Справа № 160/6913/19
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2019-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

29 липня 2019 р. Справа № 160/6913/19

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Кучма К.С. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни, треті особи без самостійних вимог на предмет позову - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання рішень приватного виконавця протиправними та їх скасування, -

ВСТАНОВИВ:

До адміністративного суду 22.07.2019 року надійшла вищезазначена позовна заява, яка була передана судді 23.07.2019 року, та в якій заявлені вимоги: визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Л.А. про відкриття виконавчого провадження № 59143364; визнати протиправним та скасувати, складений відповідачем акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 17.05.2019 року про передачу квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3 у рахунок погашення суми боргу у розмірі 5325700 грн.

До суду 25.07.2019 року від позивача надійшла квитанція про сплату судового збору.

В позовній заяві, позивач зокрема зазначив, що з 26.06.2016 року на виконанні Голосіївського районного відділу ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві знаходяться виконавчі провадження № 51491858 та № 53078314, відкриті на підставі виконавчих листів, виданих Ленінським районним судом м.Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на його користь боргу у сумі 612 533 грн. та у сумі 493 953,33 грн., які постановою державного виконавця від 25.01.2018 року об`єднані у зведене виконавче провадження №55643997. 11.10.2018 року державним виконавцем Голосіївського районного відділу ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві було винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника згідно якої описано та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , власником якої на час арешту була ОСОБА_2 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 17.03.2000 року. Згідно довідки Голосіївської районної у м.Києві державної адміністрації від 16.04.2018 року, отриманої на запит державного виконавця, ОСОБА_2 разом з чоловіком та дітьми, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Як зазначено у п.2 постанови державного виконавця від 11.10.2018 року на описане майно накладено арешт та встановлено обмеження права користування ним, а саме: заборона будь-яким чином розпорядження та/або використання майном, що може призвести до його знищення, пошкодження або зменшення цінності внаслідок користування. Згідно п.3 вказаної постанови відповідальним зберігачем майна призначено ОСОБА_4 - сина ОСОБА_2 , оскільки остання була відсутня 11.10.2018 року під час здійснення виконавчих дій, та попереджено його про кримінальну відповідальність, що засвідчено у постанові його власноручним підписом.

31.10.2018 року, не погоджуючись з діями державного виконавця щодо опису та арешту квартири, ОСОБА_2 звернулася до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська зі скаргою на постанову державного виконавця від 11.10.2018 року. Ухвалою суду від 05.12.2018 року у справі № 205/7889/18 у задоволенні її скарги на дії державного виконавця Голосіївського районного відділу ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві, заінтересована особа ОСОБА_1 , - відмовлено. Вказана ухвала суду в апеляційному порядку не оскаржувалася та з 03.01.2019 року набрала законної сили. Отже, з наведеного вище вбачається, що ОСОБА_2 було достеменно відомо про арешт даної квартири № 11 та існування заборони щодо розпорядження вказаним майном.

11.02.2019 року арештоване майно: квартира АДРЕСА_1 була зареєстрована на сайті Державного підприємства «Сетам» ІНФОРМАЦІЯ_1 під номером НОМЕР_1 для реалізації з прилюдних торгів за стартовою ціною 8 224 000 грн. Разом з тим, з інформації, розміщеної на офіційному сайті судової влади України https://court.gov.ua, стало відомо, що з метою уникнення стягнення боргу та перешкоджання продажу арештованого майна, ОСОБА_5 , чоловіком ОСОБА_2 , за місцем реєстрації останньої та місцезнаходженням належного їй нерухомого майна, до Голосіївського районного суду м.Києва було подано позов до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно (квартиру № 11) та звільнення його з під арешту. Вказаний позов був мотивований тим, що квартира № 11 була придбана ОСОБА_2 під час перебування у зареєстрованому 23.11.1968 року шлюбі з ОСОБА_5 , і її арешт обмежував позивача у розпорядженні майном та міг призвести до звернення стягнення на належну йому частку у цьому майні. Одночасно із поданням вказаного позову до суду було подано заяву про його забезпечення шляхом зупинення продажу арештованого майна. З інформації розміщеної на сайті «Сетам» стало відомо, що 21.02.2019 року на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва від 14.01.2019 року у справі № 752/26381/18 було зупинено продаж зазначеної квартири № 11 .

Зважаючи на вказані обставини ОСОБА_1 подав до Голосіївського районного суду м.Києва заяву про залучення його до справи в якості третьої особи. Втім, вказана заява позивача не була розглянута, оскільки до початку судового засідання у справі, розгляд якої по суті було призначено на 03.07.2019 року, представником позивача було подано заяву про залишення позову без розгляду. Причиною залишення даного позову без розгляду стало те, що арештована квартира №11 , яка на той час була виставлена на електронні торги, не зважаючи на відомі ОСОБА_2 обмеження щодо розпорядженням цим майном, була передана останньою у власність ОСОБА_3 у рахунок погашення боргу у розмірі 5325700 грн. на підставі акту про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, складеного 17.05.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Л.А. в межах відкритого нею виконавчого провадження №59143364.

Відповідно до п.п.3 та 6 ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст.160, 161, 172 КАС України та чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

В силу п.1 ч.1 ст.170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Звертаючись із даним позовом до адміністративного суду, позивач виходив з того, що між сторонами наявний публічно-правовий спір, тому позов підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктами 1, 2 ч.1 ст.4 КАС України встановлено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно із п.1 ч.1 ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За правилами п.7 ч.1 ст.4 КАС України, суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Проте, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на усі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і господарських справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

Проте, позовні вимоги не відповідають ознакам та характеристикам публічно-правового спору.

Так позивач в позові сам зазначає, що прийняті приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Л.А. рішення в межах виконавчого провадження № 59143364 є протиправними, такими що суперечать вимогам чинного законодавства, перешкоджають виконанню судового рішення та порушують його майнові права щодо стягнення боргу з ОСОБА_2 . За таких обставин, прийняте відповідачем рішення щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 59143364 та складений нею акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 17.05.2019 року мають бути визнані протиправними та скасовані у судовому порядку, як такі що не відповідають чинному законодавству та порушують майнові права іншої особи.

Таким чином, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Позивач фактично обґрунтовує позовні вимоги наявністю у нього права на майно (квартиру АДРЕСА_1 ) у рахунок погашення боргу перед ним і відсутністю такого права у третіх осіб.

За таких обставин, звернення позивача до суду з даним позовом спрямоване на відновлення його майнового стану, на захист якого спрямовані засоби та норми, визначені саме цивільним законодавством.

Отже, суд доходить висновку, що фактично питання щодо передачі квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3 у рахунок погашення суми боргу у розмірі 5325700 грн., а не ОСОБА_1 , є спором про право цивільне, тобто має приватноправовий характер, що пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на об`єкт нерухомого майна. Участь приватного виконавця в якості співвідповідача (якщо позивач вважає її винною у порушені його прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру.

Отже, спір у цій справі не є публічно-правовим. Такий спір має приватноправовий характер, та з огляду на суб`єктний склад сторін спору, справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а має вирішуватись за правилами цивільного судочинства.

Суд також зазначає, що такий критерій визначення юрисдикції спору як наявність порушень вимог чинного реєстраційного законодавства у діях приватного виконавця не завжди є достатнім та ефективним, адже наявність цих порушень можна встановити лише при розгляді справи по суті, а не на момент звернення позивача з позовною заявою.

Крім того, скасування державної реєстрації права, належного одній особі, за заявою іншої особи в порядку адміністративного судочинства не дозволяє остаточно вирішити спір між цими особами, отже не виконується основне завдання судочинства, тому в зазначеній категорії справ вирішуються спори про цивільне право між особами, які вимагають скасування державної реєстрації, й особами, за якими зареєстровано право чи обтяження. А тому мають розглядатися судами господарської або цивільної юрисдикції залежно від суб`єктного складу сторін спору.

Аналогічний правовий висновок сформулювала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.09.2018 року у справі № 823/2042/16, яке було оприлюднено 21.11.2018 року, відступивши від своїх попередніх висновків щодо належності до юрисдикції адміністративних судів спорів за позовами осіб, які не були заявниками вчинення реєстраційних дій, до державного реєстратора про скасування його рішень чи записів у державному реєстрі стосовно державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

За таких обставин, суддя вважає можливим відмовити у відкритті провадження за даною позовною заявою, з викладених вище підстав.

У зв`язку з прийняттям такого процесуального рішення оцінка відповідності форми та змісту позову вимогам закону не дається.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.170, ст.ст.243, 248 КАС України, -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни, треті особи без самостійних вимог на предмет позову - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання рішень приватного виконавця протиправними та їх скасування - відмовити.

Копію ухвали надіслати позивачу разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали відповідно до вимог ст.295 КАС України та у порядку, встановленому п.п.15.1 п.15 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили у строки, встановлені ст.256 КАС України.

Суддя К.С. Кучма