Справа № 281/88/17
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 липня 2019 року

Київ

справа № 281/88/17

провадження № К/9901/24406/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Бевзенка В. М., Данилевич Н. А.,

розглянув у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції справу

за позовом Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції про визнання протиправними дій, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира на постанову Лугинського районного суду Житомирської області від 3 березня 2017 року, прийняту у складі головуючого судді Гребенюка В. В., та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 6 листопада 2017 року, постановлену у складі колегії суддів: Бучик А. Ю. (головуючий), Мацького Є. М., Шевчук С. М.

І. Суть спору:

1. У лютому 2017 року Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира (надалі також УПСЗН, позивач) звернулось до суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції (надалі також Орган ДВС, відповідач), у якому просило визнати незаконними дії державного виконавця Органу ДВС Кореєєва М. М. і скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 27 січня 2017 року у виконавчому провадженні № 53273608 та стягнення виконавчого збору.

2. Позов мотивований незаконністю стягнення з позивача виконавчого збору, адже, на за його твердженням, неможливість виконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення не може вважатись невиконанням судового рішення; а судове рішення вважається виконаним за своєю суттю, що виключає підстави для його примусового виконання.

3. Відповідач позов не визнав. Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначив, що спірну постанову винесено у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи

4. Лугинським районним судом Житомирської області у справі № 281/1326/14-а за позовом ОСОБА_1 до УПСЗН, територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області про визнання дій відповідачів неправомірними та зобов`язання зробити перерахунок і виплату 21 липня 2014 року прийнято постанову, якою, окрім іншого, зобов`язано УПСЗН виплатити ОСОБА_1 доплату до заробітної плати, передбачену статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі двох мінімальних заробітних плат щомісячно, із застосуванням відповідної мінімальної заробітної плати згідно зі статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» за період з 1 січня 2014 року по 31 травня 2014 року з урахуванням фактично виплачених коштів. Постанова набрала законної сили 13 жовтня 2014 року. За цією постановою щодо вказаного зобов`язання УПСЗН видано виконавчий лист № 281/1326/14-а від 21 липня 2014 року.

5. На час розгляду справи виплати за згаданою постановою від 21 липня 2014 року у справі № 281/1326/14-а не здійснено.

6. 27 січня 2017 року державним виконавцем Органу ДВС Корнєєвим М. М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 53273608 за наведеним вище виконавчим листом. Даною постановою також передбачено стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 12800,00 гривень.

7. Уважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду.

ІІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

8. Лугинський районний суд Житомирської області від постановою від 3 березня 2017 року, яку залишено без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 6 листопада 2017 року, в задоволенні адміністративного позову відмовив повністю.

9. Суд першої інстанції, з позицією якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що при винесенні оскаржуваної постанови відповідач діяв у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

ІV. Провадження в суді касаційної інстанції

10. Позивач подав касаційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права.

11. У скарзі позивач просить скасувати рішення судів першої й апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

12. Відповідач правом на подання заперечень (відзиву) на касаційну скарну не скористався.

V. Нормативне регулювання

13. За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

14. Відповідно до статті 1 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

15. Згідно з частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

16. Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

17. За приписами частин першої, третьої статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

18. За правилами частини п`ятої цієї ж статті Виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»;

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

19. Відповідно до пункту 8 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерством юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5 (у відповідній редакції) стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження». Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

VІ. Судова практика: постанови Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 286/125/17; від 23 травня 2018 року у справі № 286/419/17; від 26 липня 2018 року у справах №№ 286/382/17, 281/108/17; від 30 липня 2018 року у справі № 286/359/17; від 12 грудня 2018 року у справі № 286/407/17; від 24 січня 2019 року у справі № 751/1387/17; від 31 січня 2019 року у справі № 161/502/17; від 7 лютого 2019 року у справі № 286/423/17; від 20 березня 2019 року у справах №№ 295/7921/17, 286/144/17, 286/337/17; від 11 квітня 2019 року у справі № 281/87/17 та інші.

VІІ. Висновки Верховного Суду

20. Зважаючи на те, що судове рішення, щодо примусового виконання якого відкрито виконавче провадження № 53273608, на час спірних правовідносин позивачем не виконана, а також беручи до уваги вищенаведені вимоги Закону № 1404-VIII, відсутні підстави для висновку про протиправність спірних дій державного виконавця Органу ДВС і оскаржуваної постанови.

21. Посилання автора касаційної скарги на неможливість виконання судового рішення у зв`язку з відсутністю фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не є підставою для скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження.

22. Отже, суди дійшли цілком правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених УПСЗН позовних вимог.

23. Наведені у касаційній скарзі аргументи вказаних висновків не спростовують.

24. За таких обставин суд касаційної інстанції констатує, що оскаржувані судові рішення ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка, а суди правильно застосували норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та не допустили порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

25. Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

VІІІ. Судові витрати

26. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира залишити без задоволення.

2. Постанову Лугинського районного суду Житомирської області від 3 березня 2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 6 листопада 2017 року у справі № 281/88/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Головуючий М. І. Смокович

Судді В. М. Бевзенко

Н. А. Данилевич