Справа № 480/1570/19
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2019-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2019 р. Справа № 480/1570/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Калитки О. М.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Мельнікової Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 27.05.2019 року, головуючий суддя І інстанції: О.О. Осіпова, місце складання м. Суми, повний текст складено 27.05.19 року по справі № 480/1570/19

за позовом ОСОБА_1

до Командира військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) треті особи Командир військової частини НОМЕР_3

про скасування наказу та повернення коштів,

ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Командира військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), третя особа Командир військової частини НОМЕР_3 , в якому просив суд скасувати наказ №302 від 02.03.2016 року командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ) про стягнення коштів з капітана ОСОБА_1 за нестачу військового майна в сумі 5124366,16 грн., як незаконний та повернути стягнуті незаконно відраховані кошти в сумі 70032,20 грн. стягнуті з позивача станом на 01.01.2019 року.

Ухвалою від 07.05.2019 року позовну заяву було залишено без руху внаслідок пропуску строку звернення до суду, встановленого ч.5 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України.

На виконання вказаної ухвали ОСОБА_1 подано заяву про поновлення строку звернення до суду, в якій вказано, що про стягнення з нього коштів йому стало відомо тільки з грошового атестату серія ЗУ №22164 від 06.12.2016 року (пункт 9) , зі змістом якого він не був ознайомлений, про що свідчить відсутність його підпису в графі 14 «правильність даних, зазначених в атестаті, підтверджую». Крім того, 21.11.2016 року він був переведений в іншу військову частину НОМЕР_3 , яка дислокується в АДРЕСА_1 і не міг дізнатися про існування наказу про проведення стягнення та оскаржити його. На його неодноразові звернення до командирів військових частин отримано відповідь лише 15.01.2019 року. Тому строк звернення до суду пропущений з поважних причин, а відтак його слід поновити.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 27.03.2019 року у справі № 480/1570/19 позовну заяву ОСОБА_1 до Командира військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), третя особа Командир військової частини НОМЕР_3 , про скасування наказу та повернення коштів повернуто позивачу.

Позивач не погодився із ухвалою суду та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що ухвала суду першої інстанції прийнято з порушенням норм процесуального права, просив суд скасувати ухвалу першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що на підставі поданої позовної заяви, доданих до неї матеріалів судом не знайдено підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 5 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно з ч. 6 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду, позивач вказує, що з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) «Про стягнення коштів з капітана ОСОБА_1 за нестачу військового майна» №302 від 02.03.2016 року належним чином не був ознайомлений та в послідуючому розглядалося кримінальне провадження №0000001 від 09.01.2018 року. Вказані обставини унеможливили звернення з апеляційною скаргою у строки передбачені КАС України.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

У низці рішень Європейського суду з прав людини, юрисдикцією якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

Так, у рішеннях по справі «Мірагаль Есколанро та інші проти Іспанії» від 13.01.2000 року та по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, Європейський Суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосудді можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним право обмеження. Для Суду природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.

Частиною 5 ст. 242 КАС України установлено, що при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 27.03.2018 року по справі № 804/243/16, - вияв надмірного формалізму під час застосування норм права міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Колегія суддів зазначає, що дії апелянта не свідчать про зловживання ним своїми процесуальними правами, підстави, викладені в клопотанні щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення знаходять своє підтвердження та є поважними.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Приходячи до висновку про задоволення апеляційної скарги позивача, колегія суддів вважає, що застосування процесуального обмеження за своєю суттю буде свідченням необґрунтованого позбавлення заінтересованої особи права на звернення до суду, тобто права на справедливий суд.

Отже, з наведеного слідує, що оскаржувана ухвала зумовила утворення перешкод особі у доступі до правосуддя, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Крім того, в резолютивній частині ухвали Сумського окружного адміністративного суду від 27.03.2019 року у справі № 480/1570/19 не відображені результати розгляду клопотання учасника справи з процесуальних питань про відмову в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання (п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України).

За наведених обставин, колегія суддів задовольняє апеляційну скаргу, скасовує судове рішення і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 27.05.2019 по справі № 480/1570/19 - скасувати.

Справу № 480/1570/19 направити до Сумського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)О.М. Калитка
Судді(підпис) (підпис) С.С. Рєзнікова Л.В. Мельнікова