Справа № 520/2798/19
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2019 р. Справа № 520/2798/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бершова Г.Є.

суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання Патової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2019 (суддя Бідонько А.В., м. Харків, повний текст складено 28.05.19) по справі № 520/2798/19

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради , Харківської міської ради треті особи ОСОБА_2 , Міністерство закордонних справ України , Міністерство соціальної політики України

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради, Харківської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , Міністерство закордонних справ України, Міністерство соціального захисту населення України, в якому просить суд: визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради та Харківської міської ради, що виявилися у відмові в задоволенні заяви ОСОБА_1 щодо встановлення статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та видачі посвідчення встановленого зразка; зобов`язати Управління соціального захисту населення Адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради (61166, м. Харків, проспект Науки, 17а; ) розглянути по суті заяви ОСОБА_1 (паспорт серія НОМЕР_1 , виданий МВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 31.01.1996р.; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ; місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ) від 13.06.2018 року та 27.06.2018 року щодо встановлення статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та видачі посвідчення "Член сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни" після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_3 з урахуванням висновків суду.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2019 року позовні вимоги було задоволено частково.

Визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради, що виявилися у відмові в задоволенні заяви ОСОБА_1 щодо встановлення статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та видачі посвідчення встановленого зразка.

Зобов`язано Управління соціального захисту населення Адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради (61166, м. Харків, проспект Науки, 17а; ) розглянути по суті заяви ОСОБА_1 (паспорт серія НОМЕР_1 , виданий МВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 31.01.1996р.; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ; місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ) від 13.06.2018 року та 27.06.2018 року щодо встановлення статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та видачі посвідчення "Член сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни" після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_3 з урахуванням висновків суду.

У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач, Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Представники відповідачів в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримали та просили суд її задовольнити.

Третя особа в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив відмовити в її задоволенні.

Відповідно до вимог статті 308 КАС України справа переглядається в межах задоволених позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін та третю особу, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, рішення суду першої інстанції в частині, що оскаржується, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав травму, яка призвела до патології поясних між хребцевих дисків, стан після операції геміламінектомії п`ятого поперекового хребця, що випав та видалення диска з помірним порушенням функції хребта, згідно з яким він, згідно свідоцтва про хворобу №529 від 24.08.1966 року на підставі ст.42-б гр. І наказу МО СРСР 1961 року №275, визнаний непридатним до військової служби у мирний час, придатним до нестройової служби у військовий час - да, травма отримана при виконанні обов`язків військової служби, що підтверджується копією постанови центральної військово-лікарняної комісії Міністерства оборони СРСР від 26.11.1980 року №141-И (а.с. 18).

У зв`язку з отриманою травмою ОСОБА_3 встановлено ІІ групу інвалідності, а також надано право на пільги та переваги, встановлені законодавством СРСР та союзних республік для інвалідів Вітчизняної війни, що підтверджується копією посвідчення інваліда про право на пільги серія НОМЕР_3 , дата видачі - 12.12.1980 року (а.с.17). В подальшому ОСОБА_3 видано посвідчення від 24.03.2011 року серії НОМЕР_4 (а.с.19), згідно з яким він є інвалідом ІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер у віці 71 рік, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 05 червня 2018 року серія НОМЕР_5 .

Позивач - ОСОБА_1 являється дружиною ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_6 та не оскаржується відповідачами (а.с.16).

13.06.2018 року позивач звернулась до Управління соціального захисту населення Адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради щодо отримання нею статусу "Член сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни" після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_3 (а.с.13).

На звернення ОСОБА_1 від 13.06.2018 року Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради надало відповідь від 20.06.2018 року №1210/05, якою повідомлено, що позивачу відмовлено у встановленні зазначеного статусу на підставі вимог п.1 ст.10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії соціального захисту" та запропоновано надати експертний висновок про причинний зв`язок захворювання (поранень) ОСОБА_3 з його смертю (а.с.20).

Не погодившись із відмовою у встановленні, як дружині померлого, статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни позивач вдруге - 27.06.2018 року, звернулась до Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради (а.с.21).

Листом від 12.07.2018 року №М-1-529/0/209-18-02-39 ОСОБА_1 повторно була надана відповідь щодо неможливості встановлення статусу "Член сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни", оскільки позивачем не надано експертний висновок про причинний зв`язок захворювання (поранень) ОСОБА_3 з його смертю.

В подальшому, ОСОБА_1 , також, неодноразово зверталась до Харківської міської ради, а саме: скарга від 25.06.2018 року (а.с.155), заява від 23.07.2018 року (а.с.150), скарга від 17.08.2018 року (а.с.145), заяви від 27.09.2018 року (а.с.138), від 22.10.2018 року (а.с.128), від 14.02.2019 року (а.с.29), на які їй було надано відповіді від Адміністрації Шевченківсього району Харківської міської ради (а.с.24), від Виконавчого комітету Харківської міської ради (а.с.25, 27-28), від Департаменту охорони здоров`я (а.с.26), Юридичного департаменту Виконавчого комітету Харківської області Харківської міської ради (а.с.31) у яких зазначено, що для задоволення її вимог, позивач повинен надати докази про причинний зв`язок захворювання (поранень) її чоловіка ОСОБА_3 з його смертю.

Позивач не погодилась із вищезазначеними діями відповідачів щодо відмови у задоволенні заяв ОСОБА_1 про встановлення статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та видачі посвідчення встановленого зразка, та звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що Управлінням праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради не було доведено правомірності своєї позиції.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині, що оскаржується, з огляду на таке.

В преамбулі до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ (далі - Закон № 3551-ХІІ) зазначено, що цей Закон визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Відповідно до ст.4 Закону № 3551-XII у редакції 1993 року - ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Згідно з ч.1 ст.7 Закону №3551-XII у редакції 1993 року - до інвалідів війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Великої Вітчизняної воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

З огляду на зазначену правову норму обов`язковими умовами, за якими особу можна віднести до інвалідів війни, є, зокрема, наявність отримання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків).

Як встановлено в ході розгляду справи - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав травму при виконанні обов`язків військової служби, що підтверджується копією постанови центральної військово-лікарняної комісії Міністерства оборони СРСР від 26.11.1980 року №141-И (а.с. 18).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 надано ІІ групу інвалідності, який має право на пільги та переваги, встановлені законодавством СРСР та союзних республік для інвалідів Вітчизняної війни, що підтверджується копією посвідчення інваліда про право на пільги серія НОМЕР_3 , дата видачі - 12.12.1980 року (а.с.17). В подальшому ОСОБА_3 видано посвідчення від 24.03.2011 року серії НОМЕР_4 (а.с.19), згідно з яким він є інвалідом ІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

Твердження відповідача, що посвідчення інваліда про право на пільги серія НОМЕР_3 , дата видачі - 12.12.1980 року, втратило чинність, не знайшло свого підтвердження в ході розгляду справи, оскільки відповідачем не надано доказів скасування вказаного посвідчення та скасування статусу інваліда ІІ групи, який має право на пільги та переваги, встановлені законодавством СРСР та союзних республік для інвалідів Вітчизняної війни.

Колегія суддів зазначає, що згідно з ч.3 ст.22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 4 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" №3551-XII в редакції з 22.10.1993 року до 20.01.2018 року до ветеранів війни належали: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни. У зазначену статтю були внесені зміни, а саме статтею 4 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" №3551-XII в редакції з 20.01.2018 року по теперішній час визначено, що до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни, тобто статус інвалід війни був прирівняний до статусу - особи з інвалідністю внаслідок війни.

Згідно ст.7 Закону № 3551-XII - до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа: військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.

Посилання відповідача на те, що ОСОБА_3 не був безпосередньо учасником бойових дій, або учасником війни, а тому не має право на отримання посвідчення інваліда війни від 24.03.2011 року серії НОМЕР_4 - є необґрунтованим, оскільки ОСОБА_3 отримав травму при виконанні обов`язків військової служби, що підтверджується копією постанови центральної військово-лікарняної комісії Міністерства оборони СРСР від 26.11.1980 року №141-И (а.с. 18). Вказана постанова не скасована, є дійсною. Також, померлий мав право на пільги та переваги, встановлені законодавством СРСР та союзних республік для інвалідів Вітчизняної війни, а в подальшому, у 2011 році, йому було видано посвідчення інваліда війни, згідно якого він є інвалідом ІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що інваліди Великої Вітчизняної війни, ветерани війни - інваліди війни, так і особи прирівняні до вказаних категорій пільгових категорій громадян, користуються однаковими соціальними правами, тому ОСОБА_3 користується всіма пільгами, встановленими чинним законодавством України для інвалідів Великої Вітчизняної війни, ветеранів війни - інвалідів війни.

Поширення чинності Закону №3551-XII на членів сім`ї загиблої особи є похідним від приналежності такої особи до ветеранів війни - інвалідів війни.

Пункт 2 статті 10 Закону України №3551-XII визначає, що його чинність поширюється на дружин (чоловіків) померлих осіб з інвалідністю внаслідок Другої світової війни, а також дружин (чоловіків) померлих учасників війни і бойових дій, партизанів і підпільників, визнаних за життя особами з інвалідністю від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що на дружину померлого, інваліда ІІ групи, ОСОБА_3 , який за життя користувався пільгами, встановленими для інвалідів Великої Вітчизняної війни, ветерана війни - інвалідів війни - ОСОБА_1 поширюється п.2 ст.10 "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Відповідно до пункту 4 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року №302, особам, на яких поширюється чинність Закону України № 3551-XII (стаття 10 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом "Посвідчення члена сім`ї загиблого".

Абзацом 2 пункту 7 цього Положення передбачено, що, зокрема, "Посвідчення члена сім`ї загиблого" видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

Враховуючи викладене, а також те, що позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з померлим ОСОБА_3 , який відповідно до посвідчення являвся інвалідом ІІ групи та мав право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач відповідно до вимог пункту 2 статті 10 Закону № 3551-XII має право на встановлення статусу "Член сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни" та отримання посвідчення, а тому відповідач неправомірно відмовив у задоволенні її заяв про видачу такого посвідчення.

Посилання відповідача на обов`язок наявності у позивача доказів причинно-наслідкового зв`язку між смертю померлого та його захворюванням, в результаті якого настала смерть, колегія суддів відхиляє, оскільки п.2 ст.10 Закону України № 3551-XII, який поширюється на позивача, не містить вимоги доказування зазначеного зв`язку

Таким чином, вимоги позивача щодо Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції в частині, що оскаржується, дійшла висновку, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2019 по справі № 520/2798/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Г.Є. Бершов
Судді В.В. Катунов І.М. Ральченко
Постанова складена в повному обсязі 05.08.19.