення у вигляді попередження у зв`язку із чим внести відповідне подання до Міністерства юстиції України.

04.12.2014 наказом Міністерства юстиції України № 263/7 «Про накладення на арбітражних керуючих дисциплінарного стягнення у вигляді попередження» накладено, зокрема, і на ОСОБА_3 дисциплінарне стягнення у вигляді попередження.

У вказаному рішенні суду зазначено, що були відсутні правові підстави для притягнення арбітражного керуючого ОСОБА_4 С.В. до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження та скасовано наказ Міністерства юстиції України № 263/7 від 04.12.2014 «Про накладення на арбітражних керуючих дисциплінарного стягнення у вигляді попередження» в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження на арбітражного керуючого Персюка Сергія Володимировича.

Рішенням Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.09.2015 постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 14.02.2015 у справі №808/7971/14 залишено без змін.

Відтак, з огляду на зазначене, суд вважає, безпідставним посилання на наявність у позивача дисциплінарного стягнення у вигляді попередження, оскільки таке дисциплінарне стягнення скасовано у судовому порядку.

Суд також не погоджується із твердженням представника відповідача про те, що постановою від 24.02.2015 №808/7971/14 скасовано лише наказ Міністерства юстиції України № 263/7 від 04.12.2014 «Про накладення на арбітражних керуючих дисциплінарного стягнення у вигляді попередження», проте не скасовано рішення Дисциплінарної комісії від 20.11.2014 за результатами розгляду подання №258 від 21.10.2014, яким до позивача застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді попередження.

Таке твердження є необґрунтованим.

Відповідно до ст. 113 Закону № 2343-XII, у разі наявності підстав для позбавлення права арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) дисциплінарна комісія вносить державному органу з питань банкрутства відповідне подання.

Державний орган з питань банкрутства приймає рішення про позбавлення права арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) та вносить до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України запис про припинення повноважень арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Відтак, накладення дисциплінарного стягнення вважається реалізованим не з моменту прийняття рішення Дисциплінарною комісією, а з моменту прийняття рішення Державним органом з питань банкрутства приймає рішення про позбавлення права арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Оскільки Наказ Міністерства юстиції України № 263/7 від 04.12.2014 «Про накладення на арбітражних керуючих дисциплінарного стягнення у вигляді попередження» в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження на арбітражного керуючого Персюка Сергія Володимировича скасований у судовому порядку, то посилання відповідача на наявність у позивача дисциплінарного стягнення у вигляді попередження є необґрунтованим.

Статтею 105 Закону № 2343-XII встановлено, що дисциплінарними проступками арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) є винне невиконання або неналежне виконання обов`язків арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Підсумовуючи викладене вище, суд вважає, що позивачем доведено суду наявність поважних причин неможливість надати органу контролю документи, відтак, у розумінні ст. 105 Закону № 2343-XII позивачем не вчинено дисциплінарного проступку.

Крім того, частиною 2 ст. 109 Закону № 2343-XII встановлено, що під час визначення виду дисциплінарного стягнення враховується ступінь вини арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), тяжкість вчиненого ним проступку, а також чи застосовувалися раніше до арбітражного керуючого дисциплінарні стягнення.

Позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) є найсуворішим видом дисциплінарного стягнення, при застосування якого має бути враховано, зокрема, застосування до арбітражного керуючого дисциплінарних стягнень у минулому.

Оскільки попереднє дисциплінарне стягнення, яке застосовано до позивача скасоване у судовому порядку, то позивач вважається таким, що не притягався раніше до дисциплінарної відповідальності.

Ураховуючи викладене вище, наказ Міністерства юстиції України № 997/5 від 28.03.2019 «Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого Персюку ОСОБА_1 Володимировичу» є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача відновити дію свідоцтва №139 від 12.02.2013 про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) шляхом видання наказу про відновлення діяльності арбітражного керуючого Персюка Сергія Володимировича та внесення до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України змін в графі «стан» щодо свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого, змінивши інформацію з «не діє» на «діє», то позов у цій частині підлягає частковому задоволенню через наступне.

Відповідно до ст. 104 Закону № 2343-XII, єдиний реєстр арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України формується державним органом з питань банкрутства у складі Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Наказом Міністерства юстиції України 26.03.2013 № 541/5 затверджено Порядок формування і ведення Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України (далі Порядок № 541/5).

Пункт 2.1 Порядку формування і ведення Єдиного реєстру передбачає, що підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру є зокрема рішення дисциплінарної комісії та наказ Міністерства юстиції України про накладання на арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) дисциплінарного стягнення; припинення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Відповідно до абзацу першого пункту 2.2 Порядку формування і ведення Єдиного реєстру безпосереднє унесення відомостей до Єдиного реєстру забезпечують реєстратори Єдиного реєстру підприємств, щодо яких порушено провадження у справі про банкрутство, які є працівниками структурного підрозділу Міністерства юстиції України, відповідального за реалізацію повноваження державного органу з питань банкрутства щодо формування і ведення Єдиного реєстру, крім відомостей, які передбачені підпунктами 1.5.8 - 1.5.15 пункту 1.5 розділу I цього Порядку.

Згідно з пунктом 3.2 Порядку формування і ведення Єдиного реєстру на веб-сайті Єдиного реєстру відображається зокрема така інформація: дата та номер протоколу рішення дисциплінарної комісії та наказу Міністерства юстиції України про накладання на арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) дисциплінарного стягнення; дата та номер рішення про припинення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Таким чином, у Єдиному реєстрі міститься (відображається) вся інформація про статус та діяльність арбітражного керуючого, яку вносять реєстратори відповідного структурного підрозділу Міністерства юстиції України.

У той же час пункт 1.4 Порядку формування і ведення Єдиного реєстру встановлює, що Єдиний реєстр формується з метою:

ведення у повному обсязі обліку арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), а також виданих, переоформлених, анульованих свідоцтв на право провадження діяльності арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) та їх дублікатів;

реалізації відповідно до вимог законодавства принципів доступності, гласності та відкритості інформації про арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) для заінтересованих користувачів;

формування інформації про арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) та їх діяльність, необхідної для автоматизованої системи з відбору кандидатів на призначення господарським судом арбітражного керуючого у справах про банкрутство (далі - Автоматизована система).

Враховуючи призначення Єдиного реєстру, в ньому має міститись виключно достовірна та актуальна інформація про арбітражного керуючого, у тому числі щодо накладання на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення та про припинення діяльності арбітражного керуючого.

Разом з тим, з урахуванням вище встановленого факту протиправності наказу Міністерства юстиції України від 28.03.2019 №997/5 відображення у Єдиному реєстрі інформації про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого не відповідає вимогам Порядку формування і ведення Єдиного реєстру та меті формування такого реєстру.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.01.2013 року у справі «Олександ Волков проти України» (Заява № 21722/11) зазначив, що рішення суду не може носити декларативний характер, не забезпечуючи у межах національної правової системи захист прав і свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Конституційний Суд України в рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 120, частини шостої статті 234, частини третьої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України (справа про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора) висловив правову позицію, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення у правах.

Відповідно до статті 8 Загальної декларації з прав людини 1948 року кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005).

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про необхідність визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України №997/5 від 28.03.2019, з метою повного захисту прав позивача та забезпечення відображення в Єдиному реєстрі арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) дійсної інформації про арбітражних керуючих, суд вважає за необхідне зобов`язати Міністерство юстиції України внести до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) запис про дійсність свідоцтва №139 від 12.02.2013 про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого Персюку Сергію Володимировича.

В той же час, вимога позивача про зобов`язання відповідача видати наказ про відновлення діяльності арбітражного керуючого Персюка Сергія Володимировича та внесення до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України змін в графі «стан» щодо свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого, змінивши інформацію з «не діє» на «діє» не підлягає задоволенню, оскільки на думку суду, повним та достатнім шляхом захисту прав позивача є саме зобов`язання відповідача внести до Єдиного реєстру арбітражних керуючих запис про дійсність свідоцтва позивача.

Крім того, позивачем не обґрунтовані такі позовні вимоги, не наведені правові підстави для задоволення позову у цій частині.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, містити конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною першою статті 9 КАС визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною першою статті 77 КАС зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частина друга статті 77 КАС визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч приписам наведених норм, відповідачем не доведено та не надано належних та допустимих доказів в підтвердження обґрунтованості та правомірності прийняття оскаржуваного наказу.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов арбітражного керуючого Персюка Сергія Володимировича ( АДРЕСА_1 ) до Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головне територіальне управління юстиції у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний 164) про визнання протиправним та скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати наказ Міністерства юстиції України №997/5 від 28.03.2019 «Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого Персюку Сергію Володимировичу».

Зобов`язати Міністерство юстиції України внести до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) запис про дійсність свідоцтва №139 від 12.02.2013 про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_5 Володимировича.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_3 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2881,50 грн. (дві тисячі вісімсот вісімдесят одна грн. 50 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі протягом тридцяти днів, з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 02.08.2019.

Суддя Ю.В. Калашник