Справа № 560/688/19
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2019-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/688/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Михайлов О.О.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

07 серпня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного до ОСОБА_1 про відшкодування витрат,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2019 року позивач, Національна академія сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , про стягнення на користь позивача витрат пов`язаних з його утриманням у зазначеному закладі вищої освіти у розмірі 299238 грн 45 коп.

Хмельницький окружний адміністративний суд рішенням від 29.05.2019 адміністративний позов задовольнив у повному обсязі. Судове рішення мотивоване тим, що позивачем доведена правомірність та обґрунтованість вимог про стягнення з відповідача сум витрат, пов`язаних з його утриманням у навчальному закладі, натомість відповідачем не було надано суду жодного доказу щодо спростування позиції позивача, викладеної в заявленому адміністративному позові, та доказів добровільної сплати зазначеної суми боргу на момент розгляду справи.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що на час навчання та розірвання контракту ОСОБА_1 вже мав статус учасника бойових дій. Вважає, що суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_1 здобував вищу освіту вперше, будь-якого наміру здобувати вищу освіту у нього не було, тому, як учаснику бойових дій держава гарантувала забезпечення йому державної цільової підтримки для здобуття професійно-технічної та вищої освіти у державних та комунальних навчальних закладах.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що наведені мотиви в ній являються не обґрунтованими та такими, що не спростовують висновки суду першої інстанції та не містять мотивованих підстав для скасування судового рішення. За ОСОБА_1 рахується заборгованість з відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням в Академії за період з 05.08.2016 по 07.11.2018 в сумі 299238,10 грн., які в добровільному порядку не відшкодовані, тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення вищевказаної заборгованості.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Виходячи з приписів п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до наказу начальника Академії від 26.07.2016 №52-КС ОСОБА_1 зарахований на перший курс навчання до Академії.

Наказом начальника Академії від 05.08.2016 №183 (по стройовій частині) ОСОБА_1 , зараховано до списків особового складу Національної академії та на всі види забезпечення, а на котлове забезпечення зі сніданку 06.08.2016. З 05.08.2016 виплачувати надбавку за виконання особливо важливих завдань згідно наказу МО України від 11.06.2008 №260 в розмірі 50% від посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, премію, щомісячну додаткову грошову винагороду згідно ПКМУ від 13.03.2013 №161 в розмірі 60% від місячного грошового забезпечення.

Між Міністерством оборони України в особі начальника Національної академії та солдатом ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України, відповідно до якого відповідач зобов`язався сумлінно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів та добровільно відшкодовувати витрати пов`язані з його утриманням у вищому військовому закладі, в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість.

Зазначений контракт набрав чинності з 05.08.2016 відповідно до наказу начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 05.08.2016 №183.

08.10.2018 ОСОБА_1 подав рапорт про його відрахування з числа курсантів Академії у зв`язку з небажанням продовжувати навчання та зобов`язався відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у навчальному закладі.

Наказом начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 07.11.2018 №139-КС (по особовому складу) у зв`язку з небажанням продовжувати навчання, розірвано контракт із солдатом ОСОБА_1 , відраховано з числа курсантів та звільнено з військової служби у запас за підпунктом "ж" пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем).

Наказом начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 07.11.2018 №288 ОСОБА_1 направлено для зарахування на військовий облік до Шепетівського ОМВК Хмельницької області та повідомлено про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням в Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного за період з 05.08.2016 по 07.11.2018 в сумі 300332 грн 89 коп. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №964 від 12.07.2006 "Про затвердження Порядку відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах".

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 в добровільному порядку відшкодував лише частину коштів, а саме 1094,44 грн., позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 - 5 ст. 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" порядок проведення підготовки громадян України для проходження військової служби на посадах осіб рядового, сержантського і старшинського та офіцерського складу встановлюється Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, спільно з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Вимогами ч. 10 ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачений обов`язок громадян, яких відраховано з військових навчальних закладів Збройних Сил України через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, відшкодувати витрати, пов`язані з їх утриманням відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Згідно Порядку "Про відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 №964 (далі - Порядок №964) визначено механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу (далі - вищі навчальні заклади) відповідно до пунктів "е", "є", "ж", "и", "і" частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі (далі - витрати).

Приписами п. 3 Порядку №964 визначено, що відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом з Мінфіном, МВС, Адміністрацією Держприкордонслужби, Управлінням державної охорони, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбою.

Пунктом 4 Порядку №964 визначено, що розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.

Колегія суддів звертає увагу на те, що 5 грудня 2018 року у справі № 818/1688/16 Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постановах від 10 квітня 2018 року у справі № 533/934/15-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 815/5027/15, 3 жовтня 2018 року у справі №755/2258/17, та вказала, що спори пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби - підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Як встановлено судом першої інстанції, за відповідачем рахується заборгованість з відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням в Академії в сумі 300332,89 грн., що підтверджується матеріалами адміністративної справи, зокрема довідкою-розрахунком від 07.11.2018 №1256. Враховуючи часткову сплату відповідачем заборгованості в сумі 1094,44 грн., що підтверджується довідкою помічника начальника Національної академії з фінансово-економічної роботи №72 від 25.02.2019 залишок боргу станом на 25.02.2019 за відповідачем рахується заборгованість в сумі 299238,45 грн.

Відповідно до п. 7 Порядку № 964 у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.

Згідно п. 8 Порядку, сума відшкодованих витрат зараховується до спеціального фонду державного бюджету і використовується відповідно до кошторису Міноборони.

Обов`язок щодо відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, передбачений законодавством та закріплений у контракті проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, пов`язаний з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби.

Таким чином, способом захисту та поновлення порушеного права держави є відшкодування витрат, пов`язаних із утриманням у вищому навчальному закладі, громадянином ОСОБА_1 шляхом звернення позивача до суду з позовною заявою.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 як учасник бойових дій, має пільги для здобуття професійно-технічної та вищої освіти у державних та комунальних навчальних закладах відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", колегія суддів вважає необґрунтованими оскільки, статус учасника бойових дій та гарантії держави щодо забезпечення йому державної цільової підтримки для здобуття професійно-технічної та вищої освіти у державних та комунальних навчальних закладах не надають йому права не відшкодовувати витрати держави, пов`язані з утриманням в навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту.

Також, при укладенні контракту 05.08.2016 між відповідачем та Міністерством оборони України про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України, ОСОБА_1 не подавав заяви із зазначенням конкретних видів державної цільової підтримки, на яку претендує, що визначено п. 8 Порядку та умов надання державної цільової підтримки деяким категоріям громадян для здобуття професійно-технічної та вищої освіти, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2016 №975.

Слід зазначити, що курсанти, які навчаються в Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного перебувають на повному державному забезпечені. Кошти, які витрачаються на їх навчання є державними (бюджетними). Разом з тим, будучи обізнаним під час підписання контракту про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту, відповідач на даний час зазначену вище суму коштів в повному обсязі не відшкодував, що є підставою для задоволення позову повністю.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем доведена правомірність та обґрунтованість вимог про стягнення з відповідача сум витрат, пов`язаних з його утриманням у навчальному закладі, натомість відповідачем не було надано суду жодного доказу щодо спростування позиції позивача, викладеної в заявленому адміністративному позові, та доказів добровільної сплати зазначеної суми боргу на момент розгляду справи.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 травня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Сушко О.О. Залімський І. Г.