Справа № 400/1695/19
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2019-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2019 р. № 400/1695/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Гордієнко Т. О. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Миколаївської обласної ради, вул. Адміральська, 22, м. Миколаїв, 54001

про:визнання протиправним та нечинним рішення від 16.05.2019 року №22,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Миколаївської обласної ради про визнання протиправним та нечинним рішення № 22 від 16.05.2019 «Про внесення змін до обласного бюджету Миколаївської області на 2019».

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем без дотримання вимог чинного законодавства щодо порядку прийняття такого рішення. Проект оскаржуваного рішення відповідно до вимог Регламенту Миколаївської обласної ради на розгляд постійних комісій не подавався, що в свою чергу позбавило права постійні комісії надати пропозиції або обґрунтовані зауваження, які повинні бути розглянуті та враховані під час винесення даного проекту рішення на голосування. Всупереч приписам Регламенту головуючий тричі ставив на голосування вказаний проект. Позивач є депутатом Миколаївської обласної ради сьомого скликання, представляє інтереси всієї територіальної громади та несе обов`язки перед виборцями. Оскаржуваним рішенням грубо порушені його права, визначені ст.19 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» та ст.49 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а саме право брати участь в обговоренні проектів рішень, вносити пропозиції та зауваження до проектів рішень.

Відповідач надав відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позову, оскільки електронний варіант проекту рішення обласної ради був надісланий депутатам на їх електронні адреси 10.05.2019 о 10-12 хв. Друкований варіант був наданий депутатом в період з 10.05.по 16.05.2019.Проект рішення розглядався на засіданнях постійних комісій обласної ради. Норми Регламенту та норми Закону України «Про місцеве самоврядування» не забороняють ставити на голосування проект декілька разів. Депутат ради законодавчо не наділений правом здійснювати представництво інтересів територіальної громади в судах. Позивачем не зазначено, яким чином прийняте рішення, що оскаржується порушує права позивача брати участь в обговоренні проектів рішень, вносити свої пропозиції та зауваження до них.

Позивач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, справа розглядається у письмовому провадженні. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідив докази, суд дійшов висновку:

16.05.2019 Миколаївська обласна рада прийняла рішення № 22 « Про внесення змін до обласного бюджету Миколаївської області на 2019 рік», яким вирішила:

1. Взяти до відома інформацію директора департаменту фінансів облдержадміністрації ОСОБА_2 щодо необхідності внесення змін до обласного бюджету Миколаївської області на 2019 рік.

2.Збільшити обсяг дохідної частини обласного бюджету в сумі 195544127грн.

3.Затвердити уточнений обсяг доходів обласного бюджету в сумі 6 331447109грн.

4.Збільшити обсяг видаткової частини обласного бюджету в сумі 391030885грн.

5.Затвердити уточнений обсяг видатків в сумі 6 624634 160 грн.

6.Затвердити загальний фонд обласного бюджету з профіцитом у сумі 113070893грн.

7. З метою забезпечення ефективного використання субвенцій з державного та обласного бюджетів внести зміни до обсягів міжбюджетних трансфертів місцевим бюджетам області.

8.Затвердити уточнений перелік об`єктів, видатки на які 2019 року будуть проводитися за рахунок бюджету розвитку.

9.Затвердити уточнений перелік об`єктів та заходів, видатки на які 2019 року будуть проводитись за рахунок коштів обласного цільового фонду охорони навколишнього природного середовища.

10.Затвердити у складі видатків обласного бюджету уточнений обсяг коштів на реалізацію регіональних галузевих програм на суму 431208787 грн., у тому числі обсяг видатків загального фонду бюджету у сумі 279989669 грн., видатків спеціального фонду бюджету- у сумі 151219119.

11.Додатки 1-17 до цього рішення є його невід`ємною частиною.

12.Контроль за виконанням цього рішення покладено на постійну комісію обласної ради з питань регіонального розвитку, планування, бюджету, фінансів та інвестицій.

Відповідно до ст.78 Бюджетного Кодекса України рішення про внесення змін до рішення про місцевий бюджет ухвалюється відповідною місцевою радою на підставі офіційного висновку місцевого фінансового органу про перевиконання чи недовиконання дохідної частини загального фонду, про обсяг залишку коштів загального та спеціального фондів (крім власних надходжень бюджетних установ) відповідного бюджету.

Згідно з п.17 ст.43 Закону України « Про місцеве самоврядування» виключно на пленарних засiданнях районної, обласної ради вирiшуються такi питання: затвердження вiдповiдно районних, обласних бюджетiв, внесення змiн до них, затвердження звiтiв про їх виконання.

Позивач обґрунтовує протиправність спірного рішення тим, що він є депутатом Миколаївської обласної ради сьомого скликання, представляє інтереси всієї територіальної громади та несе обов`язки перед виборцями, оскаржуваним рішенням грубо порушені його права, визначені ст.19 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» та ст.49 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а саме право брати участь в обговоренні проектів рішень, вносити свої пропозиції та зауваження до проектів.

Відповідач надав суду докази, що електронний варіант проекта рішення обласної ради на електронну адресу позивача був надісланий 10.05.2019.Висновки постійних комісій та витяги з протоколів також відповідачем надані суду, що спростовує твердження позивача, що проект оскаржуваного рішення на розгляд постійних комісії не подавався та електронний варіант проекту депутатам не надсилався.

За змістом статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

За правилами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі частини 1 статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом пункту 9 частини 5 статті 160 КАС України зазначається, що у позовній заяві повинно бути обґрунтовано порушення оскаржуваним рішенням, дією чи бездіяльністю прав, свобод або інтересів позивача.

Отже, адміністративне судочинство спрямоване на справедливе вирішення судом спорів з метою захисту саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин.

Обов`язковою умовою визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень є доведеність позивачем порушених його прав та інтересів рішенням суб`єкта владних повноважень.

Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення, що не дозволяє скаржитися щодо певних обставин абстрактно лише тому, що заявник вважає , що спірний пункт рішення начебто впливає на його правове становище. Неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб`єктивне право особи та її юридичний обов`язок.

Відтак, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах. Для відновлення порушеного права у зв`язку із прийняттям рішення суб`єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав.

Порушення вимог Закону рішенням чи діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх судом протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями чи рішенням з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав чи інтересів, то навіть у разі, якщо дії суб`єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає.

Звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Відсутність порушеного права та неправильний спосіб захисту встановлюються при розгляді справи по суті і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Правова позиція щодо обов`язкової умови надання правового захисту судом, як то наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду, висловлена Верховним Судом України у постановах від 15.12.2015 року у справі №21-5361а15 та від 01.12.2015 року у справі №21-3222а15.

У даному спорі позивачем не наведено обґрунтованих мотивів та не надано відповідних доказів, яким чином спірне рішення порушує права або його інтереси, тобто породжують, змінюють або припиняють його права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

Правовий статус депутата місцевої ради як представника інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого органу та рівноправного члена місцевої ради, а також гарантії депутатської діяльності визначені та встановлені Конституцією України, Законом України від 21 травня 1997 року № 280-97/ВР «Про місцеве самоврядування в Україні», Законом України від 11 липня 2002 року № 93-IV «Про статус депутатів місцевих рад».

Відповідно до зазначених положень законів депутат місцевої ради має право реалізувати свої права щодо внесення пропозицій для розгляду їх радою та її органами, пропозицій і зауважень до порядку денного засідань ради та її органів, порядку розгляду обговорюваних питань та їх суті, на розгляд ради та її органів пропозицій з питань, пов`язаних з його депутатською діяльністю. Саме у такий спосіб депутат місцевої ради реалізує своє право на участь у діяльності ради та у прийнятті радою відповідних рішень.

Відтак, депутат ради законодавчо не наділений правом здійснювати представництво інтересів територіальної громади в судах. Нормами чинного законодавства для депутата встановлений особливий спосіб впливу як на прийняття рішень органом місцевого самоврядування, так і на життя мешканців відповідної адміністративно-територіальної одиниці (Аналогічна позиція висловлена Великою палатою Верховного Суду від 30.01.2019 по справі № 803/413/18).

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладених в постановах Верховного Суду.

Позивач не довів суду, що його права були порушені спірним рішення, що перешкоджало йому брати участь та вносити пропозиції і зауваження до проекта спірного рішення. Також позивач всупереч ст.77 КАС України не довів суду, як невнесення пропозицій та зауважень до проекта вплинуло на правомірність спірного рішення.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів та у доведенні перед судом їх переконливості.

За таких обставин, позов задоволенню не підлягає.

Судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 194, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Миколаївської обласної ради (вул. Адміральська, 22, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 25696652) відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Строк на апеляційне оскарження рішення суду - 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження - 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 295-297 КАС України і п. 15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя Т. О. Гордієнко