Справа № 280/784/19
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2019-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
30 липня 2019 року Справа № 280/784/19 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., при секретарі судового засідання Гопки Л.І.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача Дігтяренко В.С.

представника відповідача Мінаєва О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 )

до Бердянського прикордонного загону Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України ( АДРЕСА_2 , )

про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі іменується позивач) звернувся із адміністративним позовом до Бердянського прикордонного загону Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України (далі іменується відповідач), в якому позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд визнати протиправним та скасувати наказ Бердянського прикордонного загону Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України від 21.01.2019 № 26-ВВ «Про результати службового розслідування» в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності в порядку п. «и» ст. 51 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та оголошення дисциплінарного стягнення «звільнення з військової служби за службовою невідповідністю» старшого сержанта ОСОБА_1 , інспектора прикордонної служби 1 категорії начальника 2 відділення інспекторів прикордонної служби 1 прикордонної застави оперативно-бойової прикордонної комендатури «Бердянськ»; визнати протиправним та скасувати наказ 8 прикордонного загону Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України від 22.01.2019 № 59-ОС «По особовому складу» в частині припинення (розірвання) контракту та звільнення з військової служби за пунктом «д» (через службову невідповідність) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» старшого сержанта ОСОБА_1 , інспектора прикордонної служби 1 категорії начальника 2 відділення інспекторів прикордонної служби 1 прикордонної застави оперативно-бойової прикордонної комендатури «Бердянськ»; поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора прикордонної служби 1 категорії начальника 2 відділення інспекторів прикордонної служби 1 прикордонної застави оперативно-бойової прикордонної комендатури «Бердянськ» з 22.01.2019; стягнути з 8 прикордонного загону Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 23.01.2019 по 19.02.2019 в розмірі 9675, 68 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.12.2016 з позивачем було укладено контракт про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України. Контракт укладено на три роки з 07.12.2016 по 06.12.2019. Станом на 22.01.2019 ОСОБА_1 займав посаду інспектор прикордонної служби 1 категорії начальник 2 відділення інспекторів прикордонної служби 1 прикордонної застави оперативно-бойової прикордонної комендатури «Бердянськ». 22.01.2019 начальником 8 прикордонного загону Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України було прийнято Наказ № 59-ОС «По особовому складу» відповідно до якого укладений контракт припинено (розірвано) та звільнено позивача з військової служби за пунктом «д» (через службову невідповідність) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». З прийнятим наказом позивач не погоджується, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки під час службового розслідування не доведено наявності в його діяннях складу дисциплінарного проступку, а відтак відсутні підстави для притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з військової служби. Крім того, позивач з грудня 2016 по 22.01.2019 був і залишається сумлінним виконавцем обов`язку щодо захисту української держави, її незалежності та територіальної цілісності. Зазначає, що за період проходження військової служби відносно нього жодного разу не проводилось атестування та не здійснювалась оцінка професійного рівня, ділових та моральних якостей, відповідності займаній посаді. Жодного разу його не притягували до матеріальної, адміністративної, кримінальної та дисциплінарної відповідальності. Вважає, що відповідач під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду не врахував його попередньої поведінки на військовій службі, тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби, що є обов`язковим відповідно до п. 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою від 27.02.2019 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання на 27.03.2019.

Ухвалою суду від 27.02.2019 у Бердянського прикордонного загону Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України було витребувано всі матеріали службового розслідування за результатами якого було розірвано Контракт від 07.12.2016 року укладений між начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 та громадянином ОСОБА_2 та звільнено його з військової служби; наказ № 59-ОС від 22 січня 2019 року «По особовому складу».

25.03.2019 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач не згодний із позовними вимогами, оскільки звільнення ОСОБА_1 є правомірним, проведеним без порушення вимог чинного законодавства. Відносно позивача було видано наказ начальника Бердянського прикордонного загону № 59-ОС від 22.01.2019 про звільнення з військової служби через службову невідповідність та виключено зі списків особового складу. За результатами проведеного службового розслідування було встановлено факти порушень військової дисципліни, вчинені з боку позивача, які полягають у тому, що ОСОБА_1 не виконав покладені на нього службові обов`язки та завдання, в порушення вимог керівних документів передав свою зброю іншій особі, зарядив особисту зброю не в установленому місці, змінив маршрут руху прикордонного наряду, не забезпечив точне виконання наказу на охорону державного кордону, дії і дисципліну підпорядкованих йому на період служби прикордонників, не виконав завдання в закріплених секторах відповідальності відповідно до графіку несення служби ДІПС та не здійснив доповідь безпосередньому начальнику про неприбуття на службу молодшого прикордонного наряду. Факти порушень військової дисципліни підтверджуються матеріалами службового розслідування, поясненнями ОСОБА_1 , наданих під час проведення службового розслідування. Позивачем під час проведення бесіди за результатами проведеного службового розслідування було визнано факти порушення вимог військової дисципліни. Також під час здійснення розрахунку при виключенні зі списків особового складу позивач був ознайомлений з наказом про звільнення та виключення зі списків особового складу та останнім було власноруч зазначено «скарг, заяв, пропозицій не маю» та проставлено особистий підпис, прізвище та ініціали.

З матеріалами службового розслідування, за фактами порушення військової дисципліни з боку позивача, останній був ознайомлений в присутності керівництва ІНФОРМАЦІЯ_1 18.01.2019, про що свідчить особистий підпис на зворотному боці останнього аркушу висновку службового розслідування.

Під час накладення на позивача відповідно до наказу від 21.10.2019 № 26-вв дисциплінарного стягнення та обрання його виду начальником Бердянського прикордонного загону були враховані наступні обставини: місце вчинення правопорушення, а саме в районі, який безпосередньо межує з непідконтрольною тимчасово окупованою територією АР Крим та невизнаними самопроголошеними утвореннями, в яких здійснюють свою діяльність незаконні збройні формування; час вчинення правопорушення, а саме в умовах дії в Україні особливого періоду. Таким чином вважає, що керівництво прикордонного загону діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Положенням про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України та Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу». Вимога про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу є похідною від вимоги про скасування наказу про звільнення та поновлення на посаді. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою від 27.03.2019 у Бердянського об`єднаного міського військового комісаріату було витребувано копію особової справи ОСОБА_1

01.04.2019 на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив. У своїй відповіді на відзив представник позивача зазначає, що внаслідок передачі зброї іншій особі негативних наслідків не наступило. Що стосується зміни маршруту прикордонного наряду, то матеріали службового розслідування не містять чіткого маршруту за яким повинен був рухатись нарад, а має лише посилання на сектори, не з`ясовано яким чином позивач повинен переміщуватись, не забезпечено позивача всім необхідним для виконання службових обов`язків. Крім того, зазначає, що діючі інструкції та положення щодо проходження військової служби не містять строків, в які військовослужбовець повинен повідомляти про обставини з виконання службових обов`язків. Що стосується заряджання зброї не в установленому місці, то матеріали службового розслідування не містять письмових доказів з яких вбачається в якому місці повинна бути заряджена зброя, чим це передбачено та чи була доведена дана інформація до позивача та до особового складу. Представник позивача також зазначає, що ОСОБА_1 не мав будь-якого наміру порушувати умови укладеного контракту та інших нормативно-правових актів. Дії позивача відповідали обставинам, в яких вони вчинялись, та за результатами яких не настали негативні наслідки. Крім того, висновок службового розслідування позивачу не надавався, копія матеріалів службового розслідування було отримано лише після надсилання адвокатського запиту. Звертає увагу суду на те, що 19.01.2019, а не 18.01.2019, ОСОБА_1 було надано останню сторінку висновку службового розслідування та наказано поставити підпис та не ставити дату про ознайомлення з матеріалами службового розслідування та про ознайомлення з наказом від 21.01.2019 № 26-ВВ. Сам наказ від 21.01.2019 для ознайомлення не надавався. В матеріалах службового розслідування відсутня розписка, яка б підтверджувала факт ознайомлення позивача з наказом № 26-ВВ від 21.01.2019. Матеріали службового розслідування містять протиріччя щодо повноважень на прийняття наказу по особовому складу, оскільки станом на 22.01.2019 на посаді начальника Бердянського прикордонного загону перебувало дві особи, а саме ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а тому оскаржуваний наказ підписаний не уповноваженою особою.

Представником відповідача до суду 12.04.2019 подано заперечення на відповідь на відзив, в яких він зазначає наступне. Передача зброї іншій особі відбулась всупереч вимогам п.п. 11 п. 2 розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19.10.2015 № 1261, відповідно до якого прикордонним нарядам забороняється, в тому числі залишати без нагляду, передавати іншим особам зброю та предмети екіпіровки.

Що стосується зміни маршруту руху прикордонного наряду, то відповідно до графіку несення служби позивач повинен був нести службу в секторі відповідальності АДРЕСА_3 . Дружелюбівка) з 5.00 год. по 9.00 год. та у секторі № 1.3 з 9.00 год по 11.00 год. Перебуваючи в н.п. Громівка, близько 07.30 год. позивач побачив (про це він пояснив в ході службового розслідування), що о 9.00 год. позивач повинен бути на ПЗІ № 1/7 (н.п. Новотроїцьке), тому не діставшись до сектору відповідальності № 1.1, повернувся в напрямку н.п. Новотроїцьке. Тим самим ОСОБА_1 визнає, що не ніс службу у визначений час у визначеному секторі відповідальності. Крім того, посилання на не забезпеченість всім необхідним для виконання службових обов`язків, на думку відповідача, є надуманим, оскільки відповідно до ст. 12 та ст. 37 статуту Внутрішньої служби ЗСУ повинен був про це доповісти.

Відсутність вини з боку позивача у нездійсненні доповіді начальнику про неприбуття на службу молодшого прикордонного наряду у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин неприбуття не підтверджується будь-якими доказами.

Стосовно заряджання зброї в неустановленому місці відповідач зазначає, що у відповідності до п. 2.5.1 розділу 2 «Інструкції про застосування зброї, бойової техніки, озброєння кораблів (катерів), літаків і вертольотів Державної прикордонної служби України, спеціальних засобів та заходів фізичного впливу під час охорони державного кордону та виключної (морської) економічної зони України», затвердженої наказом Адміністрації Держприкордонслужби України від 21.10.2003 № 200, заряджання зброї здійснюється перед виходом (заступанням) на службу в установленому та обладнаному для цього місці.

Також відповідач вказує на те, що посилання позивача на відсутність негативних наслідків за результатами дисциплінарних правопорушень не грунтується на нормах права, оскільки не передбачено таку умову притягнення до дисциплінарної відповідальності як наявність негативних наслідків.

Крім того, наказ про звільнення позивача був підписаний начальником Бердянського прикордонного загону полковником ОСОБА_5 , який вийшов з відпустки 22.01.2019 та приступив до виконання обов`язків, а лист від 22.01.2019 було подано на підпис до в.о. начальника Бердянського прикордонного загону підполковнику Дзікевичу Є. 21.01.2019 та зареєстрований лише 22.01.2019, що не впливає на права та обов`язки позивача, оскільки даний лист носить лише інформативний характер. Враховуючи вищевикладене просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

27.02.2019 у підготовчому засідання оголошувалась перерва до 23.04.2019.

Ухвалою суду від 23.04.2019 продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче судове засідання на 29.05.2019.

Ухвалою суду від 29.05.2019 провадження у справі було зупинене до 10.07.2019.

Протокольною ухвалою від 10.07.2019 підготовче провадження було закрито та призначено розгляд справи по суті в цей же день. В судовому засіданні оголошувалась перерва до 30.07.2019.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали повністю із підстав, викладених у позовній заяві та відповіді та відзив, та просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив із підстав, викладених у відзиві та запереченнях на відповідь до відзиву, та просив у їх задоволенні відмовити.

У судовому засіданні 30.07.2019 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Наказом Бердянського прикордонного загону Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України від 21.01.2019 року за № 26-ВВ «Про результати службового розслідування» за порушення вимог військової присяги, п. 1 Контракту про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, ст. 11, 12, 13, 17, 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п. 3.4 розділу 3 «Інструкції про застосування зброї, бойової техніки, озброєння кораблів (катерів), літаків і вертольотів Державної прикордонної служби України, спеціальних засобів та заходів фізичного впливу під час охорони державного кордону та виключної (морської) економічної зони України», затвердженої наказом Адміністрації Держприкордонслужби України від 21.10.2003 № 200, п. 2.5.1 розділу 2 «Інструкції про застосування зброї, бойової техніки, озброєння кораблів (катерів), літаків і вертольотів Державної прикордонної служби України, спеціальних засобів та заходів фізичного впливу під час охорони державного кордону та виключної (морської) економічної зони України», затвердженої наказом Адміністрації Держприкордонслужби України від 21.10.2003 № 200, п.п. 11 п. 2 та п.п. 4, 5 п. 1 розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19.10.2015 № 1261, п. 13 розділу VІІ Інструкції з організації діяльності дільничних інспекторів прикордонної служби Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.05.2018 № 396, розділу 4 «Завдання та обов`язки» посадової інструкції старшого інспектора прикордонної служби групи дільничних інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » І категорії (тип Б) затвердженої наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 104 від 19.09.2018, яке виразилось у передачі зброї іншій особі, зміні маршруту руху прикордонного наряду, незабезпеченні точного виконання наказу на охорону державного кордону та дисципліни підпорядкованого йому на період служби персоналу, невиконанні завдання в закріплених секторах відповідальності відповідно до графіку несення служби дільничних інспекторів прикордонної служби, а також заряджання особистої зброї не в установленому місці, інспектора прикордонної служби 1 категорії начальника 2 відділення інспекторів прикордонної служби 1 прикордонної застави оперативно-бойової прикордонної комендатури « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на старшого сержанта ОСОБА_1 , у відповідності до ст. 59 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, накладено дисциплінарне стягнення «Звільнення з військової служби за службовою невідповідністю».

Даний наказ був прийнятий на підставі Висновку службового розслідування проведеного з метою перевірки факту порушення порядку виконання службових обов`язків окремими посадовими особами відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » І категорії (тип Б), затвердженого В.о. начальника Бердянського прикордонного загону підполковником Є.Дзікевичем 18.01.2019.

На момент притягнення до дисциплінарної відповідальності, відповідно до Витягу з наказу начальника 8 прикордонного загону Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України від 12.11.2018 № 815-ОС, було покладено тимчасове виконання обов`язків за вакантною посадою старшого інспектора прикордонної служби групи дільничних інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » І категорії (тип Б), з 12 листопада 2018 року по 11 травня 2019 року на старшого сержанта ОСОБА_1 , інспектора прикордонної служби 1 категорії начальника 2 відділення інспекторів прикордонної служби 1 прикордонної застави оперативно-бойової прикордонної комендатури «Бердянськ».

Так, службовим розслідуванням встановлено, що: «15 січня надійшла інформація, а 16 січня 2019 року до відділення документального забезпечення штабу надійшов лист від начальника відділу внутрішньої безпеки по ІНФОРМАЦІЯ_4 від 14.01.2019 № 16/5 «Щодо виявлених порушень у віпс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » наступного змісту: 14 січня 2019 року близько 08:50 в готелі «Маркет» н.п. Благовіщенка було виявлено старшого інспектора групи дільничних інспекторів прикордонної служби (далі ДІПС) старшого сержанта ОСОБА_1 та встановлено, що станом на 08:55 ДІПС 1 категорії прапорщик ОСОБА_6 знаходиться у н.п. Новотроїцьке, які у відповідності до графіку роботи ДІПС 14 січня 2019 року з 05:00 до 09:00 повинні спільно нести службу в прикордонному наряді «ППДІПС» в секторі відповідальності №1.1, в якому фактично не перебували з моменту отримання наказу на охорону адміністративної вежі. В ході подальшої роботи вищезазначеним військовослужбовцям було запропоновано пройти медичний огляд в Новотроїцькій ЦРЛ на предмет вживання алкогольних напоїв, за результатами якого встановлено, зо прапорщик ОСОБА_6 знаходиться в стані алкогольного сп`яніння (0,3 проміле)…. У відповідності до графіку діяльності ДІПС відділення інспекторів прикордонної служби (далі віпс) «Благовіщенка» на період з 14 січня 2019 року по 20 січня 2019 року ДІПС старший сержант ОСОБА_7 та прапорщик ОСОБА_6 повинні були здійснювати свою службову діяльність у наступному порядку: з 05:00 до 09:00 сектор « 1.1 «ППДІПС»; з 09:00 до 11:00 робота на ПЗІ № 1/7; з 10:00 до 11:00 РМН в смт. Новотроїцьке (додаток № 2). З метою детального вивчення факту, викладеного в листі ВВБ по Бердянському прикордонному загоні, групою офіцерів, яка проводила службове розслідування, було здійснено перегляд камер відео спостереження на віпс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з метою отримання дійсної інформації про початок несення служби вищезазначених ДІПС, за результатами якого встановлено: 14 січня 2019 року о 04:00 год. прапорщик ОСОБА_8 (прикордонний наряд «СЗПН») відкрив кімнату зберігання зброї (камера № 7), після чого здійснив відкриття ставниць для зберігання зброї та дістав два АК-74 та два 9 мм. пістолети Макарова (камера № 1). О 04:46 до віпс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » прибув старший сержант ОСОБА_7 , який з 04:47 до 04:48 перебував на центрі управління службового підрозділу (камера № 7). В період з 04:59 до 05:01 старший сержант ОСОБА_7 залишив територію військового містечка віпс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (камера № 2), до місця заряджання розряджання зброї він не відходив (камера № 3). Додатково було здійснено перегляд записів з камер відеоспостереження за 13 січня 2019 року, за результатами якого встановлено: 13 січня 2019 року о 17:01 до віпс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » прибув прапорщик ОСОБА_6 (камера № 2) з метою здачі зброї, до місця заряджання-розряджання зброї не підходив (камера № 3). О 17:05 черговий підрозділу відчинив кімнату зберігання зброї та заніс 1 АК-74, о 17:06 заніс ще один АК-74 та 8 магазинів, о 17:08 черговий підрозділу закрив кімнату зберігання зброї (камери №1, 7). О 17:05 прапорщик ОСОБА_6 , залишив територію військового містечка (камера 2). В період з 17:00 до 17:10 на території військового містечка віпс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ст. сержант ОСОБА_7 не перебував (додаток №4). З пояснень в.о. старшого інспектора групи ДІПС віпс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » II категорії (тип Б) (далі - впс « ІНФОРМАЦІЯ_3 ») старшого сержанта ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , освіта - вища, на посаді з жовтня 2018 року, на військовій службі з грудня 2016 року) стало відомо, що 13 січня 2019 року в період з 13.00 до 17.00 старший сержант ОСОБА_7 спільно із прапорщиком ОСОБА_9 виконував наказ на охорону адміністративної межі з ТОТ АР Крим в прикордонному наряді «Контрольний пост» на перехресті доріг «н.п. Новотроїцьке н.п. Воскресенка н.п. Благовіщенка». Близько 16.40 вони завершили службу та вибули до віпс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » для здачі зброї. У зв`язку із тим, що в старшого сержанта ОСОБА_10 різко погіршився стан здоров`я (на протязі останніх 4 діб в нього був погіршений стан, проте він не звертався до лікарів) перед н.п. Благовіщенка, він попросив прапорщика ОСОБА_11 здати його АК- 74 до КЗЗ, а сам вибув до місця проживання в н.п. ОСОБА_12 . Разом з цим, старший сержант ОСОБА_7 попросив прапорщика ОСОБА_11 доповісти причину його неприбуття старшому зміни прикордонних нарядів (далі - СЗПН). Свій АК - 74 старший сержант ОСОБА_7 передав прапорщику ОСОБА_13 біля території віпс «Благовіщенка». 14 січня 2019 року близько 04:40 старший сержант ОСОБА_1 прибув до віпс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » для отримання зброї перед початком несення служби в прикордонному наряді «ППДІПС». До приміщення ЦУС він зайшов з метою привітання із СЗПН та дізнатись дані обстановки. Близько 04.50 СЗПН дістав із сейфу чергового його пістолет Макарова та положив на полку де вони отримують зброю, після чого підійшов прапорщик ОСОБА_14 та видав старшому сержанту ОСОБА_15 його пістолет Макарова та боєприпаси до нього за книгою видачі та повернення зброї і боєприпасів, в якій старший сержант ОСОБА_7 розписався про отримання. Заряджання зброї, а саме пістолета Макарова, старший сержант ОСОБА_7 здійснив не у визначеному місці для цього, у зв`язку із своєю неуважністю. Після того, як старший сержант ОСОБА_7 переконався, що біля приміщення ЦУС немає прапорщика ОСОБА_11 , він здійснив йому телефонний дзвінок, проте телефон був відключений. Доповідь по команді старший сержант ОСОБА_7 не здійснив, так як не придав цьому значення. Після цього старший сержант ОСОБА_7 самостійно в пішому порядку вирушив до сектору відповідальності №1.1 (н.п. Новопокрівка, н.п. Василівка, н.п. Дружелюбівка) для несення служби в прикордонному наряді «ППДІПС». Перебуваючи в н.п. Громівка близько 07.30 старший сержант ОСОБА_7 побачив, що о 09.00 він повинен бути на ПЗІ №1/7 (н.п. Новотроїцьке), тому не діставшись до сектору відповідальності №1.1, повернувся в напрямку н.п. Новотроїцьке. Приблизно в цей час старший сержант ОСОБА_7 додзвонився до прапорщика ОСОБА_11 , який запитав його де він знаходиться, та вони домовились зустрітись о 09.00 в ПЗІ №1/7 (н.п. Новотроїцьке), так як з 09.00 до 10:00 заплановано там несення служби. Повертаючись в напрямку н.п. Новотроїцьке старший сержант ОСОБА_7 зайшов додому в н.п. Благовіщенка з метою переодягання взуття, де близько 08.45 був виявлений офіцером ВВБ старшим лейтенантом ОСОБА_16 , про що старший сержант ОСОБА_7 здійснив доповідь начальнику віпс «Благовіщенка» майору ОСОБА_17 . Після цього офіцер ВВБ в нього запитав, де перебуває прапорщик ОСОБА_6 , на що старший сержант ОСОБА_7 відповів, що він знаходиться в н.п. Новотроїцьке, де вони повинні зустрітись для подальшого несення служби. Після чого офіцер ВВБ визначив старшому сержанту ОСОБА_15 викликати прапорщика ОСОБА_18 . По прибуттю прапорщика ОСОБА_11 , старший сержант ОСОБА_7 побачив у нього кобуру, в якій знаходився пістолет Макарова, та всі разом вирушили для здачі зброї до віпс « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Після здачі зброї, вони поїхали в Новотроїцьку ЦРЛ для проходження медичного ляду (додаток №5)….».

Наказом начальника 8 прикордонного загону Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України від 22.01.2019 року за № 59-ос «По особовому складу» припинено (розірвано) контракт, звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, в тому числі, позивача. Крім того, позивача було позбавлено премії за січень 2019 року в повному обсязі, у зв`язку зі звільненням військовослужбовця з військової служби через службову невідповідність, та виплачено грошову допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення за 2019 рік.

Окрім того, судом оцінено на підтвердження у передачі зброї іншій особі, зміні маршруту руху прикордонного наряду, незабезпеченні точного виконання наказу на охорону державного кордону та дисципліни підпорядкованого йому на період служби персоналу, невиконанні завдання в закріплених секторах відповідальності відповідно до графіку несення служби дільничних інспекторів прикордонної служби, а також заряджання особистої зброї не в установленому місці ОСОБА_1 надані ним в ході службового розслідування письмові пояснення від 16.01.2019, в яких він підтвердив, що: «13.01.2019 в період з 13:00 до 17:00 він спільно із прапорщиком ОСОБА_9 виконував наказ на охорону адміністративної вежі з ТОТ АР Крим в прикордонному наряді «КрП» на перехресті доріг «Новотроїцьке Воскресенка Благовіщенка». Близько 16:40 ми завершили службу та вибули до віпс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » для здачі зброї. У зв`язку з тим, що в мене різко погіршився стан здоров`я (на протязі останніх 4 діб в мене був погіршений стан, проте я не звертався до лікарів) перед н.п. Благовіщенка, я попросив прапорщика ОСОБА_11 здати мій АК-74 до КЗЗ, а сам вибув до місця проживання в н.п. ОСОБА_12 . Разом з тим, попросив прапорщика ОСОБА_11 доповісти причину мого неприбуття СЗПН. Свій АК-74 я передав прапорщику ОСОБА_13 біля території віпс « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». 14.01.2019 близько 04:40 прибув до віпс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » для отримання зброї перед початком несення служби в прикордонному наряді «ППДІПС». До приміщення ЦУС я зайшов з метою привітатися із СЗПН та дізнатися дані обстановки. Близько 04:50 СЗПН дістав із сейфу чергового мій пістолет та положив на полку де ми отримуємо зброю, після чого підійшов прапорщик ОСОБА_14 та видав мені мій ПМ та боєприпаси до нього за книгою видачі та повернення зброї та боєприпасів в якій я розписався про отримання. Заряджання зброї, а саме пістолета Макарова, здійснив не у визначеному місці для цього, у зв`язку із своєю неуважністю. Після того, як я переконався, що біля приміщення ЦУС немає прапорщика ОСОБА_11 , я здійснив йому телефонний дзвінок, проте телефон був відключений. Доповідь по команді не здійснив, так як не придав цьому значення. Після цього я самостійно в пішому порядку вирушив до сектору відповідальності № 1.1 (н.п. Новопокрівка, Василівка, Дружелюбівка) для несення служби. Перебуваючи в н.п. Громівка близько 07:30 я побачив, що о 09:00 я повинен бути на ПЗІ № 1/7 (н.п. Новотроїцьке), тому не діставшись сектору відповідальності № 1.1, повернувся в напрямку н.п. Новотроїцьке. Приблизно в цей час я дозвонився до прапорщика ОСОБА_11 , який запитав мене де я знаходжусь, та ми договорились з ним зустрітись о 09:00 в ПЗІ № 1/7 (н.п. Новотроїцьке) так як з 09:00 до 10:00 заплановано там несення служби. Повертаючись в напрямку н.п. Новотроїцьке я зайшов додому в н.п. Благовіщенка з метою переодягання взуття, де близько 08:45 був виявлений офіцером ВВБ старшим лейтенантом ОСОБА_16 , про що здійснив доповідь начальнику віпс «Благовіщенка» майору Слободяну В….».

Факт передачі зброї іншій особі також підтверджується поясненнями прапорщика ОСОБА_11 від 16.01.2019, поясненням ОСОБА_19 від 16.01.2019, поясненням ОСОБА_20 .

Факт доведення до відома суті вчинених порушень ОСОБА_1 підтверджується Аркушем бесіди від 18.01.2019, в якому передачу зброї іншій особі, зміні маршруту руху прикордонного наряду, незабезпеченні точного виконання наказу на охорону державного кордону та дисципліни підпорядкованого йому на період служби персоналу, невиконанні завдання в закріплених секторах відповідальності відповідно до графіку несення служби дільничних інспекторів прикордонної служби, а також заряджання особистої зброї не в установленому місці позивач визнав особисто.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України визначено Законом України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII).

Відповідно до частини 6 статті 2 Закону № 2232-XII одним із видів військової служби є військова служба за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського складу.

При цьому, правові основи організації та діяльності Державної прикордонної служби України, її загальну структуру, чисельність, функції та повноваження визначено Законом України від 03.04.2003 № 661-IV «Про Державну прикордонну службу України» (далі - Закон № 661-IV).

Згідно зі статтею 1 Закону № 661-IV на Державну прикордонну службу України покладаються завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її прилеглій зоні та виключній (морській) економічній зоні.

Відповідно до статті 10 Закону № 661-IV прикордонний загін є основною оперативно-службовою ланкою Державної прикордонної служби України, на яку покладаються охорона певної ділянки державного кордону самостійно чи у взаємодії з іншими органами охорони державного кордону та Морською охороною, забезпечення дотримання режиму державного кордону і прикордонного режиму, а також здійснення в установленому порядку прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України осіб, транспортних засобів, вантажів. До складу прикордонного загону можуть входити прикордонні комендатури, відділи прикордонної служби, прикордонні застави, контрольно-пропускні пункти, відділення прикордонного контролю.

При цьому, загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначено Статутом внутрішньої служби Збройних сил України, затвердженим Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Статут), дія якого, у тому числі, поширюється і на Державну прикордонну службу України.

Згідно з преамбулою, Статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг. Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Відповідно до статей 11-13 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни. Про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. Військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.

Відповідно до статті 16 Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до п. 2.5.1 розділу 2 «Інструкції про застосування зброї, бойової техніки, озброєння кораблів (катерів), літаків і вертольотів Державної прикордонної служби України, спеціальних засобів та заходів фізичного впливу під час охорони державного кордону та виключної (морської) економічної зони України», затвердженої наказом Адміністрації Держприкордонслужби України від 21.10.2003 № 200, службу з охорони державного кордону прикордонники несуть із зарядженою зброєю, при цьому патрон у патронник не досилається. Заряджання зброї здійснюється перед виходом (заступанням) на службу в установленому та обладнаному для цього місці за командою та під наглядом чергового по підрозділу або офіцера (прапорщика), який очолює наряд. При цьому п. 3.4 розділу 3 вищевказаної Інструкції категорично забороняється: розбирати зброю під час несення служби, чистити її у невстановлених місцях; без потреби, викликаної обстановкою, знімати зброю із запобіжника, досилати патрон у патронник, класти палець на спусковий гачок, залишати зброю без нагляду чи передавати її іншим особам.

Згідно із пунктом 11 глави 2 та пунктами 4, 5 глави 1 розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19.10.2015 № 1261, старший наряду несе повну відповідальність за охорону визначеної ділянки, точне виконання наказу на охорону державного кордону, дії і дисципліну підпорядкованих йому на період служби прикордонників. Старший наряду зобов`язаний: знати й застосовувати положення документів, які регламентують охорону державного кордону в частині, що його стосується, а також положення цієї Інструкції; організувати службу прикордонного наряду відповідно до одержаного наказу; неухильно стежити за дотриманням складом прикордонного наряду дисципліни та правопорядку; забезпечити готовність до дій і пильне несення служби прикордонним нарядом; постійно здійснювати контроль за діями підпорядкованих йому прикордонників і керувати прикордонним нарядом; організовувати взаємодію всередині наряду та підтримувати її із сусідніми прикордонними нарядами, а також з нарядами (співробітниками, підрозділами) Збройних Сил України, правоохоронних органів, громадських формувань з охорони громадського порядку і державного кордону, які виконують службові завдання в районі несення служби; підтримувати постійний зв`язок з підрозділом охорони кордону; забезпечувати правильне застосування складом прикордонного наряду зброї, спеціальних засобів, заходів фізичного впливу, використання озброєння, техніки і службових собак; забезпечити точне виконання складом прикордонного наряду заходів маскування і дотримання слідового режиму; постійно піклуватися про життя і здоров`я підпорядкованих йому прикордонників; забезпечити виконання складом прикордонного наряду заходів безпеки під час несення прикордонної служби та поводження зі зброєю. Прикордонним нарядам забороняється: приймати будь-які предмети (речі) від будь-яких осіб та передавати предмети (речі) будь-кому, якщо інше не встановлено законодавством України; надавати будь-кому інформацію про осіб, транспортні засоби, вантажі, що переміщуються через державний кордон, якщо інше не передбачено законом; надавати переваги в перетинанні державного кордону або при в`їзді на тимчасово окуповану територію та виїзді з неї особам, транспортним засобам та вантажам; вносити до баз даних завідомо неправдиву інформацію; торкатися будь-яких підозрілих предметів, виявлених на ділянці, що охороняється; залишати ділянку, що охороняється (місце несення служби), або переміщуватись на іншу до зміни чи закінчення терміну несення служби, а також змінювати маршрут руху, крім випадків, передбачених пунктом 10 глави 2 цього розділу; залишати без нагляду, передавати іншим особам зброю та предмети екіпіровки; відключати без дозволу старшого зміни прикордонних нарядів технічні комплекси (станції) i залишати без контролю їх екрани; освітлювати променем прожектора територію суміжної держави, кораблі (катери), вертольоти та літаки, засліплювати машиністів потягів та водіїв інших транспортних засобів;

заходити без службової потреби в службові та інші приміщення, які знаходяться на ділянці, що охороняється, відвідувати транспортні засоби закордонного прямування й заходити в місця проведення контролю осіб, транспортних засобів та вантажів з неслужбовою метою; привласнювати будь-які матеріали й предмети зі складу вантажів, які перевозять через державний кордон, а також виявлені під час огляду транспортних засобів чи знайдені у вокзальних (привокзальних) приміщеннях і на оглядових майданчиках; голосно розмовляти, розпалювати вогнища, курити вночі або виявляти себе іншими демаскуючими діями; вживати алкогольні напої, наркотичні, психотропні та токсичні речовини; учиняти інші дії, заборонені законодавством України та наказом на охорону державного кордону, відволікатися від несення служби.

Згідно із пунктом 10 глави 2 розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19.10.2015 № 1261, прикордонному наряду дозволяється самостійно залишати ділянку, що охороняється (місце несення прикордонної служби), або переміщуватись на іншу, змінювати визначений маршрут руху у випадках: припинення кримінальних та адміністративних правопорушень, переслідування i затримання правопорушників; надання допомоги та підтримки сусіднім прикордонним нарядам; збройного вторгнення, завдавання ракетно-артилерійського удару по району несення служби або нападу на прикордонний наряд, коли сили противника перевищують можливості прикордонного наряду з його відбиття; повеней, зсувів, обвалів, інших стихійних лих i пожеж, аварій та катастроф техногенного характеру, якщо подальше несення служби на цій ділянці пов`язане з небезпекою для життя прикордонників; захворювання (поранення) прикордонників, якщо з цієї причини прикордонний наряд не в змозі продовжувати несення служби i не має можливості доповісти про це у підрозділ охорони кордону. Про залишення ділянки, зміну місця несення служби чи маршруту руху прикордонний наряд у найкоротший строк доповідає черговому підрозділу охорони кордону (старшому зміни прикордонних нарядів) або начальнику підрозділу охорони кордону.

Пунктом 13 розділу VII Інструкції з організації діяльності дільничних інспекторів прикордонної служби Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.05.2018 № 396, передбачено, що на підставі завдань, визначених начальником відділу (відділення), начальник підрозділу дільничних інспекторів складає графік діяльності дільничних інспекторів прикордонної служби на тиждень (далі - графік) за зразком, наведеним у додатку 3 до цієї Інструкції, у якому визначає порядок і способи виконання завдань дільничними інспекторами. Дільничні інспектори виконують завдання в закріплених секторах відповідальності протягом тижня відповідно до графіка самостійно.

Отже, дотримання зазначених норм є обов`язком кожного військовослужбовця.

Враховуючи вище викладене, а також пояснення військовослужбовців ОСОБА_11 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , надані ними під час проведення службового розслідування, суд приходить до висновку про доведення належними та допустимими доказами факту вчинення позивачем вище зазначеного дисциплінарного проступку.

Статтею 26 Статуту визначено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 551-ХІV (далі - Дисциплінарний статут).

Частинами 1, 4 Дисциплінарного статуту визначено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до частини 2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний сприяти командирові у відновленні та постійному підтриманні порядку й дисципліни.

Часиною 45 Дисциплінарного статуту передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Згідно зі пунктом «и» статті 51 Дисциплінарного статуту на сержантів (старшин) військової служби за контрактом, можуть бути накладені такі стягнення, зокрема, звільнення з військової служби за службовою невідповідністю.

Відповідно до статті 83 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини (стаття 84 Дисциплінарного статуту).

Положеннями статті 85 Дисциплінарного статуту визначено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення рядовим (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).

Згідно із частиною 3 статті 85 Дисциплінарного статуту службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Отже, прийняттю рішення про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення передує проведення службового розслідування, яке має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення.

За нормами статті 86 Дисциплінарного статуту після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування командир проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Статтею 87-1 Дисциплінарного статуту визначено, що рішення про звільнення або притягнення до дисциплінарної відповідальності військовослужбовця оскаржується в установленому законом порядку.

Військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк (стаття 88 Дисциплінарного статуту).

Проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України у мирний час та особливості проходження військової служби в ній в особливий період визначаються Положенням про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженим Указом Президента України від 29.12.2009 № 1115/2009(далі - Положення).

Згідно із приписами підпункту 1 пункту 280 Положення визначено, що звільнення військовослужбовців з військової служби через службову невідповідність здійснюється: у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення - звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю; позбавлення військового звання прапорщика (мічмана), старшого прапорщика (старшого мічмана) із звільненням з військової служби у запас; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю. Виконання накладеного на військовослужбовця дисциплінарного стягнення здійснюється негайно, але не пізніше 3 місяців після накладення такого стягнення.

Статтями 19, 20 Закону № 2232-XII визначені умови укладення контракту на проходження служби, а у статті 26 наведено перелік підстав припинення служби, у тому числі звільнення військовослужбовця через службову невідповідність (п.п. «д» п. 2 ч. 5 зазначеної статті).

Відповідно до пункту 27 Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Державній прикордонній службі України, затвердженої Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 14.02.2005р. № 111, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.02.2005р. за № 261/10541 (далі -Інструкція №111): якщо провину військовослужбовця повністю доведено, начальник (командир) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення, а також особу, якій доручає проект відповідного наказу. Вид стягнення зазначається начальником (командиром) особисто на висновку службового розслідування.

Таким чином, для притягнення до дисциплінарної відповідальності, достатньо, щоб був зафіксований факт порушення та невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку.

Згідно з частиною третьою статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:

на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);

на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;

поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);

під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;

під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

За такого правового врегулювання, невиконання службових обов`язків - це дія чи бездіяльність військовослужбовця вчинення або невчинення якої прямо передбачено відповідними нормативно-правовими актами під випадків коли особа вважається такою, що виконує обов`язки військової служби передбачених статтею 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Згідно ст. 8 Дисциплінарного статуту Збройних сил України Командири, посади яких у цьому Статуті не визначені, користуються дисциплінарною владою щодо підлеглих військовослужбовців згідно з військовим званням, передбаченим їх посадою: а) молодший сержант, сержант (старшина 2 статті, старшина 1 статті) - владою командира відділення; б) старший сержант (головний старшина) - владою заступника командира взводу; в) старшина (головний корабельний старшина), прапорщик (мічман), старший прапорщик (старший мічман) - владою старшини роти (команди); г) молодший лейтенант, лейтенант, старший лейтенант - владою командира взводу (групи); д) капітан (капітан-лейтенант) - владою командира роти (корабля 4 рангу); е) майор, підполковник (капітан 3 рангу, капітан 2 рангу) - владою командира батальйону (корабля 3 рангу); є) полковник (капітан 1 рангу) - владою командира полку (корабля 1 рангу); ж) генерал-майор (контр-адмірал) - владою командира дивізії; з) генерал-лейтенант (віце-адмірал) - владою командира корпусу; и) генерал-полковник (адмірал), генерал армії України - владою командувача військ оперативного командування. Командири, що мають посади, за якими в штатах передбачено два військових звання, користуються дисциплінарною владою згідно з вищим військовим званням.

Оскільки, посадою начальника Бердянського прикордонного загону передбачено військове звання «полковник», начальник Бердянського прикордонного загону користується дисциплінарною владою, передбаченою Дисциплінарним статутом Збройних сил України для «Командира полку (корабля 1 рангу)».

Також, у відповідності до п. 9 Положення про орган охорони державного кордону Державної прикордонної служби України, затвердженого Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України 15.02.2005 року № 116 начальник органу охорони державного кордону користується дисциплінарними правами командира полку.

Відповідно до ст. 59 Дисциплінарного статуту Збройних сил України командир полку (корабля 1 рангу), бригади має право: а) робити зауваження, оголошувати догану та сувору догану; б) позбавляти солдатів (матросів), сержантів (старшин) строкової військової служби чергового звільнення з розташування військової частини чи корабля на берег; в) призначати солдатів (матросів) поза чергою в наряд на роботу - до 5 нарядів; д) позбавляти військового звання від старшого сержанта (головного старшини) та нижче; е) понижувати в посаді сержантів (старшин); є) понижувати у військовому званні на один ступінь від старшого сержанта (головного старшини) та нижче, в тому числі і з переведенням на нижчу посаду; ж) звільняти з військової служби солдатів (матросів), сержантів (старшин) (крім військовослужбовців строкової служби) за службовою невідповідністю.

Виходячи з вище викладеного, начальником Бердянського прикордонного загону у межах повноважень наданих Дисциплінарним статутом Збройних сил України, було накладено на старшого сержанта ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді «звільнення з військової служби за службовою невідповідністю», яке передбачено пунктом «и» ст. 51 Дисциплінарного статуту Збройних сил України.

Стосовно посилання позивача та представника позивача про те, що відповідачем було застосовано крайній вид дисциплінарного впливу звільнення з військової служби за службовою невідповідністю без урахування характеру та обставин вчиненого правопорушення, його наслідків, попередньої поведінки військовослужбовця, тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби, суд констатує наступне.

Судом встановлено, що накладенню дисциплінарного стягнення на позивача, передувало службове розслідування. За результатами його проведення встановлено передачу зброї іншій особі, зміні маршруту руху прикордонного наряду, незабезпеченні точного виконання наказу на охорону державного кордону та дисципліни підпорядкованого йому на період служби персоналу, невиконанні завдання в закріплених секторах відповідальності відповідно до графіку несення служби дільничних інспекторів прикордонної служби, а також заряджання особистої зброї не в установленому місці, у зв`язку невиконанням останнім вимог вищезгаданих нормативно-правових актів.

Службове розслідування було призначене і проведене відповідно до норм Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Державній прикордонній службі України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 14.02.2005 року № 111, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23.02.2005 року за № 261/10541.

Зокрема, відповідно до п. п. 13-16 даної Інструкції особи, які проводили службове розслідування, відібрали письмові пояснення у військовослужбовців, дії яких перевірялись, та інших військовослужбовців, які знали чи могли знати про обставини, які досліджувались, а також дослідили документи, що стосувались суті предмета розслідування, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями письмових пояснень та графіком діяльності.

Результати службового розслідування були оформлені та затверджені відповідно до вимог п. п. 18-24 зазначеної Інструкції.

Також відповідно до п. 25 цієї Інструкції в.о. начальника Бердянського прикордонного загону 18.01.2019 провів бесіду з ОСОБА_1 , оформлену аркушем бесіди, в якому зазначено, що до позивача доведено суть вчиненого ним порушення, які вимоги законів та інших нормативно-правових актів та керівних документів він порушив.

При цьому, на аркуші бесіди позивач власноручно написав, що бажає продовжувати службу в ДПСУ. Будь-яких зауважень та заперечень не висловив.

За результатами службового розслідування ОСОБА_1 було вирішено притягнути до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю.

За обставин, викладених у висновку службового розслідування, позивачем допущено порушення військової дисципліни, що стало підставою для застосування дисциплінарного стягнення відповідно до оскаржуваного наказу за № 59-ос від 22.01.2019.

Підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення дисципліни. Для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності достатньо, щоб був зафіксований сам факт порушення. Вид дисциплінарного стягнення визначається особою, яка вирішує питання про його накладення (в даному випадку начальником відповідача).

Звільнення з військової служби за службовою невідповідальністю є одним з видів стягнення, який може бути застосовано за будь-яке невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військової дисципліни, передбачене приписами ст..68 Дисциплінарного статуту.

Судом береться до уваги той факт, що під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Однак, аналізуючи доводи позивача щодо необґрунтованості застосування до нього найсуворішого дисциплінарного стягнення за вчинення даного проступку, суд виходить з того, що відповідно до приписів Дисциплінарного статуту підставою для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є наявність самого дисциплінарного порушення, при цьому вид дисциплінарного стягнення визначається особою, яка вирішує питання про його накладення.

Крім того, Дисциплінарний статут Збройних Сил України не визначає конкретної послідовності та черговості накладення дисциплінарних стягнень за ступенем їх суворості. Це в свою чергу наділяє уповноважену особу правом самостійно визначати вид стягнення за його суворістю в залежності від конкретних обставин дисциплінарного проступку.

Зазначені висновки Верховного Суду узгоджуються з Рекомендаціями № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 щодо визначення дискреційних повноважень та ступенем свободи адміністративного органу.

Виходячи із законодавчих приписів та фактичних обставин справи, суд прийшов до висновку, що накладене на позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю у зв`язку з вчиненням дисциплінарного проступку було вчинено відповідно до вимог Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, а тому відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законом України.

Суд не бере до уваги посилання позивача на той факт, що передача зброї та боєприпасів відбулась в результаті погіршення стану здоров`я позивача та відсутність негативних наслідків такої передачі, оскільки до суду не надано підтвердження звернення ОСОБА_1 за медичною допомогою та повідомлення про стан здоров`я безпосередньому начальнику, як того вимагає Статут внутрішньої служби ЗСУ. Крім того, порушення вимог Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України в частині заборони залишати без нагляду, передавати іншим особам зброю та предмети екіпіровки не ставиться в залежність від настання чи не настання негативних наслідків.

Стосовно посилань ОСОБА_1 про те, що маршрут змінений ним не був та те, що матеріали службового розслідування не містять чіткого маршруту за яким повинен був рухатись нарад, а має лише посилання на сектори, не з`ясовано яким чином позивач повинен переміщуватись, не забезпечено позивача всім необхідним для виконання службових обов`язків, то суд зазначає наступне.

Відповідно до графіку діяльності дільничних інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на період з 14 січня 2019 року по 20 січня 2019 року позивач повинен був нести службу в секторі відповідальності № 1.1 (н.п. Новопокрівка, н.п. Василівка, н.п. Дружелюбівка) з 5.00 год. по 9.00 год. та у секторі № 1.3 з 9.00 год по 11.00 год.

Матеріалами службового розслідування встановлено, що перебуваючи в н.п. Громівка, близько 07.30 год. позивач побачив, що о 9.00 год. повинен бути на ПЗІ № 1/7 (н.п. Новотроїцьке), тому не діставшись до сектору відповідальності № 1.1, повернувся в напрямку н.п. Новотроїцьке. Повертаючись в напрямку н.п. Новотроїцьке старший сержант ОСОБА_1 зайшов додому в н.п. Благовіщенка з метою переодягання взуття, де близько 08:45 був виявлений офіцером ВВБ старшим лейтенантом ОСОБА_16 . Тим самим ОСОБА_1 , на думку суду, визнає, що не ніс службу у визначений час у визначеному секторі відповідальності. До суду не надано документального підтвердження повідомлення позивачем своєму безпосередньому начальнику про неналежне матеріальне забезпечення та про причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання.

ОСОБА_1 не спростував факту відсутності прапорщика ОСОБА_11 на місці несення служби та передачі іншій особі зброї та боєприпасів та заряджання зброї не в установленому місці і даний факт підтверджується також поясненнями самого ОСОБА_1 та інших військовослужбовців, у яких відбирались пояснення під час проведення службового розслідування.

При цьому позивач не надав будь-яких пояснень, яких заходів він вживав для з`ясування місця перебування ОСОБА_11 , причин його відсутності, а також яким чином як особа, відповідальна за контроль дотримання дисципліни підпорядкованими військовослужбовцями, він відреагував на вказане порушення ОСОБА_11 службової дисципліни.

Суд також критично ставиться до пояснень позивача, що нормативно-правові акти, які регулюють порядок проходження військової служби, не містять строків, на протязі яких військовослужбовець повинен повідомляти про обставини з виконання службових обов`язків, оскільки сам по собі факт неповідомлення підтверджується висновками службового розслідування. Позивачем в судовому засіданні протилежного не доведено.

Що стосується посади, з якої було звільнено позивача, то суд зазначає, що Дисциплінарний статут ЗСУ не містить вимог щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності за посадою, а лише за категорією офіцери, солдати, сержанти, прапорщики, відтак посилання позивача на протиріччя в назві посади в документах є необгрунтованими. Крім того, це не звільняє позивача від виконання ним своїх військових обов`язків та не знімає з нього відповідальність за допущені порушення.

Доводи позивача про те, що висновок службового розслідування від 18.01.2019 йому не надавався, як і наказ від 21.01.2019 № 26-ВВ, а 19.01.2019 було надано лише останню сторінку висновку службового розслідування, а тому, на його думку, відповідачем порушено законодавчо визначену процедуру ознайомлення з матеріалами службового розслідування, також є необґрунтованими, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, підполковником ОСОБА_22 було проведено бесіду з позивачем, та, відповідно до яких, позивач лише зазначив, що усі порушення, зафіксовані в матеріалах службового розслідування він визнає.

Крім того, матеріалами справи підтверджено те, що позивача 18.01.2019 ознайомився з висновком службового розслідування, а 21.01.2019 з оскаржуваним наказом від 21.01.2019 № 26-ВВ, про що свідчать його підписи на останній сторінці висновку службового розслідування.

Посилання ОСОБА_1 на те, що у відповідності до п. 31, 32 Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Державній прикордонній службі України, наказ (витяг з наказу в частині, що його стосується) про притягнення до відповідальності посадовою особою, визначеною в наказі, не було доведено до його відома під розписку із зазначенням дати доведення, є необгрунтованим, оскільки відсутність розписки сама по собі не може слугувати підставою для висновків суду про недоведеність вини позивача.

Крім того, не доведеність до відома та своєчасне не вручення копії наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності ні Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, ні Дисциплінарний статут Збройних Сил України, а ні положення Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Державній прикордонній службі України не ставлять в залежність цього як на підставу для його скасування.

Тож, відповідачем не було допущено процедурних порушень при проведенні службового розслідування, на які посилається позивач, і більш того, вказані відібрані в нього пояснення спростовуються вищезазначеними доказами, зокрема висновком службового розслідування та поясненнями інших військовослужбовців.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що зазначене вище службове розслідування було призначене і проведене на підставі, в порядку та спосіб, визначені законодавством, а висновки службового розслідування в частині, що стосується ОСОБА_1 , є підтвердженими і обґрунтованими, а тому позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування наказу Бердянського прикордонного загону Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України від 21.01.2019 № 26-ВВ «Про результати службового розслідування» в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності в порядку п. «и» ст. 51 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та оголошення дисциплінарного стягнення «звільнення з військової служби за службовою невідповідністю» старшого сержанта ОСОБА_1 , інспектора прикордонної служби 1 категорії начальника 2 відділення інспекторів прикордонної служби 1 прикордонної застави оперативно-бойової прикордонної комендатури «Бердянськ» та визнання протиправним та скасування наказу 8 прикордонного загону Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України від 22.01.2019 № 59-ОС «По особовому складу» в частині припинення (розірвання) контракту та звільнення з військової служби за пунктом «д» (через службову невідповідність) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» старшого сержанта ОСОБА_1 , інспектора прикордонної служби 1 категорії начальника 2 відділення інспекторів прикордонної служби 1 прикордонної застави оперативно-бойової прикордонної комендатури «Бердянськ» не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині зменшення грошового забезпечення (преміювання) суд зазначає наступне.

Відповідно до абзаців другого, третього пункту другого статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у разі незаконного звільнення з військової служби або переміщення по службі військовослужбовець, який проходить військову службу за контрактом або перебуває на кадровій військовій службі, підлягає поновленню на військовій службі на попередній або за його згодою на іншій, не нижчій, ніж попередня, посаді. Посада вважається нижчою, якщо за цією посадою штатним розписом передбачено нижче військове звання, а за умови рівних звань - менший посадовий оклад. У разі якщо штатним розписом передбачено два військових звання або диференційовані посадові оклади, до уваги береться вище військове звання або вищий посадовий оклад. У разі заподіяння йому таким звільненням (переміщенням) моральної шкоди вона може бути відшкодована за рішенням суду.

У разі поновлення на військовій службі (посаді) орган, який прийняв рішення про таке поновлення, одночасно вирішує питання про виплату військовослужбовцю матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці за час виконання військового обов`язку на нижче оплачуваній посаді, які він недоотримав внаслідок незаконного звільнення (переміщення). Цей період зараховується військовослужбовцю до вислуги років (як у календарному, так і у пільговому обчисленні) та до терміну, встановленого для присвоєння чергового військового звання.

Аналогічні норми передбачені пунктами 298, 299 Положення у разі незаконного звільнення військовослужбовця з військової служби поновлення його на попередній або рівній посаді здійснюється за наказом посадової особи, якій надано право звільнення з військової служби відповідної категорії військовослужбовців, або за наказом посадової особи вищого рівня. Наказ видається на підставі рішення суду, що набрало законної сили, акта прокурорського реагування чи виданого за підсумками службового розслідування наказу старшого начальника, якими визнано незаконність звільнення військовослужбовця. У разі незаконного звільнення з військової служби військовослужбовця, який проходив військову службу за контрактом, він підлягає поновленню на військовій службі на попередній або за його згодою на іншій, не нижчій ніж попередня, посаді з дня прийняття рішення про поновлення на військовій службі. У разі поновлення військовослужбовця на військовій службі начальник органу Держприкордонслужби, який прийняв рішення про таке поновлення, одночасно вирішує в установленому законодавством порядку питання щодо виплати йому грошового забезпечення та видачі матеріального забезпечення за час вимушеного прогулу, які він недоотримав внаслідок незаконного звільнення. Зазначений період зараховується військовослужбовцю до вислуги років (як у календарному, так і пільговому обчисленні) та до строку вислуги у військовому званні. У цьому разі контракт, строк дії якого закінчився під час вимушеного прогулу, продовжується на строк вимушеного прогулу. Новий контракт з цим військовослужбовцем укладається у порядку, визначеному цим Положенням.

З урахуванням правомірності прийняття наказу Бердянського прикордонного загону Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України від 21.01.2019 № 26-ВВ «Про результати службового розслідування» та наказу 8 прикордонного загону Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України від 22.01.2019 № 59-ОС «По особовому складу» підстави для виплати позивачу грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 23.01.2019 по 19.02.2019 в розмірі 9675,68 грн. також відсутні.

Вимога ОСОБА_1 щодо поновлення його на посаді інспектора прикордонної служби 1 категорії начальника 2 відділення інспекторів прикордонної служби 1 прикордонної застави оперативно-бойової прикордонної комендатури «Бердянськ» з 22.01.2019 не підлягає задоволенню, оскільки є похідною від перших вимог, у задоволенні яких судом відмовлено у повному обсязі.

При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Низка рішень ЄСПЛ містить та розвиває такий підхід до обґрунтованості судових рішень.

Наприклад, у справі «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89) ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99; від 27 вересня 2001 р., пункт 30). Разом з тим, у рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain», заява серія A № 303-A; від 9 грудня 1994 р.; пункт 29).

У іншому рішенні, зокрема, у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) зазначено, що національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає у тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року). На важливість дотримання судами вимоги щодо мотивованості (обґрунтованості) рішень йдеться також у ряді інших рішень ЄСПЛ (наприклад, «Богатова проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України» та ін.).

Отже, у рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності..

З урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин справи та наведених положень чинного законодавства України суд вважає, що відповідач при накладені на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення діяв у межах повноважень та у спосіб, визначений законом. Застосоване дисциплінарне стягнення відповідає характеру та тяжкості дисциплінарного проступку, є співрозмірним та обґрунтованим.

У зв`язку із викладеним, у задоволені позову про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позовної заяви ОСОБА_1 до Бердянського прикордонного загону Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, відмовити повністю.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено та підписано 06.08.2019.

Суддя А.В. Сіпака