Справа № 640/13704/19
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2019-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

06 серпня 2019 року м. Київ № 640/13704/19

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Добрянська Я.І., ознайомившись з позовною заявою

за позовом Міністерства екології та природних ресурсів України
до Державної регуляторної служби України
про скасування Розпорядження №142,
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Міністерство екології та природних ресурсів України з позовом до Державної регуляторної служби України про скасування Розпорядження №142.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Ознайомившись із позовною заявою, суд встановив її невідповідність вимогам статті 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Згідно з ч. 6 ст. 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно з ч. 1, ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Судом встановлено, що позивачем оскаржується розпорядження відповідача від 06.12.2018р. "Про усунення порушень законодавства у сфері ліцензування", однак з позовом звертається лише 23.07.2019р., тобто більш ніж через 7 місяців, а відтак за межами встановленого процесуального строку.

Одночасно, суд зазначає, що позивачем подано клопотання про поновлення процесуального строку звернення до адміністративного суду в якому зазначає, що 20.02.2019р. позивач вперше звернувся до суду в межах встановленого строку, однак ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.02.2018р. позовну заяву повернуто позивачу у зв`язку з відсутністю доказів на підтвердження повноважень представника позивача звертатись до суду. Вказану ухвалу отримано позивачем 11.03.2019р. В подальшому, 07.06.2019р. позивач повторно звернувся до суду з позовом, однак ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.07.2019р. адміністративний позов повернуто позивачу, з огляду на визнання неповажними підстав для поновлення строку звернення до суду. Вказану ухвалу отримано позивачем 17.07.2019р.

У зв`язку з вищевикладеним, позивач втретє звернувся до суду.

Більше того, позивач зазначає, що відповідно до ухвали Печерського районного суду м. Києва від 12.03.2019р. №757/12439/19-к слідчим групи слідчих, прокурорам групи прокурорів у кримінальному провадженні 01994 надано дозвіл на проведення обшуку у кабінетах Міністерства екології та природних ресурсів України у тому числі № № 501 (відділ експертизи проектів нормативних актів), 502-503-504 (юридичний департамент), 505 (відділ нормативно-правового забезпечення). Того ж дня слідчими та прокурорами було проведено обшук у вказаних кабінетах.

Крім того, у період з квітня по червень 2019 р. у відділі представництва інтересів міністерства у судових та правоохоронних органах Юридичного департаменту працювало здебільшого лише два представника, а з урахуванням відпусток та переведення працівників до інших відділів подекуди лише один представник.

З урахуванням проведеного обшуку в службових кабінетах міністерства внаслідок чого окремі документи, які в той час надійшли до Юридичного департаменту тимчасово було втрачено (в тому числі ухвала суду від 28.02.2019) та віднайдені лише в кінці травня на початку червня 2019 року, а також неукомплектованістю в повному обсязі відділу, який здійснює представництво інтересів Мінприроди у судових органах, ухвала Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.02.2019 №640/3158/19 (зареєстрована у Мінприроди 11.03.2019) потрапила до кінцевого виконавця та була ним відпрацьована шляхом подання повторного позову разом з клопотанням про поновлення тільки 03.06.2019.

Вищевикладені підстави позивач вважає такими, що є поважними для поновлення строку звернення до суду.

В контексті наведеного суд вважає за необхідне зазначити, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, положення «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке прийнято рішення або вчинені дії.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про можливе порушення своїх прав є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Також, суд враховує, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

При цьому, дотримання строку звернення з адміністративним позовом до суду є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє юридичній визначеності у публічно-правових відносинах. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Додатково суд звертає увагу і на практику Європейського суду з прав людини. У справах "Стаббігс та інші проти Великобританії", "Девеер проти Бельгії", суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У справі "Пономарьов проти України" Європейський суд зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що підстави вказані позивачем у заяві є неповажними, жодних доказів відсутності реальної можливості звернутись до суду в межах встановленого процесуального строку не надано.

Більше того, посилання позивача в заяві про поновлення строку на те, що він звертався з позовною заявою до суду, яка поверталася ухвалами суду, не може свідчити про поважність причин пропуску встановленого законом строку на звернення до суду, оскільки, по-перше, Верховний суд України однозначно підкреслює, що якщо особа неправильно подала позовну заяву, і є ухвала про її повернення, без розгляду або подала цю заяву з недодержанням правил підсудності, то варіантів щодо строку давності немає. В такому випадку цей строк не переривається, не зупиняється та не поновлюється, оскільки неправильне подання позовної заяви не є поважною причиною (постанова ВСУ у справі № 6- 1763цс16 від 24 травня 2017р.), а, по-друге, такій підставі ухвалою суду від 09.07.2019р. вже була надана правова оцінка, і зазначення повторно однієї і тієї ж підстави, якій надана правова оцінка судом сприймається судом як зловживання процесуальними правами.

Більше того, до суду не надано доказів оскарження вищезазначених ухвал, а отже позивач вважав їх законними та обґрунтованими, а відтак посилання на такі ухвали, як підстави для поновлення строку є необґрунтованим.

Також, згідно з ч. 3 ст. 161 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до п.п. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою - підприємцем складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік", з 1 січня 2019 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 1921,0 грн.

Судом встановлено, що позивачем пред`явлено одну позовну вимогу немайнового характеру, а відтак розмір судового збору, який підлягає сплаті за пред`явлення цього позову складає 1921,0 грн.

Одночасно, суд зазначає, що додана до адміністративного позову платіжне доручення від 23.01.2019р. № 23 на суму 3842,0 грн. не є належним доказом сплати судового збору, оскільки як вбачається з автоматизованої системи документообігу суду вищезазначене платіжне доручення обліковується в рахунок сплати судового збору у справі № 640/10127/19 і позивач в межах розгляду справи № 640/10127/19 не звертався із заявою про повернення судового збору.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позивачем не надано доказів сплати судового збору в розмірі визначеному законом.

З огляду на що позивачу необхідно сплатити судовий збір у порядку та в розмірах визначених Законом України "Про судовий збір", докази чого надати до суду.

Згідно ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 169 КАС України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Враховуючи вищевикладене, позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви у десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом подання до суду доказів сплати судового збору у розмірі визначеному законом, а також позивачу необхідно надати до суду заяву в якій вказати інші поважні підстави для поновлення строку звернення до суду з обов`язковим наданням доказів на підтвердження своїх доводів.

Керуючись ст. 160, 161, 169, 264 КАС України, суддя Окружного адміністративного суду міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Визнати неповажними підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду.

2. Залишити позовну заяву Міністерства екології та природних ресурсів України без руху.

3. Встановити позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дати отримання копії цієї ухвали.

4.Попередити позивача про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені ч.4 ст. 169 КАСУ.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки встановлені ст. 256 КАС України та оскарженню не підлягає.

Суддя Я.І. Добрянська