Справа № 160/376/19
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2019-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2019 року Справа № 160/376/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Віхрової В.С., розглянувши у місті Дніпрі в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
14.01.2019 р. ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» (надалі відповідач), в якому позивач просить:
- визнати протиправними дії та рішення Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» щодо невизнання пропуску строку переогляду в період з 01.11.2012 року по 21.10.2015 року поважним та відмови в поновленні інвалідності 2-ї групи з 01 листопада 2012 року по 21 жовтня 2015 року;
- зобов`язати Комунальний заклад «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» розглянути питання щодо поновлення ОСОБА_1 інвалідності 2-ї групи за період часу з 01 листопада 2012 року по 21 жовтня 2015 року, згідно діючого законодавства.
В обґрунтування позовної заяви вказано, що відповідачем протиправно відмовлено у поновленні позивачу інвалідності з підстав не підтвердження причин пропуску строку явки до МСЕК на черговий переогляд.
За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Дніпропетровського окружного адміністративного суду справа №160/376/19 передана судді Віхровій В.С.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.01.2019 р. позовну заяву було залишено без руху.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.02.2019 р. позовну заяву було повернуто позивачу з підстав пропуску строку звернення до суду.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 24.04.2019 р. ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.02.2019 р. скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
20.05.2019 р. адміністративна справа №160/376/19 надійшла до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.05.2019 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи.
Згідно з ч. 2 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Враховуючи положення ч.4 вказаної статі, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи №160/376/19 у спрощеному провадженні.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 261 КАС України відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Згідно з ч.ч. 5, 8 ст. 261 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Судом вчинені усі передбачені КАС України дії щодо належного повідомлення сторін про розгляд справи.
Відповідач не скористувався правом на подання відзиву на позовну заяву у визначений в ухвалі про відкриття провадження строк.
Згідно ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 08.12.2015 р.
У період з 01.11.2012 р. по 21.10.2015 р. позивач не з`явився на повторний огляд (переогляд) МСЕК.
16.02.2017 р. (вх.№10 від 16.02.2017 р.), 05.09.2018 р. (вх.№41 від 06.09.2018 р.) позивач звертався до відповідача з проханням врахувати подані ним документи на підтвердження поважності причин пропуску чергового медичного огляду у вказаний період.
Листами №106/1 від 20.02.2017 р., №162 від 13.09.2018 р. Комунальний заклад «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» повідомив позивачу, що на теперішній час немає юридичних підстав для зарахування групи інвалідності за період з 01.11.2012 р. по 21.10.2015 р. у зв`язку із несвоєчасним наданням документів, що підтверджують поважні причини неявки до МСЕК на переогляд.
Не погоджуючись з такими висновками Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» позивач звернувся до суду.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 69 Основ законодавства України про охорону здоров`я експертиза стійкого розладу функцій організму здійснюється медико-соціальними експертними комісіями, які встановлюють ступінь та причину інвалідності, складають (коригують) індивідуальну програму реабілітації інваліда, в якій визначають реабілітаційні заходи відповідно до Закону України "Про реабілітацію інвалідів в Україні". Порядок організації та проведення медико-соціальної експертизи встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 1 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» передбачено, що медико-соціальна експертиза - це визначення на основі комплексного обстеження усіх систем організму конкретної особи міри втрати здоров`я, ступеня обмеження її життєдіяльності, викликаного стійким розладом функцій організму, групи інвалідності, причини і часу її настання, а також рекомендацій щодо можливих для особи за станом здоров`я видів трудової діяльності та умов праці, потреби у сторонньому догляді, відповідних видів санаторно-курортного лікування і соціального захисту для найповнішого відновлення усіх функцій життєдіяльності особи.
У свою чергу статтею 3 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» встановлено, що інвалідність як міра втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Положення про медико-соціальну експертизу затверджується Кабінетом Міністрів України з урахуванням думок громадських організацій інвалідів.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» та статті 7 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» Кабінет Міністрів України постановою від 03.12.2009 р. № 1317 затвердив Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.
За приписами пунктів п.п. 4, 5, 11, 15-20, 24 Положення про медико-соціальну експертизу, медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - Комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій. Комісії перебувають у віданні МОЗ і утворюються за таким територіальним принципом: Кримська республіканська; обласні; центральні міські у м.Києві та Севастополі (далі - центральні міські); міські, міжрайонні, районні (п.4).
Комісії у своїй роботі керуються Конституцією і законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами відповідних державних замовників, інших центральних органів виконавчої влади, що регулюють відносини державних замовників, інших центральних органів виконавчої влади, що регулюють відносини у зазначеній сфері, та цим Положенням, іншими нормативно-правовими актами з питань медико-соціальної експертизи (п.5).
Міські, міжрайонні, районні комісії визначають, зокрема, ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків (п.11).
Комісії проводять своєчасно огляд (повторний огляд) осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, за місцем їх проживання або лікування, у тому числі за місцем їх проживання або місцем перебування у закладах соціального захисту для бездомних осіб та центрах соціальної адаптації осіб, звільнених з місць позбавлення волі, за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після пред`явлення паспорта чи іншого документа, що засвідчує особу (п.15).
Медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб інваліда, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності (п.17).
Відповідальність за якість медичного обстеження, своєчасність та обґрунтованість направлення громадян на медико-соціальну експертизу покладається на керівника лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я (п.18).
Комісія проводить засідання у повному складі і колегіально приймає рішення. Відомості щодо результатів експертного огляду і прийнятих рішень вносяться до акта огляду та протоколу засідання комісії, що підписуються головою комісії та її членами і засвідчуються печаткою (п.19).
Комісія під час встановлення інвалідності керується Інструкцією про встановлення груп інвалідності, затвердженою МОЗ за погодженням з Мінсоцполітики та Радою Федерації незалежних профспілок України (п.20).
Комісія видає особі, яку визнано інвалідом або стосовно якої встановлено факт втрати професійної працездатності, довідку та індивідуальну програму реабілітації і надсилає у триденний строк виписку з акта огляду комісії органові, в якому інвалід перебуває на обліку як отримувач пенсії чи державної соціальної допомоги (щомісячного довічного грошового утримання), що призначається замість пенсії, та разом з індивідуальною програмою реабілітації - органові, що здійснює загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виписку з акта огляду комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках та потреби у наданні додаткових видів допомоги. Форма документів, що використовується у роботі комісій, затверджується МОЗ (п.24).
Відповідно до п.п.3, 22 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, медико-соціальна експертиза проводиться з метою встановлення інвалідності хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, інвалідам (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи.
Повторний огляд осіб з інвалідністю з нестійкими, оборотними змінами та порушеннями функцій організму з метою визначення ефективності реабілітаційних заходів, стану здоров`я і ступеня соціальної адаптації проводиться раз на один - три роки.
Повторний огляд осіб з інвалідністю, а також осіб, інвалідність яких встановлено без зазначення строку проведення повторного огляду, проводиться раніше зазначеного строку за заявою такої особи з інвалідністю, інших заінтересованих осіб у разі настання змін у стані здоров`я і працездатності або за рішенням суду.
Особам, що звертаються для встановлення інвалідності, група інвалідності встановлюється без зазначення строку повторного огляду у разі наявності вроджених вад розумового чи фізичного розвитку, анатомічних дефектів, стійких необоротних морфологічних змін та розладу функцій органів і систем організму, неефективності реабілітаційних заходів, неможливості відновлення соціальної адаптації, несприятливого прогнозу відновлення працездатності з урахуванням реальних соціально-економічних обставин у місці проживання особи з інвалідністю, а також особам з інвалідністю, у яких строк переогляду настає після досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (п.22).
Комісія проводить огляд тимчасово непрацездатної особи, що звернулася для встановлення інвалідності, протягом семи днів з дня надходження документів на МСЕК. Якщо комісія не прийняла рішення про продовження строку тимчасової непрацездатності, листок непрацездатності закривається датою проведення огляду, але не пізніше дати встановлення особі групи інвалідності (п.1.14).
Якщо строк переогляду особи пропущено з поважних причин, інвалідність поновлюється МСЕК з дня її зупинення, але не більше ніж за три роки (п.1.15).
Повторний огляд інвалідів проводиться згідно з пунктом 22 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року № 1317 (п.2.5).
З матеріалів справи вбачається, що строк переогляду для позивача був встановлений МСЕК з 01.11.2012 р. по 21.10.2015 р.
Згідно дублікату Довідки Виконавчого комітету Панасівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області №99 від 12.03.2014 р. ОСОБА_1 тимчасово проживав з травня 2012 р. за адресою: АДРЕСА_1 та доглядав хвору матір ОСОБА_2 , 1944 року народження.
Згідно Довідки Виконавчого комітету Панасівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області №596 від 03.09.2018 р. ОСОБА_1 тимчасово проживав з травня 2012 р. по березень 2014 р. за адресою: АДРЕСА_1 та доглядав хвору матір ОСОБА_2 , 1944 року народження, про що підтверджують свідки.
Згідно Довідки Комунального закладу «Липоводолинський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Сумської області від 31.08.2018 р., ОСОБА_1 проживав з травня 2012 р. по червень 2014 р. за адресою: АДРЕСА_1 та доглядав хворих батьків: батько ОСОБА_3 , 1937 р.н, мати ОСОБА_2 , 1944 р.н.
В даній довідці також вказані діагнози батьків позивача.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ( ОСОБА_3 ) згідно записів у свідоцтві про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Виконавчим комітетом Панасівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області 04.03.2013 р.
Крім того, рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15.09.2016 р. у справі №201/7244/16-ц (провадження №2-о/201/101/2016) встановлені, зокрема, факти, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є учасником антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей України; що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 брав участь у бойових діях під час проведення антитерористичної операції в зоні її проведення на території Донецької та Луганської областей України у період з липня 2014 року по 3 березня 2015 р. в складі Добровольчого Українського Корпусу, створеного за ініціативи громадсько-політичного руху «Правий сектор».
Рішення набрало законної сили 27.09.2016 р.

У відповідності до положень ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини встановлені вказаним рішенням суду, є приюдиційними при вирішенні даної справи по суті.

З викладеного вбачається, що у період з 01.11.2012 р. по 21.10.2015 р. позивач з об`єктивних причин не мав змоги з`явитися на переогляд МСЕК.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, звертаючись до відповідача з проханням поновити строк встановлення інвалідності, зазначав про поважність причин пропуску явки на переогляд, зокрема, догляд за батьками похилого віку та захист територіальної цілісності держави. До заяв позивачем були долучені документи на підтвердження вказаних обставин.

Проте, згідно відповідей відповідача, по суті питання поважності причин пропуску позивачем строку переогляду, не розглядалося.

Твердження відповідача, що ОСОБА_1 не подав своєчасно документи, що підтверджують поважні причини неявки до МСЕК на переогляд, суд визнає протиправними, оскільки положеннями законодавства не встановлено граничного строку на подання таких документів.

Положення п. 15 Інструкції містить норму, що встановлює лише умови для поновлення інвалідності у разі пропуску строку з поважних причин.

З огляду на викладене, посилання відповідача, які наведені у відповіді на звернення позивача, з питань поданих ним доказів поважності причин несвоєчасної явки до МСЕК, не вказують на наявність обставин, з якими закон пов`язує неможливість розгляду звернення особи-інваліда про зарахування групи інвалідності у період неявки на переогляд із зазначенням причин такої неявки. У зв`язку із чим суд вважає висновки відповідача щодо причин пропуску строку явки на переогляд протиправними та такими, що сформовані без належної оцінки наданих позивачем доказів.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частина 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо.

За наведених обставин у сукупності, суд дійшов висновку про протиправність дії та рішень Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» про невизнання пропуску строку переогляду поважним та відмові в поновленні інвалідності ІІ групи у спірний період, що вказує на наявність підстав для зобов`язання позивача розглянути питання щодо поновлення інвалідності позивачу у період з 01.11.2012 р. по 21.10.2015 р. з метою належного та ефективного поновлення його порушених прав.

Відтак позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі.

Розподіл судових витрат за наслідками розгляду даної справи не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 90, 246-247, 249, 255, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправними дії та рішення Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» щодо невизнання пропуску строку переогляду в період з 01.11.2012 року по 21.10.2015 року поважним та відмови в поновленні інвалідності 2-ї групи з 01 листопада 2012 року по 21 жовтня 2015 року;

Зобов`язати Комунальний заклад «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» розглянути питання щодо поновлення мені ОСОБА_1 інвалідності 2-ї групи за період часу з 01 листопада 2012 року по 21 жовтня 2015 року, згідно діючого законодавства.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) В.С. Віхрова

Рішення не набрало законної сили 21.06.19

Суддя В.С. Віхрова

З оригіналом згідно

Помічник судді Ю.Ю. Ковтун