Справа № 759/4114/19
Суддя: Величко Т. О.
Дата ухвалення: 2019-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ун. № 759/4114/19

пр. № 2-а/759/145/19

01 серпня 2019 року Святошинського районний суд м.Києва в складі :

головуючого судді: Величко Т.О.

при секретарі судових засідань: Штанько В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зупинення виконавчого стягнення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 3, батальйону № 4 полку № 1 УПП в м.Києві ДПП капрала поліції Балаян К.А. про скасування постанови,

в с т а н о в и в :

У березні 2019 року Позивач звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до поліцейського роти № 3, батальйону № 4 полку № 1 УПП в м.Києві ДПП капрала поліції Балаян К.А. про скасування постанови серії НК № 749245 про адміністративне правопорушення від 02 березня 2019 року.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, в обґрунтування своїх позовних вимог позиваз заначив, що 02 березня 2019 року о 19 годині 20 хвилин поліцейским роти 3 батальону 4 полку 1 УПП в м. Києві ДПП капралом поліції Балаяном К.А. було винесено постанову серія НК №749245 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 425 грн. Відповідно до змісту постанови, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом, нібито рухався без ближнього світла фар в темну пору доби.

02 березня 2019 року він дійсно керував автомобілем Джелі, номерний знак НОМЕР_1 по освітленій вулиці Велика Васильківська 29 м. Києва у темну пору доби. На автомобілі було включено габарітні огні, фари у режимі ближнього світла та передні протитуманні ліхтарі. Я побачив попереду мене с правої сторони дороги поліцейський автомобіль з ввімкненими проблисковими маячками синього кольору. Попереду поліцейського автомобіля стояв автомобіль таксі, якого зупинили та між поліцейським та водієм того автомобіля буда розмова. Коли я під`їхав ближче, то його також зупинили. Він зупинився на вимогу поліцейського позаду його автомобіля та уввімкнув аварійну світову сігналізацію згідно ПДР розділ 9.9 пункт Б. Капрал поліції ОСОБА_3 підійшов та не представившись сказав, що в нього не горить ближнє світло. ВІн подивився на приборну панель побачив, шо в нього горять індикатори ближнього світла та протитуманних ліхтарів, та демонстративно виключив та включив знову фари ближнього світло щоб продемонтрувати поліцейскому, що все працює. Тоді він відійшов від машини подивився, та повернувшись до нього підтвердив, що дійсно все працує, попросив передати йому посвідчення водія та реєстраційний талон, поросив показати йому страховку на автомобіль. Після цього взяв посвідчення з реєстраційним талоном, сказав що випише постанову та пішов до свого автомобіля. Він декілька хвилин посидів в автомобілі не зрозумівши яку постанову поліцейский зібрався виписувать, вийшов з авто, впевнився що його фари світять у режимі ближнього світла, також працюють протитуманні ліхтарі та підійшов до поліцейских з запитанням навіщо вони виписують постанову, якщо в нього все працує. На той момент інший водій вже поїхав та в автомобілі сиділо двоє поліцейських. Вони відповили, що пишуть постанову за те, що в нього не горіло ближнє світло фар. Він попросив ознайомити з справою та показати докази. Йому відмовили, не пояснили права та обов`язки, сказали що слова поліцейського є доказами, що то він має тепер доводити свою невинність. На його заперечення, оскарження, докази що світло включено (можно було побачити на його автомобілі) та його припущення, що поліцейський помилився - йому відповили та порадили звернуться до лікаря. Також відмовились складати протокол.
Зазначив, що винесена постанова є незаконною, не відповідає обставинам справи та вимогам законодавства, а тому підлягає скасуванню за таких підстав: по-перше: порушено статтю 283 КУпАП, за якою постанова виноситься після розгляду справи про адміністративне порушення. За статтею 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Словосполука "за місцем його вченення" згідно рішення КСУ від 26.05.2015 означає "визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення". Тобто розгляд справи о порушенні ПДД може здійснюваться лише в будівлі відповідного управління поліції, а не у автомобілі патрульної служби, котрий не є адміністративно-територіальною одиницею. Капрал поліції Балаян К.А. порушив КУпАП та виписав постанову без розгляду справи (розгляд справи не може здійснюватись у патрульному автомобілі). Не були розглянуті докази, все відбувалось без присутності та поясненнь звинувачувального, без вислуховування позиції адвоката тощо. По-друге не було надано жодних доказів вчиненого порушення. Дану постанову вважає незаконною та просить її скасувати.

04.03.219 року протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями визначено головуючою суддею Величко Т.О.

05.03.2019 року Ухвалою судді відкрито провадження усправі.

В судове засідання з"явився позивач, позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином. Не скористався своїм процесуальним правом на подачу відзиву на позов та подання доказів.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.11 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

В розумінні Кодексу адміністративного судочинства України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення. Право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

Отже, суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі " Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділами патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський) матеріалів про адміністративні правопорушення, зафіксовані не в автоматичному режимі, встановлено Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 (далі по тексту - Інструкція № 1395).

Відповідно до п.п.5, 6 розділу IV Інструкції № 1395, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (стаття 285 КУпАП). Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено.

Копія постанови в той самий строк вручається або надсилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під підпис. У разі якщо копія постанови надсилається, про це робиться відповідна відмітка у справі (стаття 285 КУпАП).

У випадках, передбачених статтею 258 КУпАП, копія постанови у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення (стаття 285 КУпАП).

Постанова набирає законної сили після її вручення особі, або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Проте доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, оскаржувана постанова не містить. Під час розгляду справи судом також не надано належних доказів на користь правомірності оскаржуваної постанови.

Згідно з вимогами ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як зазначено вище, відповідач - інспектор патрульної поліції чи/або його представника в судове засідання не з`явився, правомірність свого рішення не довів.

Згідно з ч.3 п.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки відповідачем не доведено вину позивача у вчиненні зазначеного правопорушення, що потягло за собою порушення прав позивача та незаконне притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 77, 241, 242, 286 КАСУ , ст.ст. 14-1, 251, 258, 283 КУпАП, -

в и р і ш и в :
Визнати протиправними дії поліцейського роти № 3, батальйону № 4 полку № 1 УПП в м.Києві ДПП капрала поліції Балаян К.А щодо розглґду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу 02.03.2019 рок за адресою м. Київ вул. Велика Васильківська,29.

Скасувати постанову поліцейського роти № 3, батальйону № 4 полку № 1 УПП в м.Києві ДПП капрала поліції Балаян К.А серії НК № 749245 від 02 березня 2019 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Рішення суду може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя : Т.О. Величко