Справа № 460/1661/19
Суддя: Щербаков В.В.
Дата ухвалення: 2019-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви
05 серпня 2019 року м. Рівне №460/1661/19
Суддя Рівненського окружного адміністративного суду Щербаков В.В., розглядаючи матеріали адміністративного позову Дочірнього підприємства "Володимирецьторф" Державного підприємства "Рівнеторф" до Володимирецького районного відділу ДВС Головного управління юстиції у Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, та вирішуючи питання щодо наявності підстав для повернення позовної заяви,
Ухвалою суду від 17.07.2019 позовну заяву залишено без руху. Позивачу запропоновано усунути недоліки позовної заяви шляхом надання суду заяви про поновлення строку звернення до суду з зазначенням підстав для поновлення строку та доказів на їх обґрунтування. Вказана ухвала отримана позивачем 23.07.2019.
30.07.2019 до Рівненського окружного адміністративного суду надійшла заява Дочірнього підприємства "Володимирецьторф" Державного підприємства "Рівнеторф" про поновлення пропущеного строку для звернення до суду. В обґрунтування заяви позивач зазначає, що у Дочірнього підприємства "Володимирецьторф" Державного підприємства "Рівнеторф" була відсутня можливість звернутись до суду із позовною заявою про бездіяльність органу державної виконавчої служби в межах встановлених КАС України, оскільки накладений арешт на рахунки унеможливлював позивача сплатити судовий збір для подачі позовної заяви. Так, лише 11.07.2019 Державним підприємством "Рівнеторф", як материнським підприємством було виділено кошти та сплачено судовий збір за позовною заявою Дочірнього підприємства "Володимирецьторф" Державного підприємства "Рівнеторф". Тому обставини, які виникли у Дочірнього підприємства "Володимирецьторф" Державного підприємства "Рівнеторф" об`єктивно були непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані із неможливістю позивача сплатити судовий збір внаслідок накладених арештів на рахунки підприємства. На підставі викладеного, прзивач просив визнати поважними причини пропущення строку звернення до суду та поновити пропущений строк для звернення до суду.
Розглянувши подану заяву та матеріали позовної заяви, суд зазначає наступне.
Так, частиною першою статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Частиною третьою статті 122 КАС України визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначені в статті 287 КАС України.
Так, пунктом 1 частини другої статті 287 КАС України визначено, що позовну заяву в даній категорій справ може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.
З аналізу наведених норм слідує, що для звернення до суду з позовною заявою з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби встановлюється десятиденний строк, а перебіг строку звернення до суду починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Предметом спору у даній справі є бездіяльність органу державної виконавчої служби.
Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Так, позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом, на обґрунтування якої вказує, що у зв`язку з накладеним арештом на рахунки він був позбавлений можливості сплатити судовий збір, і лише 11.07.2019 Державним підприємством "Рівнеторф", як материнським підприємством було виділено кошти та сплачено судовий збір за позовною заявою Дочірнього підприємства "Володимирецьторф" Державного підприємства "Рівнеторф".
Однак, позивачем на обґрунтування заяви не надано жодного доказу. Позивачем не надано суду доказів того, що у нього відсутні відкриті рахунки у інших банківських установах, крім ПАТ "Райффайзен банк Аваль".
Також позивачем не надано суду доказів звернення з 2015 року до Державного підприємства "Рівнеторф", як материнського підприємства, про сплату судового збору для звернення до суду з метою зняття арешту з рахунків його дочірнього підприємства.
Крім того, суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Норму аналогічного змісту містить і Закон України "Про судовий збір".
Таким чином, позивач не був позбавлений можливості звернутися до суду з позовною заявою та заявити клопотання про відстрочення, розстрочення або звільнення від сплати судового збору.
У рішенні Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судових захист і доступ до правосуддя.
Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).
Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 (справа «Мельник проти України») погодився з тим, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. А також указав, що зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.
Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Враховуючи вищевикладене, суд визнає неповажними причини пропуску позивачем строку звернення до суду.
В позовній заяві позивач вказує, що про накладений на рахунки арешт та про те, що виконавчі провадження щодо нього закінчені, позивач дізнався з листа відповідача від 14.01.2015.
Таким чином, суд встановив, що позивач будучи обізнаним про можливе порушення своїх прав, свобод чи інтересів оскаржуваною бездіяльністю відповідача у встановлений строк звернення до суду не звернувся, доказів обставин, які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з цим позовом суду не надав.
Відповідно до частини другої статті 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
За приписами пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
За приписами частини п`ятої статті 169 КАС України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.
Таким чином, у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду, позовна заява підлягає поверненню.
Судовий збір, сплачений Згідно з платіжним дорученням №1837 від 11.07.2019, підлягає поверненню позивачу у відповідності до статті 7 Закону України "Про судовий збір".
Враховуючи наведене та керуючись статтями 121, 123, 169, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя
Позовну заяву Дочірнього підприємства "Володимирецьторф" Державного підприємства "Рівнеторф" до Володимирецького районного відділу ДВС Головного управління юстиції у Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій повернути позивачу разом з доданими до неї документами.
Роз`яснити Дочірньому підприємству "Володимирецьторф" Державного підприємства "Рівнеторф", що відповідно до частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Копію даної ухвали надіслати Дочірньому підприємству "Володимирецьторф" Державного підприємства "Рівнеторф".
Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 Кодексу адміністративного судочинства України. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Суддя Щербаков В.В.