Справа № 160/5338/19
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2019-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 року Справа № 160/5338/19
10 червня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного з позовною заявою до головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 31.07.2019, у якій позивач просить:
- визнати дії головного пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відділу з питань призначення та перерахунку пенсії № 9 управління застосування пенсійного законодавства щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах, як дружині військовослужбовця, який помер після звільнення з служби, але внаслідок захворювання пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи протиправними;
- зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відділ з питань призначення та перерахунку пенсій №9 управління застосування пенсійного законодавства призначити ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах згідно з п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 04.04.2019 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що остання звернулась 04.04.2019 з заявою до головного управління пенсійного фонду України про призначення пенсії на пільгових умовах, як дружині військовослужбовця, який помер після звільнення зі служби внаслідок захворювання пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, проте, відповіддю від 08.04.2019 року відповідачем повідомлено позивача про відсутність підстав на призначення пенсії за віком на пільгових умовах внаслідок того, що чоловік позивачки не відноситься до категорії військовослужбовців та брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, як військовозобов`язаний. Інших підстав для відмови не зазначено.
На думку позивачки, такі дії відповідача є протиправними, у зв`язку з чим вона звернулась до суду з даним позовом та просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 червня 2019 року відкрито провадження у справі №160/5338/19 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання. За наявними у справі матеріалами.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 липня 2019 року у справі №160/5338/19 вирішено подальший розгляд здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 06 серпня 2019 року о 10:30 годині.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2019 року закінчено підготовче провадження у справі №160/5338/19 та здійснено перехід до розгляду справи по суті.
Представник позивача та позивач в судове засідання не прибули, надали до суду клопотання про розгляд справи без їх участі.
Представник відповідача в судове засідання не прибув, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.
Відповідно до ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 червня 2019 року від відповідача було витребувано належним чином завірену копію пенсійної справи та запропоновано у разі невизнання позову протягом 15 днів з моменту отримання ухвали суду надати відзив на позовну заяву.
08 липня 2019 року виконання вимог ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 червня 2019 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву та 03 липня 2019 року надійшла належним чином завірена копія пенсійної справи ОСОБА_1 .
В наданому до суду відзиві відповідачем зазначено, що у відповідача відсутні підстави для призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі п.4 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування». Крім того, згідно з довідкою Саксаганського районного військового комісаріату №4/780 від 11.05.2017 року чоловік позивачки, ОСОБА_2 , приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 15.09.1987 по 25.11.1987, коли останній знаходився на спеціальних зборах, і не є військовозобов`язаним.
У зв`язку з вищенаведеним у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 просив відмовити у повному обсязі.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
Позивач, є вдовою ліквідатора аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено свідоцтвом по смерть від 29.12.2000р.
ОСОБА_1 перебувала в шлюбі з ОСОБА_4 з 02 березня 1990 року, що підтверджується матеріалами справи. Після смерті чоловіка ОСОБА_4 повторний шлюб не брала.
ОСОБА_4 є ліквідатором Чорнобильської АЕС з 15.09.1987 по 25.11.1987, отримав дозу опромінення 9,3845 рентген, має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії та згідно з довідкою МСЕК-ДНА-01 йому встановлена перша група інвалідності. Перебував на обліку і отримував пенсію у головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Згідно з довідкою Саксаганського районного військового комісаріату м.Кривого рогу від 11.05.2017 року військової частини від 25.11.1987 року ОСОБА_4 був призваний з 15.09.1987 по 25.11.1987 на спеціальні збори по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в складі військової частини НОМЕР_2 .
Відповідно до експертного висновку від 16.16.1996 року Криворізької спеціалізованої лікарсько-консультативної комісії захворювання ОСОБА_4 пов`язано з впливом факторів аварії на Чорнобильській АЕС.
За експертним висновком Дніпропетровської регіональної міжвідомчої експертної комісії від 29.03.2001 року захворювання, що призвело до смерті ОСОБА_4 , пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації аварії на ЧАЕС.
З витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України № 1569 від 31.05.2017 року вбачається, що захворювання рядового у відставці ОСОБА_4 послужило причиною його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке пов`язано з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
ОСОБА_1 згідно з посвідченням від 03.03.2002 № НОМЕР_3 має статус дружини (чоловіка) померлого громадянина із числа (ліквідаторів, потерпілих) першої категорії, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, та має право на пільги і компенсації передбачені статтями ч. 3ст. 20, ст. 48, ст. 52, 53, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та згідно з посвідченням серії НОМЕР_4 від 19.05.2017 року має право на пільги для сімей померлих ветеранів війни, що підтверджується матеріалами справи.
04.04.2019 року позивач звернулась до головного управління Пенсійного фонду України про призначення пенсії відповідно до п. 3 розділу 15 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
08.04.2019 року головне управління Пенсійного фонду України надало відповідь № 122/03-13-26/6, в якій повідомило, що чоловік позивачки відноситься до категорії військовозобов`язаних, а не військовослужбовців, права на даний вид пенсії позивачка не має, а тому відсутні підстави для призначення пенсії відповідно до п. 3 розділу 15 прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Позивач не погодилась з діями відповідача щодо відмови у призначенні пенсії відповідно до п. 3 розділу 15 прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та звернувся з даним позовом до суду.
Суд, оцінивши повідомлені сторонами обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі, з огляду на наступне.
У відповідності до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Спеціальним законом, який визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, є Закон України від 28.02.1991 № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796-XII).
Статтею 1 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено мету та основні завдання цього Закону, а саме, що він спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.
Метою та завданнями цього Закону є захист громадян, які постраждали внаслідок: 1) Чорнобильської катастрофи; 2) інших ядерних аварій та випробувань; 3) військових навчань із застосуванням ядерної зброї.
Згідно з ст.10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (у редакції Закону України від 05.10.2006 № 231-V) пенсії військовослужбовцям призначаються з їх грошового забезпечення згідно з цим Законом та іншими законодавчими актами. Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається відповідно до статті 51 цього Закону.
Військовослужбовцям пенсії по інвалідності, а членам їх сімей пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи за їх бажанням можуть призначатися на умовах і в порядку, визначених законодавством України для осіб, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків) або відповідно до статті 54 цього Закону.
Особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням цих осіб з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, що був встановлений на час їхнього перебування в зоні відчуження.
Частина 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (до внесення змін Законом України від 03.10.2017 року № 2148-VІІІ) регулювала порядок обчислення пенсії тільки однієї категорії осіб, а саме: осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами.
Законом України від 03.10.2017 №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» статтю 59 Закону викладено у новій редакції:
«Пенсії військовослужбовцям призначаються з їх грошового забезпечення згідно з цим Законом та іншими законодавчими актами. Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається відповідно до статті 51 цього Закону.
Військовослужбовцям пенсії по інвалідності, а членам їх сімей пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї за їх бажанням можуть призначатися на умовах і в порядку, визначених законодавством для осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), або відповідно до статті 54 цього Закону.
Особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року».
Порівняльний аналіз попередньої та чинної редакцій частини 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» свідчить про те, що дана норма регулювала та регулює порядок обчислення пенсії особам, які проходили дійсну строкову службу, але, внісши зміни до частини 3 цієї статті, законодавець, на виконання мети та основних завдань закону, розширив перелік осіб, які мають право на обчислення пенсії у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановивши у переліку окрім осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами, ще й інших осіб, які брали участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.
Отже, дія статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (обчислення пенсії по інвалідності за особливою процедурою) поширюється на осіб, які відповідають наступним критеріям: 1) особа брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, або 2) особа брала участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій та випробувань, або 3) особа брала участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї.
Таке право виникає у зазначених осіб лише за наявності у сукупності трьох умов (розширене тлумачення зазначеної статті без внесення змін до частини третьої статті 59 Закону № 796-XII не допускається):
1) особа має статус особи з інвалідністю;
2) особа отримала статус особи з інвалідність виключно внаслідок участі у ліквідації відповідних наслідків та у військових навчаннях;
3) особа брала участь у ліквідації відповідних наслідків та військових навчаннях лише під час проходження дійсної строкової служби.
Порядок визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - пенсії). Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків передбачено Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастроф, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 (далі Порядок № 1210).
Згідно з п. 9 Порядку № 1210 пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, для осіб з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і пенсії у зв`язку з втратою годувальника з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС визначаються за формулою.
Постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2017 року № 851 Про внесення змін до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи до Порядку №1210 внесено зміни, а саме: у першому реченні пункту 1 слова і цифри «статей 54 і 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» замінено словами і цифрами «статей 54, 57 і 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та доповнено Порядок № 1210 п.9-1 такого змісту: «За бажанням осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби та внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року».
Отже, п.9-1 Порядку прийнятий на реалізацію норми ч.3 ст.59 Закону №796-XII, а відтак може бути застосований виключно до осіб, на яких поширюється дія ч.3 ст.59 вказаного Закону.
Рішенням Конституційного суду України від 25.04.2019 року у справі № 3-14/2019 (402/17, 1737/19) за конституційними скаргами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у рішенні 25.04.2019 у справі № 1-р(II)/2019 вказав, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення «дійсної строкової», яке міститься у положеннях частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.

Враховуючи вищезазначене рішення Конституційного Суду України, суд відзначає, що позивач має право на перерахунок пенсії відповідно до вимог частини 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

У відповідності до ст. 151-1 Конституції України Конституційний Суд України вирішує питання про відповідність Конституції України (конституційність) закону України за конституційною скаргою особи, яка вважає, що застосований в остаточному судовому рішенні в її справі закон України суперечить Конституції України. Конституційна скарга може бути подана в разі, якщо всі інші національні засоби юридичного захисту вичерпано.

Згідно зі статтею 151-2 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Відповідно до ст.91 Закону України «Про Конституційний Суд України» від13.07.2017 №2136-VIII, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Таким чином, чоловік позивачки ОСОБА_4 мав право на отримання пенсії, як особа, яка брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, відповідно до статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 25.04.2019 року.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на призначення дострокової пенсії за віком мають: дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення.

Докази вступу ОСОБА_1 до повторного шлюбу після смерті чоловіка ОСОБА_4 до суду не надано.

Згідно з ст.10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» до військовослужбовців належать зокрема, військовозобов`язані, призвані на військові збори.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення» військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейські, які брали участь у бойових діях, а також ті, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов`язку, а також батьки і дружини (якщо вони не взяли повторний шлюб) військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, мають право на пенсію, зокрема, жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років.

З матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 вбачається, що у остання досягла віку 50 років та має стаж роботи 31 рік 2 місяці 3 дні.

Підсумовуючи усе вищезазначене, суд вважає, що ОСОБА_1 має право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах як дружина військовослужбовця, яким помер після звільнення з служби, але внаслідок захворювання пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи з 25.04.2019 року, а не з 04.04.2019р., як просить позивач.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Таким чином, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не виконано покладеного на нього обов`язку стосовно доказування правомірності прийнятого рішення у відмові ОСОБА_1 у перерахунку пенсії, як дружині військовослужбовця, який помер після звільнення з служби, але внаслідок захворювання пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

З огляду на викладене позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до квитанції 0.0..1 від 27.05.2019 р. на суму 768,40 грн. за подання позовної заяви позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн., який у повному розмірі зараховано до Державного бюджету України.

Враховуючи задоволення основної позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) суд вважає за можливе присудити всі здійснені позивачем документально підтверджених судових витрат з головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, а саме, судового збору у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.).
Керуючись 241-246, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до відповідача 1: головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ), відповідача-2 відділу з питань призначення та перерахунку пенсії №9 управління застосування пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (50086, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Ярослава Мудрого, буд. 85-а) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, про визнання протиправним дії та зобов`язання вчинити певні дії задоволити частково.

Визнати протиправними дії головного пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відділу з питань призначення та перерахунку пенсії № 9 управління застосування пенсійного законодавства щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах, як дружині військовослужбовця, який помер після звільнення з служби, але внаслідок захворювання пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відділ з питань призначення та перерахунку пенсій № 9 управління застосування пенсійного законодавства призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно з п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 25.04.2019 року.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань головного управління ДФС у Дніпропетровській області () сплачені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 768,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук