Справа № 160/7120/19
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2019-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

02 серпня 2019 р. Справа № 160/7120/19

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Голобутовський Р.З., дослідивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Бунякіної Олени Валентинівни, третя особа - ОСОБА_2 про визнання дій реєстратора незаконними,

ВСТАНОВИВ:

29.07.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до приватного нотаріуса Бунякіної Олени Валентинівни (вул. Князя Володимира Великого, 22 прим.23, м. Дніпро, 49000), третя особа - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), в якій просить:

- визнати дії (рішення) державного реєстратора - приватного нотаріуса Бунякіної Олени Валентинівни щодо реєстрації права власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 від 22.02.2017 року незаконними;

- скасувати запис про державну реєстрацію права власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 від 22.02.2017 року за ОСОБА_2 .

Позовна заява обґрунтована тим, що позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та є користувачем частини домоволодіння за вказаною адресою. Відповідно до Акту ідеальних часток від 30.03.2010, який було складено спеціалістом Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради Рибаковою К.А., у його фактичному користуванні знаходиться майно, що всього складає на суму 18/100 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , рештою домоволодіння користується його брат - ОСОБА_2 . Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю (Серія НОМЕР_4) (Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності) ОСОБА_2 належить земельна ділянка площею 0,15 га, яка розташована на території АДРЕСА_2 . Проте, відповідно до графічних даних Державного земельного кадастру, приватизована земельна ділянка знаходиться тільки під частиною житлового будинку за адресою, вказаною у державному акті, а саме під тією частиною, яка знаходиться у фактичному користуванні ОСОБА_2 . Інша частина домоволодіння, яка знаходиться на неприватизованій земельній ділянці, та перебуває у фактичному користуванні позивача. Так, реєстраційні дії нотаріуса суперечать інтересам позивача, як фактичного користувача та особи, яка зареєстрована у вищевказаному житловому будинку, а також обмежують його права.

У ході дослідження матеріалів позовної заяви встановлено наступне.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бунякіною Оленою Валентинівною було зареєстровано право приватної власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , за ОСОБА_2 в цілому, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

Позивач у позові зазначає, що такі реєстраційні дії нотаріуса суперечать його інтересам, як фактичного користувача та особи, яка зареєстрована у вищевказаному житловому будинку, а також обмежують його права

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Так, за приписами п. 2 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір - спір, у якому, зокрема:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій;

- або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.

У постанові Великої Палати Верховного Суду (у складі: головуючого судді-доповідача Прокопенка О.Б., суддів Антонюк Н.О., Бакуліної С.В., Британчука В.В., Гудими Д.А., Данішевської В.І., Золотнікова О.С., Кібенко О.Р., Лобойка Л.М., Лященко Н.П., Рогач Л.І., Саприкіної І.В., Ситнік О.М., Ткачука О.С., Уркевича В.Ю., Яновської О.Г.) від 21 березня 2018 року у справі № 802/1792/17-а містить правовий висновок про те, що неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

За правилами пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Частиною п`ятою вказаної норми встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд України у своїй постанові від 24.01.2017 року у справі № 815/6165/14 зазначив, що позов, предметом якого є реєстраційні дії, здійснені на основі юридичних фактів, стосовно яких існує спір про право цивільне, в межах якого можуть бути розв`язані питання, пов`язані з реєстрацією прав власності на будівлю, не може бути розглянуто за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Аналогічний правовий висновок щодо визначення юрисдикції адміністративних судів викладено в постановах Верховного Суду України від 14 червня 2016 року у справі № 21-41а16 та від 11 квітня 2017 року у справі № 808/2298/15 та постанові Верховного Суду у справі №817/1048 від 04 квітня 2018 року.

Суд звертає увагу на ту обставину, що суттю цього спору є вирішення питання правомірності переходу права власності на нерухоме майно, що вказує на наявність спору про право.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

У разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи (частини 5, 6 статті 170 КАС України).

Виходячи з вищевикладеного, у відкритті провадження у цій справі необхідно відмовити, роз`яснивши позивачу, що йому необхідно звернутись до місцевого суду в порядку та у строки передбачені Цивільним процесуальним кодексом України.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 19, 170, 242, 248 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у адміністративній справі № 160/7120/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Бунякіної Олени Валентинівни, третя особа - ОСОБА_2 про визнання дій реєстратора незаконними - відмовити.

Роз`яснити позивачу, що йому необхідно звернутись до місцевого суду в порядку та у строки передбачені Цивільним процесуальним кодексом України.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч. 5 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства, повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала суду може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку та у строки, встановлені ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили у порядку та у строки, встановлені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський