Справа № 280/39/19
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2019-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 серпня 2019 року м. Дніпросправа № 280/39/19
(суддя Артоуз О.О., м. Запоріжжя)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Завод будівельно-опоряджувальних машин» на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2019 року у справі №280/39/19 за позовом Василівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до приватного акціонерного товариства «Завод будівельно-опоряджувальних машин» про стягнення заборгованості з фактичних витрат на виплату та доставку пенсії за віком, призначеної на пільгових умовах,-

ВСТАНОВИВ:

Василівське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області 28 грудня 2018 року звернулось до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Завод будівельно-опоряджувальних машин» згідно з яким, просить стягнути з відповідача 41048,60 грн. заборгованості з фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених згідно з п. «а» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за період з 01.11.2018 року по 31.12.2018 року.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач має заборгованість перед позивачем по сплаті фактичних витрат на виплату та доставку пенсії за віком, призначеної на пільгових умовах за період з 01.11.2018 року по 31.12.2018 року, яку у встановлені строки не сплатив.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2019 року позов задоволено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що на час розгляду справи в суді сума заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсії, призначеної на пільгових умовах по списку №1 у загальному розмірі 41048,60 грн. відповідачем не сплачена, заборгованість перед позивачем не погашена. Проти позову відповідач не заперечив, доводи позивача не спростував.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач оскаржив його до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що позивачем не надано доказів виплати зазначених сум пенсії, а лише надано докази про розмір призначених пенсій.

Згідно з відзивом на апеляційну скаргу, позивач зазначаючи про її необґрунтованість, просить у задоволені скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що відповідач перебуває на обліку у Василівському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та є платником страхових внесків відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до виданих відповідачем довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній та на підставі п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадянам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 призначена та виплачується пільгова пенсія.

Згідно з розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пенсій відповідачу по вказаним громадянам за період з 01.11.2018 по 31.12.2018 нараховано 41048,60 грн.

Розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пункту «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (крім працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників) були направлені на адресу відповідача (а.с.14-16).

Проте, сума витрат на виплату та доставку пенсій за період з 01.11.2018 року по 31.12.2018 року у сумі 41048,60 грн. згідно з вищезазначеними розрахунками відповідачем у встановлений строк сплачена не була.

Стягнення з відповідача на користь позивача витрат на виплату та доставку пенсій за період з 01.11.2018 року по 31.12.2018 року у сумі 41048,60 грн. є предметом спору переданого на вирішення суду.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону у разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-XII. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" питання щодо відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій було врегульовано Законом України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" від 26 червня 1997 року № 400/97-ВР.

Отже, витрати на виплату та доставку пенсій, призначених особам, відповідно до пункту "а" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за списком № 1 та списком № 2, покриваються підприємствами та організаціями. При цьому обов`язок підприємств та організацій з відшкодування цих витрат, понесених Пенсійним фондом України після 01 січня 2004 року, не пов`язаний з датою призначення такої пенсії чи часом набуття необхідного для цього пільгового стажу.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною, зокрема в постанові від 25 вересня 2012 року у справі № 21-251а12 та у постановах від 20 лютого 2019 року у справі 809/602/17, від 28 лютого 2019 року у справі № 808/329/17, від 12 березня 2019 року у справі № 809/602/17.

Таким чином, необхідність відшкодування відповідачем позивачу фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за списком № 1, передбачена діючим законодавством.

Відносно доводів відповідача викладених в апеляційній скарзі щодо ненадання позивачем доказів фактичного понесення витрат, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.9.2. Порядку ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та інших платежів, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 27.09.2010 року № 21-2 (далі - Порядок № 21-2), на 1 січня кожного року органами Пенсійного фонду проводиться звірення розрахунків усіх платників за всіма платежами.

Відповідно до абз.2 п.9.2 Порядку № 21-2 на вимогу платника органи Пенсійного фонду проводять звірення розрахунків за всіма платежами, які сплачуються платниками за звітний період. За платежами, за якими виникли розбіжності, за бажанням платника друкуються картки особових рахунків платників.

Абзацом 3 п.9.2 Порядку №21-2 встановлено, що звірення розрахунків оформляється складанням акта, про що робиться відмітка у книзі обліку актів звірення розрахунків платників, яка ведеться у відділі обліку надходження платежів, за формою згідно з додатком 2. акт звірення складається у розрізі карток особових рахунків платників у довільній формі з використанням можливості програмного забезпечення.

Відповідно до абз.4 п.9.2 Порядку №21-2 при збігові сальдо розрахунків за даними платника з даними органу Пенсійного фонду розрахунки на 1 січня вважаються звіреними. Якщо сальдо розрахунків на 1 січня за даними платника не збігається з даними відповідного органу Пенсійного фонду, то акт звірення є підставою для здійснення перевірки в порядку, встановленому законодавством.

Отже, відповідач не позбавлений можливості з`ясувати питання щодо фактичної виплати пенсії під час такої звірки.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Завод будівельно-опоряджувальних машин» - залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2019 року у справі №280/39/19 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 01 серпня 2019 року.

Повне судове рішення складено 02 серпня 2019 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко