Справа № 160/7362/18
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 січня 2019 року Справа № 160/7362/18
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Кадникова Г.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, адміністративну справу за позовом Релігійної організації «Релігійна громада Свідків Єгови (район Ігрень) міста Дніпро» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги, рішення про опис майна у податкову заставу,
Ухвалою суду від 05.10.2018 року позовну заяву залишено без руху на підставі ст.169 КАС України, зі встановленням строку для усунення виявлених недоліків.
Позивачем усунуті виявлені недоліки позовної заяви шляхом надання відповідних документів.
22.11.2018 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
Відповідач заперечує проти позовних вимог. Письмовий відзив на позовну заяву долучений до матеріалів справи.
В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначив, що при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами, у зв`язку з чим податкові повідомлення-рішення є обґрунтованими та законними. Так, представник відповідача зазначив, що позивач є власником об`єкту нерухомого майна - земельна ділянка:
1. (кадастровий номер НОМЕР_1 ), розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0458 га;
2. (кадастровий номер НОМЕР_2 ), розташована за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0,0681 га;
3. (кадастровий номер НОМЕР_3 ), розташована за адресою: АДРЕСА_3 , площею 0,0475 га для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних громад, на яких, як з`ясовано податковим органом, розташовано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Однак, як зауважив відповідач, позивачем в порушення вимог Податкового кодексу України не надано до контролюючого органу податкових декларацій з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2016, 2017, 2018 роки до ДПІ у Східно-Дніпровській ОДПІ; за 2016, 2017, 2018 роки до Верхньодніпровської ОДПІ; за 2016, 2017, 2018 роки до Лівобережної ОДПІ.
11.12.2019р. представником позивача до суду подано заяву про доповнення підстав позову та заяву щодо збільшення позовних вимог, в якій позивач крім первинних вимог просить про:
Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши норми діючого законодавства, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного.
За даними ЄДР єдиним видом діяльності позивача (за КВЕД) є:94.91 (Код КВЕД) Діяльність релігійних організацій (основний).
- п.п. 283.1.8 п.283.1 ст.283, п.п. 269.1.1 п. 269.1 ст.269, п.п. 270.1.1 п. 270.1 ст. 270, п.п.14.1.72 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено земельний податок у сумі 3627,61 грн., в тому числі: 2016 рік - 161,81 грн.; 2017 рік - 2772,64 грн.; 2018 рік (січень - березень) - 693,16 грн.;
- п.п. 266.7.5 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України, а саме неподання податкових декларацій з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, до: ДПІ у Східно-Дніпровській ОДПІза2016, 2017, 2018 роки, доВерхньодніпровської ОДПІ за 2016, 2017, 2018 роки; до Лівобережної ОДПІ за 2016, 2017, 2018 роки.
Підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень є висновок контролюючого органу, викладений в акті перевірки, про:
- наявність у позивача земельних ділянок за адресами: АДРЕСА_1 , площею 0,0458 га; АДРЕСА_2 , площею 0,0681 га; АДРЕСА_3 , площею 0,0475 га - з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а не є наданими у безстрокове володіння і користування релігійним організаціям України, статути, положення яких зареєстровано у встановленому законом порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності;
- наявність у позивача житлових будинків (домоволодінь), об`єктів житлової нерухомості, призначення яких постійне проживання, а не використання для забезпечення статутної діяльності релігійних організацій;
- неподання податкових декларацій з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити про таке.
Відповідно до п.1.1 Статуту, прийнятого у новій редакції 30.06.2017 року на загальних зборах Релігійної організації «Релігійна громада Свідків Єгови (район Ігрень) міста Дніпропетровська» та погодженого 03.07.2017 року з Релігійною організацією «Релігійний центр Свідків Єгови в Україні», Релігійна організація «Релігійна громада Свідків Єгови (район Ігрень) міста Дніпро`є добровільним об`єднанням віруючих, заснованим з метою спільного задоволення релігійних потреб та поширення віри Свідків Єгови.
Згідно з п.1.7 Статуту місцезнаходження громади: АДРЕСА_3.
Пунктом 2.1 Статуту, зокрема, визначено, що метою діяльності громади є організація та проведення спільних богослужінь.
На підставі п. 2.2 Статуту, діяльність громади полягає у проведенні заснованого на Біблії християнського служіння, як частини покоління Свідків Єгови, яке включає:
- 2.2.1 проведення богослужінь та релігійних обрядів відповідно до чинного законодавства України;
- 2.2.5 спорудження і ремонт культових будинків (Залів Царства) та інших будівель для власних потреб, а також оренда приміщень і споруд для досягнення статуних цілей, згідно з чинним законодавством;
- 2.2.6 надання відповідно до потреб приміщень, безкоштовоного житла, матеріального забезпечення добровільним релігійним служителям релігійної конфесії Свідків Єгови.
Відповідно до п. 5.3 Статуту громада може набувати права власності на будь-яке рухоме та нерухоме майно, а також бути його користувачем, відповідно до чинного законодавства та своїх статутних завдань.
З аналізу Статуту, судом встановлено, що метою діяльності позивача є проведення богослужінь та релігійних обрядів.
Статутом, також, передбачено використання у своїй діяльності (проведення богослужінь та релігійних обрядів) нерухомого майна та земельних ділянок.
З наданих суду копій витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, відомо, що позивачу на праві приватної власності належать земельні ділянки та житлові будинки (домоволодіння) за адресами: АДРЕСА_1, АДРЕСА_2, АДРЕСА_3 - з цільовим призначенням земельних ділянок - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України від 02.12.2010 р. №2755-IV (далі - ПК України).
Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Статтею 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.
Податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору впорядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (п. 36.1 ст. 36 ПК України).
Згідно п. 38.1 ст. 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Пунктом 57.1 ст. 57 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Порядок оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки регулюється ст. 266 ПК України.
Платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відповідно до п.п. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Згідно з п.266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Законом України від 14.05.2015 року № 420-VIII "Про внесення зміни до статті 266 Податкового кодексу України щодо звільнення від оподаткування нерухомості релігійних організацій" внесено зміни щодо оподаткування нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки, які набрали чинності з 01.07.2015 р.
Так, відповідно до п.п. "и" п.п. 266.2.2 п. 266 ст. 266 ПК України, не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, об`єкти нерухомості, що перебувають у власності релігійних організацій, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, та використовуються виключно для забезпечення їхньої статутної діяльності, включаючи ті, в яких здійснюють діяльність засновані такими релігійними організаціями добродійні заклади (притулки, інтернати, лікарні тощо), крім об`єктів нерухомості, в яких здійснюється виробнича та/або господарська діяльність.
Тобто, у зв`язку зі змінами, внесеними до пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, релігійні організації - власники об`єктів нерухомості, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, та використовуються виключно для забезпечення їхньої статутної діяльності, включаючи ті, в яких здійснюють діяльність засновані такими релігійними організаціями добродійні заклади (притулки, інтернати, лікарні тощо), крім об`єктів нерухомості, в яких здійснюється виробнича та/або господарська діяльність, з 01.07.2015 р. втратили статус платника податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Суд звертає увагу, що норма пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України не містить вказівку на об`єкти житлової чи об`єкти нежитлової нерухомості, вказана норма поширюється на всі об`єкти нерухомості, що перебувають у власності релігійних організацій та використовуються виключно для забезпечення статутної діяльності.
В ході судового розгляду справи відповідач не надав до суду докази на підтвердження того, що позивач використовує нерухоме майно не для забезпечення статутної діяльності.
Крім того, Статутом позивача передбачено використання у своїй діяльності - проведення богослужінь та релігійних обрядів - нерухомого майна та земельних ділянок без зазначення їх цільового призначення.
Отже, на думку суду, з 01.07.2015 р. позивач втратив статус платника податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Пунктом 37.1 та 37.2 ст. 37 ПК України встановлено, що підстави для виникнення, зміни і припинення податкового обов`язку, порядок і умови його виконання встановлюються цим Кодексом або законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника податку з моменту настання обставин, з якими цей Кодекс та закони з питань митної справи пов`язує сплату ним податку.
Згідно п. 37.3 ст. 37 ПК України підставами для припинення податкового обов`язку, крім його виконання, є: ліквідація юридичної особи; смерть фізичної особи, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою; втрата особою ознак платника податку, які визначені цим Кодексом; скасування податкового обов`язку у передбачений законодавством спосіб.
З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми ПК України, суд приходить до висновку, що у позивача з 01.07.2015 р. припинився обов`язок щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що є одночасним звільненням від сплати раніше самостійно узгодженої суми податкового зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Відтак, на переконання суду, припинення податкового обов`язку сплати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки не може бути підставою для застосування будь-яких штрафних санкцій.
Відповідно до статей 269 та 270 ПК України платниками податку є: 269.1.1. власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); 269.1.2. землекористувачі. Об`єктами оподаткування є: 270.1.1. земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; 270.1.2. земельні частки (паї), які перебувають у власності.
Частиною 2 ст. 92 Земельного кодексу України передбачено, що права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають релігійні організації України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності.
Згідно з пп. 283.1.8 п. 283.1 ст. 283 ПК України не сплачується земельний податок за земельні ділянки, надані для будівництва і обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення діяльності релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку.
З аналізу вказаних норм, судом встановлено, що земельний податок не сплачується не лише для будівництва та обслуговування культових споруд, а й для будівництва та обслуговування інших будівель, необхідних для забезпечення діяльності релігійних організацій України.
Відповідні норми спростовують, також, твердження відповідача, що не підлягають оподаткуванню земельним податком лише земельні ділянки надані у безстрокове володіння і користування релігійним організаціям.
Отже, земельні ділянки, які належать на праві власності позивачу не підлягають оподаткуванню земельним податком, оскільки використовуються для забезпечення діяльності регілійної організації.
Відповідно до п.49.2 ст. 49 ПК України платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.
З встановлених у справі обставин, суд приходить до висновку, що оскільки об`єкти нерухомості, що перебувають у власності позивача не є об`єктом оподаткування, релігійна організація не зобов`язана подавати податкові декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Аналогічна правова позиція наведена в офіційному роз`ясненні Державної фіскальної служби України, що розміщена на сайті Державної фіскальної служби України.
З огляду на наведене, суд вважає, що контролюючим органом у визначений законом спосіб та порядок не доведено факт порушення позивачем вимог податкового законодавства щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та земельного податку, обов`язок щодо сплати яких у позивача відсутній.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, позивач довів належними та допустимими доказами протиправність прийнятих відповідачем податкових повідомлень-рішень, надав суду відповідні докази щодо неправомірності прийняття відповідачем оспорюваних податкових повідомлень-рішень.
Приймаючи до уваги викладене, враховуючи, що доводи позивача спростовують правомірність дій та рішень відповідача, позовні вимоги підлягають задоволенню, а оспорювані податкові повідомлення-рішення, податкова вимога та рішення про опис майна у податкову заставу є протиправними та підлягають скасуванню.
Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, враховуючи, що адміністративний позов задоволено повністю, сплачена позивачем згідно квитанції від 10.02.2018 року та від 12.07.2018 року сума судового збору у розмірі на загальну суму8810,00 грн. підлягає поверненню.
Керуючись ст.ст.90, 139, 241-246, 255, 258, 262,295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Адміністративний позов Релігійної організації «Релігійна громада Свідків Єгови (район Ігрень) міста Дніпро» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги, рішення про опис майна у податкову заставу задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В.Кадникова