Справа № 580/2337/19
Суддя: П.Г. Паламар
Дата ухвалення: 2019-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення позовної заяви

05 серпня 2019 року справа № 580/2337/19

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Паламар П.Г., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ліквідаційної комісії МВС України в Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

23.07.2019 до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , далі - позивач) з позовом до ліквідаційної комісії МВС України в Черкаській області (вул. Смілянська, 57, м. Черкаси, 18002, далі - відповідач), в якому просить:

-визнати протиправним та скасувати акт № 17 ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області від 30.01.2019 за формою Н-5* розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 02.12.2009 о 02 год. 00 хв., зі старшиною міліції інспектором патрульної служби батальйону патрульної служби УМВС України в Черкаській області ОСОБА_1 , за висновком якого нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконання службових обов`язків;

-визнати протиправним та скасувати акт № 17 ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області від 30.01.2019 за формою НТ* про нещасний випадок невиробничого характеру, що стався 02.12.2009 о 02 год.00 хв., зі старшиною міліції інспектором патрульної служби батальйону патрульної служби УМВС України в Черкаській області ОСОБА_1 , за висновком якого нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконання службових обов`язків;

-зобов`язати ліквідаційну комісію УМВС України в Черкаській області за фактом нещасного випадку, що стався 02.12.2009 близько 02 год. 00 хв., зі старшиною міліції інспектором патрульної служби батальйону патрульної служби УМВС України в Черкаській області ОСОБА_1 , скласти акти за формою Н-5* та Н-1* за висновками яких вказати, що нещасний випадок трапився в період проходження служби і пов`язаний із виконанням службових обов`язків та взяти зазначений випадок на облік.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 24.07.2019 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, тривалістю на десять днів з моменту отримання копії даної ухвали, протягом строку якого останній мав усунути недоліки.

02.08.2019 від позивача до суду на виконання вимог ухвали надійшла уточнена позовна заява, якою зокрема повідомлено, що ним не пропущено строку звернення до суду, оскільки до спірних відносин необхідно застосовувати ч. 1, 2 ст. 122 КАС України.

З аналізу поданої заяви та доданих матеріалів вбачається, що позивачем не виконано вимоги ухвали суду від 24.07.2019 про залишення позовної заяви без руху.

Суд звертає увагу, що строк звернення до адміністративного суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється ч. 5 ст.122 КАС України, а не ч. 2 ст. 122 КАС України та становить один місяць.

Позивач заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав для поновлення строку не надав, а також не обґрунтував поважності причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом.

Відповідно до статті 9 КАС України, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що встановлені законом, то застосовуються правила міжнародного договору.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, повязаної з його або її правами та обовязками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. The United Kingdom) від 21 січня 1975 року (п. 36). На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним. Разом з тим, як зазначає Європейський суд з прав людини, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб". Встановлюючи такі правила, держава користується певною свободою розсуду.

Як зазначено у Рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" 19 червня 2001 року (Kreuz v. Poland) (заява N 28249/95), "Право на суд" не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх "цивільних прав та обовязків", пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Плахтєєв та Плахтєєва проти України" (заява №20347/03, §35) визначено, що "…пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У такій формі в цьому пункті втілено "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за цивільним позовом ... Однак це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом строки давності…".

В питаннях пов`язаних із застосуванням строків давності Європейський суд з прав людини висловив свою позицію в справі "Олександр Волков проти України" (Заява N 21722/11 остаточне рішення від 27 травня 2013 року, §137), вказавши, що "… строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними ... Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень."

Таким чином право особи на звернення до суду не є необмеженим.

У даному випадку для звернення до суду із позовною заявою законодавцем встановлений місячний строк і такий обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Посилання позивача на те, що рішення прийнято не під час проходження публічної служби, суддя розцінює як штучне створення ситуації для висновків щодо непропущення строку звернення до суду.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Частинами 1-2 ст. 123 КАС України встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Частиною 8 статті 169 КАС України визначено, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст. ст. 169, 248, 293-297 КАС України, суддя,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ліквідаційної комісії МВС України в Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набрала законної сили у відповідності до вимог ст. 256 КАС України, проте може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статями 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" цього Кодексу.

Суддя П.Г. Паламар