Справа № 200/5836/19-а
Суддя: Арестова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2019 р. Справа№200/5836/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Арестової Л.В.,

секретаря судового засідання Білоусової К.С.,

представника відповідача - Ярової С.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дружківський вогнетривкий завод» (місце знаходження: вул. О.Тихого, б. 121-А, м. місто Дружківка, селище міського типу Олексієво-Дружківка, Донецька область; код ЄДПРОУ: 34283984) до Головного управління ДФС у Донецькій області (місце знаходження: вул. 130-ї Таганрозької дивізії, буд. 114, м. Маріуполь, Донецька області; ) про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

26 квітня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Дружківський вогнетривкий завод», позивач, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовними вимогами до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення за податком на додану вартість на загальну суму 2 190 792,00 грн., у тому числі за основним платежем 1 460 528,00 грн. та нарахуванням штрафних санкцій у сумі 730 264,00 грн.

Позов обґрунтовував тим, що за наслідками проведеної перевірки контролюючий орган дійшов помилкового висновку про те, що господарські операції позивача з його контрагентами не мали реального характеру, відтак відповідач не мав підстав для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення щодо збільшення позивачу суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість та застосування штрафних (фінансовими) санкцій.

Відповідач подав відповідь на позов, в якому зазначив, що під час перевірки податковим органом встановлений факт здійснення між позивачем та його контрагентами-постачальниками фінансово-господарської діяльності без спричинення реального настання юридичних наслідків, що позбавляло позивача права на формування податкового кредиту та валових витрат по операціям з вказаними контрагентами. На думку відповідача, позивачем не доведено факт придбання, постачання та переміщення товарів від контрагентів-постачальників, оскільки деякі документи були складені з порушенням вимог законодавства, а саме товарно-транспорті накладні, чи не надані до перевірки, зокрема, не надані документи в підтвердження перевезення автотранспортом лому вогнетривких виробів, того, яким чином позивач здійснював прийом лому вогнетривких виробів та подальшого використання ним у власній господарській діяльності лому вогнетривких виробів. По податковій інформації на дату складання видаткових накладних контрагенти позивача ТОВ "Айронкем", ТОВ «Спецсплави», та ТОВ "Ватербрік" не були і не могли бути власниками товару, тому не мали права відповідно до законодавства передавати права власності на товари, власниками яких не були.

Вважає, що у зв`язку з порушенням позивачем Податкового кодексу України контролюючим органом щодо нього правомірно в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством з питань оподаткування, прийнято податкове повідомлення-рішення. Просить в задоволенні позову відмовити.

Позивач подав додаткові пояснення, в яких зазначав, зокрема, що перед укладенням договорів із своїми контрагентами ТОВ "Дружківський вогнетривкий завод" проявлено розумну обачливість, перевірено з доступних джерел відсутність інформації щодо негативної ділової репутації цих підприємств та ризиків невиконання ними зобов`язань; перевірено повноваження осіб, що діють від імені цих контрагентів. Мета укладення договорів із зазначеними контрагентами обумовлена виробничими потребами та матеріальними можливостями, що в повній мірі відповідає статутним завданням позивача та засадам господарської діяльності.

Договори з контрагентами були укладені та вчинені між правоздатними і дієздатними юридичними особами, вони не суперечать закону, їх предметами є речі, що не обмежені в цивільному обороті, а сторони під час здійснення господарських операцій мали правовий статус платників податку на додану вартість (далі - ПДВ), що зокрема підтверджується безпосередньо контролюючим органом та даними, розміщеними на офіційному сайті Державної фіскальної служби України (розділ "Електронний кабінет платника податків", "Дізнайся більше про свого бізнес-партнера", "Дані про взяття на облік платників податків"). Наявність реєстрації контрагентів на час вчинення спірних операцій є свідченням наявності у них необхідного обсягу правосуб`єктності для здійснення таких операцій, тоді як перевірка проведення такої реєстрації з дотриманням вимог законодавства перебуває поза межами можливого контролю платника (постанова Верховного Суду від 14.08.2018 року в справі №815/3479/17).

При здійсненні правочинів були дотримані вимоги законодавства щодо їх форми та змісту, оформлено всі необхідні первинні документи, які підтверджують факт здійснення операцій, реальність і добросовісність намірів сторін. Правомірність включення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту позивачем підтверджена фактичним отриманням товарів (робіт, послуг), наявністю у платника податку належним чином оформлених податкових накладних та інших документів, передбачених законодавством.

Щодо доказів на підтвердження перевезення автотранспортом лому вогнетривких виробів, порядку прийому цього лому позивачем та його подальшого використання у власній господарській діяльності.

Перевезення товарів, що поставлялися ТОВ "Айронкем" ,ТОВ "Марксвел" та ТОВ «Ватербрік» відповідно до укладених договорів поставки, організовувалося експедиторським підприємством, яке було залучено позивачем на договірних засадах з метою забезпечення належного транспортування товару на його адресу. Так, згідно з укладеним 02.04.2018 року з ТОВ "Карготранс 2012" договору про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом у місцевому, міжміському і міжнародному сполученні від №324-1, автоперевізник ("Експедитор" за договором - ТОВ " Карготранс 2012") організовував перевезення вантажів автомобільним транспортом від зазначених контрагентів-постачальників на адресу позивача. Факт надання зазначених послуг з транспортно-експедиторських послуг та безпосередньо перевезення підтверджується товарно-транспортними накладними, що супроводжували продукцію під час транспортування, а також первинними документами щодо взаємовідносин позивача із експедитором (рахунками на оплату транспортно-експедиторських послуг, актами виконаних робіт).

При цьому зазначає, що перевезення вугілля, що поставлялось ТОВ «Спеціальні сплави» відповідно до укладеного договору поставки, організувався транспортом, який належить Позивачу на підставі Договору купівлі-продажу транспортного засобу № 1442/2017/516787 від 27.06.2017 року. Так, автомобіль «РЕНО Магнум», реєстраційний номер НОМЕР_1 організовував перевезення вантажу від зазначеного контрагента-постачальника на адресу Позивача.

Як свідчить документація з приймання позивачем товарів та усталена ділова практика роботи позивача в цій сфері та зважаючи на товарні характеристики лому вогнетривких виробів, зазначена сировина, що закуповувалася у контрагентів, перевозилася в транспортних засобах навалом.

Після прибуття товару на склад сировини позивача проводилося його приймання за кількістю (на підставі супроводжувальних документів - відповідної видаткової та товарно- транспортної накладної), та за якістю - шляхом візуального огляду уповноваженими особами підприємства та відібрання проб від партії для проведення дослідження в центрально-заводській вимірювальній лабораторії позивача, яка має відповідне свідоцтво про атестацію, за результатами досліджень якої сировина допускалася у виробництво.

За результатами використання у виробництві закупленої у контрагентів сировини (що підтверджується актами на списання), готову продукцію було реалізовано третім особам - суб`єктам господарювання відповідно до укладених із ними договорів та видаткових накладних.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2019 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 29 травня 2019 року.

29 травня 2019 року відкладено підготовче засідання на 13 червня 2019 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13 червня 2019 року продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів. Відкладено підготовче засідання на 11 липня 2019 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 02 серпня 2019 року.

Представник позивача до судового засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином.

Представник відповідач до судового засідання з`явився, просив суд відмовити в задоволені позовних вимог з мотивів, викладених у відзиві.

Судом встановлено, що ТОВ "Дружківський вогнетривкий завод" протягом спірного періоду як платник податків перебував на обліку в Головному управлінні ДФС у Донецької області. Є платником, зокрема, податку на додану вартість.

Головним управлінням ДФС у Донецької області проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ТОВ "Дружківський вогнетривкий завод" з питань дотримання повноти декларування та своєчасності сплати податку на додану вартість по взаємовідносинах з контрагентами-постачальниками ТОВ «Айронкем» і ТОВ «Марксвел» за серпень 2019 року, ТОВ «Спецсплави» і ТОВ «Ватербік» за вересень 2018 року, за результатами якої складено акт від 27 березня 2019 року № 308/05-99-14-11/34283984.

Актом перевірки встановлено, що позивачем в деклараціях з податку на додану вартість, що подані за звітні періоди серпень та вересень 2018 року, до складу податкового кредиту включено:

1) по контрагенту ТОВ "Айронкем": до декларації за серпень 2018 року (рядок 144 додатка 5 до декларації) включено податок на додану вартість у сумі 588724,00 грн. на підставі 9-ти податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН 13.08.2018 року, складених 22.08.2018 року, 27.08.2018 року, 29.08.2018 року, 31.08.2018 року на постачання товарів (табулярний глинозем, лом ХП) із зазначенням коду УКТ ЗЕД , загальна вартість яких складає 3532344,00 грн., у т.ч. ПДВ 588724,00 грн.;

2) по контрагенту ТОВ «Марксвел»: до декларації за серпень 2018 року (рядок 143 додатка 5 до декларації) включено податок на додану вартість у сумі 410280,00 грн. на підставі 18-ти податкових накладних, зареєстрованих в ЕРПН 12.09.2018 року, складених 16.08.2018 року, 17.08.2018 року, 19.08.2018 року, 20.08.2018 року, 21.08.2018 року, 23.08.2018 року та 31.08.2018 року на постачання товарів (глина В2020, шамот вогнетривковий кусковий ШКО-1, лом МЛС) із зазначенням кодів УКТ ЗЕД 2508,, загальна вартість яких складає 2461680 грн., у т.ч. ПДВ - 410280 грн;

3) по контрагенту ТОВ «Спецсплави»: до декларації за вересень 2018 року (рядок 126 додатка до декларації) включено податок на додану вартість у сумі 34111,98 грн. на підставі 2-ох податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН 05.10.2018 року, складених 26.09.2018 року, 27.09.2018 року на постачання товарів (вугілля марки АО 25-70) із зазначенням коду УКТ ЗЕД , загальна вартість яких складає 204671,87 грн, в т.ч. ПДВ- 34111,98 грн.;

4) по контрагенту ТОВ «Ватербрік»: до декларації за вересень 2018 року (рядок 128 додатка 5 до декларації) включено податок на додану вартість у сумі 461524 грн. на підставі 15-ти податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН 11.10.2018 року, 12.10.2018 року на постачання товарів (лом ХП ПХ, глина В2020, магнезія випалена 90%) із зазначенням кодів УКТ ЗЕД 8544, 2508,2530,2519, загальна вартість яких складає 2767200 гнр, у т.ч. ПДВ - 461524 грн.

В акті перевірки зроблено висновок про порушення позивачем:

- ст. 1, ст. 4, п. 1, 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" стосовно документального оформлення відносин щодо придбання товарів, по яких не підтверджується реальність здійснення приймання-передачі права власності та відсутні об`єкти оподаткування, визначені пп. 14.1.36, пп. 14.1.191 п. 14.1 ст. 14, пп. "а" п. 185.1 ст. 185, пп. "а"-"в" п. 186.1 ст. 186 Податкового кодексу України по взаємовідносинам з контрагентами ТОВ "Айронкем", ТОВ «Марксвел» за серпень 2018 року, ТОВ «Ватербрік» за вересень 2018 року;

- п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198 та п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено податковий кредит у загальному розмірі 1 460 528 грн., що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 1 460 528 грн.

Контролюючий орган виходив з того, що господарські операції по договорам, що укладені між позивачем та його контрагентами протягом періоду, що перевірявся, не мали реального характеру і не здійснювалися. Нереальність господарських операцій позивача підтверджена відсутністю в ланцюгу постачання фактичного виробника, імпортера чи посередника товару; крім того деякі документи були складені з порушенням вимог законодавства, а саме товарно-транспорті накладні, чи не надані до перевірки - не надані документи в підтвердження перевезення автотранспортом лому вогнетривких виробів, документи щодо порядку прийому цього лому позивачем та його подальшого використання у власній господарській діяльності позивача.

На підставі вказаного акту перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 17 квітня 2019 року № (форма Р), яким за порушення пп. «а» п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198 та п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)" на суму 2 190 792,00 грн., з них податкові зобов`язання - 1 460 528,00 грн., штрафні (фінансові) санкції - 730 264,00 грн.

Судом також встановлено, що згідно з даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом діяльності позивача було та є виробництво вогнетривких виробів (код КВЕД 23.20.).

Позивач має власні основні засоби (цехи), трудові ресурси, спеціалізується на виробництві і продажу вогнетривких сумішей (бетонів, буферних, набивних, леткових і пластичних мас) і вогнетривких виробів різного хімічного складу (періклазоуглеродістих, хромітоперіклазових, періклазохромітових, періклазовий, муллітові, муллітокорундові та ін.).

Підприємство має повний технологічний цикл виробництва, починаючи з добутку сировини, завершуючи випуском готової продукції. Якість сировини та матеріалів, що використовуються у виробництві, а також готова продукція позивача перевіряється на власній заводській вимірювальної лабораторії. Вимірювальна лабораторія атестована на право випробувань (вимірювань), згідно з галуззю атестації відповідно до вимог Системи Мінпромполітики України "Промисловий регістр", дата реєстрації 13.12.2013 року, реєстраційний №ПР.ВЛ.001.004, термін дії до 13.12.2018 року, що підтверджується Свідоцтвом про Атестацію.

Протягом періоду, що перевірявся, між ТОВ "Дружківський вогнетривкий завод" та його контрагентами були укладені наступні договори.

01.09.2019 року між позивачем як покупцем та ТОВ "Айронкем" як постачальником укладено договір поставки № ДП1/8-18-3/77-18, згідно з умовами якого постачальник зобов`язався передати у власність покупцю товарно-матеріальні цінності (далі - товар), а покупець - прийняти у власність та оплатити товар. Номенклатурний перелік, асортимент, вимоги щодо якості, кількість, ціна та вартість товару узгоджується сторонами в специфікаціях, що є невід`ємною частиною договору. Постачальник гарантує, що володіє правом власності на товар; товар не перебуває під заставою, арештом, на нього не поширюються права третіх осіб. Поставка товару здійснюється партіями на умовах, що передбачені в специфікаціях; під партією товару розуміється товар, оформлений одним товарно-транспортним документом (п.п. 1.1 - 2.1 Договору).

Згідно з п.п. 2.2 - 2.4 Договору базисні умови поставки товару за цим договором трактуються відповідно до правил "Інкотермс-2000"; на кожну поставлену партію товару постачальник повинен видати покупцеві наступні документи: видаткову накладну, рахунок-фактуру, податкову накладну (електронну). Терміни поставки товару узгоджуються в специфікаціях. Право власності від постачальника переходить до покупця з дати поставки товару, що визначена в специфікаціях.

На виконання умов вказаного договору поставки ТОВ "Айронкем" поставило позивачу товар під назвою "Лом ХП" у загальній кількості 150,00 тон та «Табулярний глинозем», у загальній кількості 56,00 тон, загальна вартість якого складає 3 532 344,00 грн., у т.ч. ПДВ 588,724,00 грн.

Під час виконання вказаного договору оформлені наступні первинні документи:

- специфікація від 01.08.2018 року № 1 на суму 3 532 344,00 грн., у т.ч. ПДВ 588 724,00 грн.;

- видаткові накладні на відповідну суму податку на додану вартість: від 22.08.2018 року № 457, від 22.08.2018 року № 457, від 22.08.2018 року № 458; від 22.08.2018 року № 460, від 27.08.2018 року № 461, від 27.08.2018 року № 459, від 29.08.2018 року № 462, від 29.08.2018 року № 463, від 29.08.2018 року № 464, від 31.08.2018 року № 465;

- податкові накладні (з квитанціями про їх прийняття та реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних) на відповідну суму податку на додану вартість: від 31/08/2018 року № 465, від 29.08.2018 року № 464, 29.08.2018 року № 463, від 29.08.2018 року № 462, від 27.08.2018 року № 461, 27.08.2018 року № 460, від 27.08.2018 року № 459, від 22.08.2018 року № 458, від 22.08.2018 року № 457;

- рахунки на оплату від 22.08.2018 року № 458, від 27 серпня 2018 року № 460, від 27.08.2019 року № 461, від 27.08.2018 року № 459, від 29.08.2018 року № 462, від 29.08.2018 року № 463, від 29.08.2019 року № 464, від 31.08.2018 року № 465;

- документи щодо транспортування товарно-матеріальних цінностей: товарно-транспортні накладні від 22.08.2018 року № Р457, від 22 серпня 2018 року № Р458, від 27.08.2018 року № Р460, від 27.08.2018 року № Р461, від 27.08.2018 року № Р459, від 29.08.2018 року № Р462, від 29.08.2018 року № Р462, від 29.08.2019 року № Р464, від 31.08.2018 року № Р465; договір про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом у місцевому, міжміському і міжнародному сполученні від 02.04.2018 року №4/96-18, укладений між позивачем як замовником та ТОВ "Карготранс 2012" як експедитором; рахунки на оплату транспортно-експедиторських послуг: від 16.08.2018 року № 84, від 17.08.2018 року №85 від 19.08.2018 року № 86, від 20.08.2018 року № 87, від 21.08.2018 року № 88, від 22.08.2018 року № 89, від 23.08.2018 рок у№ 90, від 27.08.2018 року № 91, від 29.08.2018 року № 92, від 31.08.2018 року № 93, від 17.09.2018 року № 115, від 19.09.2018 року № 116; від 21.09.2018 року № 117, від 24.09.2018 року № 118, від 26.09.2018 року № 114; акти виконаних робіт: від 17 серпня 2018 року №85, від 19.08.2018 рок у№ 86, від 20.08.2018 року № 87, від 21.08.2018 року №88, від 22.08.2018 року № 89, від 23.08.2018 року № 90, від 27.08.2018 року № 91, від 29.08.2018 року № 92, від 31.08.2018 року № 93, від 17.09.2018 року № 115, від 19.09.2018 року № 116, від 21.09.2018 року № 117; від 24.09.2018 року № 118, від 26.09.2018 року № 114; заяви позивача на виконання перевезення вантажів автомобільним транспортом ТОВ "Карготранс 2012";

- документи щодо внутрішнього обліку, а також щодо руху товарно-матеріальних цінностей між структурними підрозділами підприємства та використання ними поставлених товарно-матеріальних цінностей у виробничому процесі підприємства: прибуткові ордери: №2708/2, 2908/2, 2208/2, 2208, 2708,2708/1, 2908/1, 2908, 3108; акт на списання: від 31 серпня 2018 року № СпТ-000110; 8 відповідних актів приймання сировинних матеріалів з висновками центрально-заводської вимірювальної лабораторії про хімічний аналіз товарно-матеріальних цінностей щодо його якості;

- аналіз рахунка по субконто : 631 за період з 01.08.2018 року по 30.04.2019 року; відповідні платіжні доручення щодо оплати на користь контрагента.; договір про відступлення права вимоги від 02.05.2019 року №1/24-19, укладений між ТОВ "Айронкем" як первісним кредитором, ТОВ "Грейнсід" як новим кредитором та позивачем як боржником (позивачем здійснено розрахунок за отриманий за договором товар шляхом відступлення права вимоги на загальну суму 132 344 грн.).

Отримані від контрагентів по договорам поставки товари позивачем використані у власному виробництві (що підтверджується актами на списання) шляхом виготовлення вогнетривких виробів.

Вогнетривкі вироби, в свою чергу, було реалізовано іншим суб`єктам господарювання відповідно до укладених з ними договорів:

- договір від 07.12.2018 року №2/11-18, укладений між позивачем як продавцем та ЧП "Юніор" як покупцем вогнетривких виробів (під час виконання вказаного договору оформлена, зокрема, специфікація №1 від 07.12.2018 року);

- договір від 10.10.2018 року №2/10-18, укладений між позивачем як продавцем та АТ "Узметкомбинат" як покупцем вогнетривких виробів (під час виконання вказаного договору оформлена, зокрема, специфікація №1);

- договір від 02.01.2019 року №2/1-19, укладений між позивачем як постачальником та ТОВ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" як покупцем вогнетривких виробів (під час виконання вказаного договору оформлена, зокрема, специфікація №1, №2);

01.08.2018 року між позивачем як покупцем та ТОВ "Марксвел" як постачальником укладено договір поставки № П01818/1-3/75-18, згідно з умовами якого постачальник зобов`язався передати у власність покупцю товарно-матеріальні цінності (ділі - товар), а покупець - прийняти у власність та оплатити товар. Номенклатурний перелік, асортимент, вимоги щодо якості, кількість, ціна та вартість товару узгоджується сторонами в специфікаціях, що є невід`ємною частиною договору. Постачальник гарантує, що володіє правом власності на товар; товар не перебуває під заставою, арештом, на нього не поширюються права третіх осіб. Поставка товару здійснюється партіями на умовах, що передбачені в специфікаціях; під партією товару розуміється товар, оформлений одним товарно-транспортним документом (п.п. 1.1 - 2.1 Договору).

Згідно з п.п. 2.2 - 2.4 Договору базисні умови поставки товару за цим договором трактуються відповідно до правил "Інкотермс-2000"; на кожну поставлену партію товару постачальник повинен видати покупцеві наступні документи: видаткову накладну, рахунок-фактуру, податкову накладну (електронну). Терміни поставки товару узгоджуються в специфікаціях. Право власності від постачальника переходить до покупця з дати поставки товару, що визначена в специфікаціях.

На виконання вказаного договору ТОВ "Марксвел" поставило позивачу товар - Глину В2020 в загальній кількості 432,00 тон, загальна вартість якого складає 596 160,00 грн., у т.ч ПДВ 99 360,00 грн.

Під час виконання вказаного договору оформлені наступні первинні документи:

- специфікації від 01.08.2018 року № 1 на суму 596 160 грн., у т.ч. ПДВ 99 360 грн., від 01.08.2018 року № 2 на суму 1 865 520 грн., у т.ч ПДВ 310 920 грн.;

- видаткові накладні на відповідну суму податку на додану вартість: від 21.08.2018 року № 341, від 23.08.2018 року № 338, від 23.08.2018 року № 340, від 23.08.2018 року № 339, від 21.08.2018 року № 337, від 21.08.2018 року № 336, від 21.08.2018 року № 335, від 16.08.2018 року № 326, від 16.08.2018 року № 325, від 16.08.2018 року № 324, від 17.08.2018 року № 328, від 17.08.2018 року № 327, від 19.08.2018 року № 331, від 20 серпня 2018 року № 333, від 20.08.2019 року № 332, від 20.08.2018 року № 334, від 19.08.2018 року № 330, від 17.08.2018 року № 329;

- податкові накладні (з квитанціями про їх прийняття та реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних) на відповідну суму податку на додану вартість: від 31.08.2018 року № 341, 23.08.2018 року № 340, від 23.08.2018 року № 339, від 23.08.2018 року № 338, від 21.08.2018 року № 337, від 21.08. 2018 року № 336, 21.08.2018 року № 335, 20.08.2018 року № 334, від 20.08.2018 року № 333, 20.08.2018 року № 332, від 19.08.2018 року № 331, 19.08.2018 року № 330, 17.08.2018 року № 329, від 17.08.2018 року № 328, 17.08.2018 року № 327, 16.08.2018 року № 326, від 16.08.2018 року № 325, від 16.08.2018 року № 324;

- рахунки на оплату від 31.08.2018 року № 341, від 23.08.2018 року № 338, від 23.08.2018 року № 340, від 23.08.2018 року № 339, від 21.08.2018 року № 337, від 21.08.2018 року № 336, від 21.08.2018 року № 335, від 16.08.2018 року № 326, від 16.08.2018 року № 325, від 16.08.2018 року № 324, від 17.08.2018 року № 328, від 17.08.2019 року № 327, від 19.08.2019 року № 331, від 20.08.2018 року № 333, від 20.08.2019 року № 332, від 20.08.2018 року № 334, від 19.08.2018 року № 330, від 17.08.2018 року № 329;

- документи щодо транспортування товарно-матеріальних цінностей: товарно-транспортні накладні від 31.08.2018 року № Р351, від 31.08.2018 року № Р350, від 31.08.2018 року № Р352, від 23.08.2018 року № Р347, від 23.08.2018 року № Р349, від 23.08.2018 року № Р348, від 21.08.2018 року № Р346, від 21.08.2018 року №Р345, від 21.08.2018 року № Р344, від 16.08.2018 року №Р326, від 16.08.2018 року № Р327, від 16.08.2018 року № Р328, від 16.08.2018 року № Р325, від 16.08.2018 року № Р324, від 17.08.2018 року № Р330, від 17.08.2018 року № Р329, від 19.08.2018 року № Р337, від 20.08.2018 року № Р339, від 20.08.2019 року № Р338, від 20.08.2018 року № Р340, від 20.08.2018 року № Р341, від 20.08.2018 року № Р342, від 20.08.2018 року № Р343, від 19.08.2018 року № Р334, від 19.08.2018 року № Р335, від 19.08.2018 року № Р336, від 17.08.2018 року № Р331, від 17.08.2018 року № Р332, від 17.08.2018 року № Р333; договір про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом у місцевому, міжміському і міжнародному сполученні від 02.04.2018 року №4/96-18, укладений між позивачем як замовником та ТОВ "Карготранс 2012" як експедитором; рахунки на оплату транспортно-експедиторських послуг: від 16.08.2018 року № 84, від 17.08.2018 року №85 від 19.08.2018 року № 86, від 20.08.2018 року № 87, від 21.08.2018 року № 88, від 22.08.2018 року № 89, від 23.08.2018 рок у№ 90, від 27.08.2018 року № 91, від 29.08.2018 року № 92, від 31.08.2018 року № 93, від 17.09.2018 року № 115, від 19.09.2018 року № 116; від 21.09.2018 року № 117, від 24.09.2018 року № 118, від 26.09.2018 року № 114; акти виконаних робіт: від 17 серпня 2018 року №85, від 19.08.2018 рок у№ 86, від 20.08.2018 року № 87, від 21.08.2018 року №88, від 22.08.2018 року № 89, від 23.08.2018 року № 90, від 27.08.2018 року № 91, від 29.08.2018 року № 92, від 31.08.2018 року № 93, від 17.09.2018 року № 115, від 19.09.2018 року № 116, від 21.09.2018 року № 117; від 24.09.2018 року № 118, від 26.09.2018 року № 114; заяви позивача на виконання перевезення вантажів автомобільним транспортом ТОВ "Карготранс 2012";

- документи щодо внутрішнього обліку, а також щодо руху товарно-матеріальних цінностей між структурними підрозділами підприємства та використання ними поставлених товарно-матеріальних цінностей у виробничому процесі підприємства: прибуткові ордери: № 1608/3, 1608/4, 1608/5, 1608, ; 1608/1, 1708/2, 1708, 1908, 2008, 2008/1, 2008/3, 2008/2, 2008/4, 2008/5, 1908/4, 1908/3, 1908/2, 1708/2, 1708/3, 1708/4, 2108/2, 2108/1, 2108, 2308/1, 2308/2, 2308, 3108/1, 3108,3108/2; 20 відповідних актів приймання сировинних матеріалів із заключенням центрально-заводської вимірювальної лабораторії про хімічний аналіз товарно-матеріальних цінностей щодо його якості; акти на списання: від 30.09.2018 року № СпТ-000119;

- аналіз рахунка по субконто : 631 за період з 01.08.2018 року по 30.04.2019 року; відповідні платіжні доручення щодо оплати на користь контрагента; договір про відступлення права вимоги від 23.04.2019 року №1/23-19, укладений між ТОВ "Марксвелл" як первісним кредитором, ТОВ "Грейнсід" як новим кредитором та позивачем як боржником (позивачем здійснено розрахунок за отриманий за договором товар шляхом відступлення права вимоги на загальну суму 541 680 грн.), договір про відступлення права вимоги від 17.08.2018 року №1/17, укладений між ТОВ "Марксвелл" як первісним кредитором, ТОВ "Голд Вінер" як новим кредитором та позивачем як боржником (позивачем здійснено розрахунок за отриманий за договором товар шляхом відступлення права вимоги на загальну суму 868 434,00 грн.), відповідно до додаткової угоди між сторонами від 22.08.2018 року збільшено суму договору на 1 920 000, 00 грн.

Отримані від контрагентів по договорам поставки товари позивачем використані у власному виробництві (що підтверджується актами на списання) шляхом виготовлення вогнетривких виробів.

Вогнетривкі вироби, в свою чергу, було реалізовано іншим суб`єктам господарювання відповідно до укладених з ними договорів:

- договір від 07.12.2018 року №2/11-18, укладений між позивачем як продавцем та ЧП "Юніор" як покупцем вогнетривких виробів (під час виконання вказаного договору оформлена, зокрема, специфікація №1 від 07.12.2018 року);

- договір від 10.10.2018 року №2/10-18, укладений між позивачем як продавцем та АТ "Узметкомбинат" як покупцем вогнетривких виробів (під час виконання вказаного договору оформлена, зокрема, специфікація №1);

- договір від 02.01.2019 року №2/1-19, укладений між позивачем як постачальником та ТОВ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" як покупцем вогнетривких виробів (під час виконання вказаного договору оформлена, зокрема, специфікація №1, №2);

24.09.2018 року між позивачем як покупцем та ТОВ "Спеціальні сплави" як постачальником укладено договір поставки № 3/71-18, згідно з умовами якого постачальник зобов`язався передати у власність покупцю товарно-матеріальні цінності (ділі - товар), а покупець - прийняти у власність та оплатити товар. Номенклатурний перелік, асортимент, вимоги щодо якості, кількість, ціна та вартість товару узгоджується сторонами в специфікаціях, що є невід`ємною частиною договору. Постачальник гарантує, що володіє правом власності на товар; товар не перебуває під заставою, арештом, на нього не поширюються права третіх осіб. Поставка товару здійснюється партіями на умовах, що передбачені в специфікаціях; під партією товару розуміється товар, оформлений одним товарно-транспортним документом (п.п. 1.1 - 2.1 Договору).

Згідно з п.п. 2.2 - 2.4 Договору базисні умови поставки товару за цим договором трактуються відповідно до правил "Інкотермс-2000"; на кожну поставлену партію товару постачальник повинен видати покупцеві наступні документи: видаткову накладну, рахунок-фактуру, податкову накладну (електронну). Терміни поставки товару узгоджуються в специфікаціях. Право власності від постачальника переходить до покупця з дати поставки товару, що визначена в специфікаціях.

На виконання вказаного договору ТОВ "Спеціальні сплави" поставило позивачу товар:

"Вугілля марки АО фр. 25-70 мм", у загальній кількості 50 тон, загальна вартість якого складає 320,000,40 грн., у т.ч ПДВ 53 333,40 грн.

Під час виконання вказаного договору оформлені наступні первинні документи:

- специфікація від 24.09.2018 року № 1 на суму 320 000 грн., у т.ч. ПДВ 53 333,40 грн.;

- видаткові накладні на відповідну суму податку на додану вартість: від 26.09.2018 року № РН-0000026;

- податкові накладні (з квитанціями про їх прийняття та реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних) на відповідну суму податку на додану вартість: від 27.09.2018 року № 5, 26.09.2018 року № 4;

-рахунок-фактура № СФ-0000031 від 26.09.2018 року.

- документи щодо транспортування товарно-матеріальних цінностей: товарно-транспортні накладні від 26.09.2018 року № 000001; договір купівлю-продаж транспортного засобу від 27.06.2017 року № 1442/2017/516787, укладений між позивачем як покупцем та ОСОБА_1 як продавцем; подорожный лист шантажного автомобиля 26.10.2018 року;акти виконаних робіт: від 31.10.2018 року № СпТ-000134;

- документи щодо внутрішнього обліку, а також щодо руху товарно-матеріальних цінностей між структурними підрозділами підприємства та використання ними поставлених товарно-матеріальних цінностей у виробничому процесі підприємства: прибуткові ордери: № 98;

- аналіз рахунка по субконто : 631 за період з 01.08.2018 року по 31.03.2019 року; відповідні платіжні доручення щодо оплати на користь контрагента.

Отримані від контрагентів по договорам поставки товари позивачем використані у власному виробництві (що підтверджується актами на списання) шляхом виготовлення вогнетривких виробів.

Вогнетривкі вироби, в свою чергу, було реалізовано іншим суб`єктам господарювання відповідно до укладених з ними договорів:

- договір від 07.12.2018 року №2/11-18, укладений між позивачем як продавцем та ЧП "Юніор" як покупцем вогнетривких виробів (під час виконання вказаного договору оформлена, зокрема, специфікація №1 від 07.12.2018 року);

- договір від 10.10.2018 року №2/10-18, укладений між позивачем як продавцем та АТ "Узметкомбинат" як покупцем вогнетривких виробів (під час виконання вказаного договору оформлена, зокрема, специфікація №1);

- договір від 02.01.2019 року №2/1-19, укладений між позивачем як постачальником та ТОВ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" як покупцем вогнетривких виробів (під час виконання вказаного договору оформлена, зокрема, специфікація №1, №2);

03.09.2018 року між позивачем як покупцем та ТОВ "Ватербрік" як постачальником укладено договір поставки № ДП125-3/83-18, згідно з умовами якого постачальник зобов`язався передати у власність покупцю товарно-матеріальні цінності (ділі - товар), а покупець - прийняти у власність та оплатити товар. Номенклатурний перелік, асортимент, вимоги щодо якості, кількість, ціна та вартість товару узгоджується сторонами в специфікаціях, що є невід`ємною частиною договору. Постачальник гарантує, що володіє правом власності на товар; товар не перебуває під заставою, арештом, на нього не поширюються права третіх осіб. Поставка товару здійснюється партіями на умовах, що передбачені в специфікаціях; під партією товару розуміється товар, оформлений одним товарно-транспортним документом (п.п. 1.1 - 2.1 Договору).

Згідно з п.п. 2.2 - 2.4 Договору базисні умови поставки товару за цим договором трактуються відповідно до правил "Інкотермс-2000"; на кожну поставлену партію товару постачальник повинен видати покупцеві наступні документи: видаткову накладну, рахунок-фактуру, податкову накладну (електронну). Терміни поставки товару узгоджуються в специфікаціях. Право власності від постачальника переходить до покупця з дати поставки товару, що визначена в специфікаціях.

На виконання вказаного договору ТОВ "Ватербрік" поставило позивачу товари: під назвами "Лом ХП,ПХ" у кількості 200 тон, "Лом МЛС" у кількості 30 тон, "Магнезія випалена 90%" у кількості 20 тон, загальна вартість яких складає 2 209 944,00 грн., у т.ч ПДВ 368 324,00 грн.

Під час виконання вказаного договору оформлені наступні первинні документи:

- специфікація від 03.09.2018 року № 1 на суму 2 209 944 грн., у т.ч. ПДВ 368 324 грн., № 2 на суму 559 200,00 грн., у т.ч. ПДВ 93 200 грн.;

- видаткові накладні на відповідну суму податку на додану вартість: від 17.09.2018 року № 49, від 19.09.2018 року № 52, від 19.09.2018 року № 52, від 21.09.2018 року № 54, від 24.09.2018 року № 59, від 26.09.2018 року № 61, від 17.09.2018 року № 48, від 19.09.2018 року № 51, від 19.09.2018 року № 53, від 21.09.2018 року № 56, від 21.09.2018 року № 55, від 24.09.2018 року № 58, від 24.09.2018 року № 57, від 26.09.2018 року № 62, від 26.09.2018 року № 60;

- податкові накладні (з квитанціями про їх прийняття та реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних) на відповідну суму податку на додану вартість: від 26.09.2018 року № 62, від 26.09.2018 року № 61, від 26.09.2018 року № 60, від 24.09.2018 року № 59, від 24.09.2018 року № 58, від 24.09.2018 року № 57, від 21.09.2018 року № 56, від 21.09.2018 року № 55, від 21.09.2018 року № 54, від 19.09.2018 року № 53, від 19.09.2018 року№52, від 19.09.2018 року № 51, від 17.09.2018 року № 50, від 17.09.2018 року № 49, від 17.09.2018 року № 48;

- рахунки на оплату від 17.09.2018 року № 49, від 21.09.2018 року № 54, від 24.09.2018 року № 59, від 26.09.2018 року № 61, від 17.09.2018 року № 48, від 19.09.2018 року № 51, від 19.09.2018 року № 53, від 21.09.2018 року № 56, від 21.09.2018 року № 55, від 24.09.2018 року № 58, від 24.09.2018 року № 57, від 26.09.2018 року № 62;

- документи щодо транспортування товарно-матеріальних цінностей: товарно-транспортні накладні від 17.09.2018 року № Р49, від 17.09.2018 року № Р50, від 17.09.2018 року №Р51, від 19.09.2018 року № Р53, від 19.09.2018 року №Р54, 19.09.2018 року № Р55, від 21.09.2018 року № Р60, від 21.09.2018 року № Р61, від 21.09.2018 року № Р62, від 24.09.2018 року № Р65, від 24.09.2018 року № Р66, від 24.09.2018 року № Р67, від 26.09.2018 року № Р70, від 26.09.2018 року № Р71, від 26.09.2018 року № Р72, від 17.09.2018 року № 50, від 17.09.2018 року № Р52, від 17.09.2018 року № Р48, від 19.09.2018 року № Р56, від 19.09.2018 року № Р57, від 21.09.2018 року № Р59, від 21.09.2018 року № Р58, від 25.09.2018 року № Р64, від 24.09.2018 року № Р63, від 26.09.2018 року № Р69, від 26.09.2018 року № Р68; договір про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом у місцевому, міжміському і міжнародному сполученні від 02.04.2018 року №4/96-18, укладений між позивачем як замовником та ТОВ "Карготранс 2012" як експедитором; рахунки на оплату транспортно-експедиторських послуг: від 16.08.2018 року № 84, від 17.08.2018 року №85 від 19.08.2018 року № 86, від 20.08.2018 року № 87, від 21.08.2018 року № 88, від 22.08.2018 року № 89, від 23.08.2018 рок у№ 90, від 27.08.2018 року № 91, від 29.08.2018 року № 92, від 31.08.2018 року № 93, від 17.09.2018 року № 115, від 19.09.2018 року № 116; від 21.09.2018 року № 117, від 24.09.2018 року № 118, від 26.09.2018 року № 114; акти виконаних робіт: від 17 серпня 2018 року №85, від 19.08.2018 рок у№ 86, від 20.08.2018 року № 87, від 21.08.2018 року №88, від 22.08.2018 року № 89, від 23.08.2018 року № 90, від 27.08.2018 року № 91, від 29.08.2018 року № 92, від 31.08.2018 року № 93, від 17.09.2018 року № 115, від 19.09.2018 року № 116, від 21.09.2018 року № 117; від 24.09.2018 року № 118, від 26.09.2018 року № 114; заяви позивача на виконання перевезення вантажів автомобільним транспортом ТОВ "Карготранс 2012";

- документи щодо внутрішнього обліку, а також щодо руху товарно-матеріальних цінностей між структурними підрозділами підприємства та використання ними поставлених товарно-матеріальних цінностей у виробничому процесі підприємства: прибуткові ордери: № 1709/2, 1709/3, 1709/4, 2109,2109/1, 2109/4, 2409/3, 2409/4, 2409/2, 2609/2, 2609/3, 2609/4, 1709, 1709/1, 1909, 1909/1, 2109/2, 2109/3, 2409, 2409/1, 2609, 2609/1; 21 відповідних актів приймання сировинних матеріалів із заключенням центрально-заводської вимірювальної лабораторії про хімічний аналіз товарно-матеріальних цінностей щодо його якості; акти на списання: від 30.11.2018 року № СпТ-000141;

- аналіз рахунка по субконто : 631 за період з 01.08.2018 року по 30.04.2019 року; відповідні платіжні доручення щодо оплати на користь контрагента; договір про відступлення права вимоги від 25.04.2019 року №1/25-19, укладений між ТОВ "Ватербрік" як первісним кредитором, ТОВ "Грейнсід" як новим кредитором та позивачем як боржником (позивачем здійснено розрахунок за отриманий за договором товар шляхом відступлення права вимоги на загальну суму 1 969 144 грн.).

Отримані від контрагентів по договорам поставки товари позивачем використані у власному виробництві (що підтверджується актами на списання) шляхом виготовлення вогнетривких виробів.

Вогнетривкі вироби, в свою чергу, було реалізовано іншим суб`єктам господарювання відповідно до укладених з ними договорів:

- договір від 07.12.2018 року №2/11-18, укладений між позивачем як продавцем та ЧП "Юніор" як покупцем вогнетривких виробів (під час виконання вказаного договору оформлена, зокрема, специфікація №1 від 07.12.2018 року);

- договір від 10.10.2018 року №2/10-18, укладений між позивачем як продавцем та АТ "Узметкомбинат" як покупцем вогнетривких виробів (під час виконання вказаного договору оформлена, зокрема, специфікація №1);

- договір від 02.01.2019 року №2/1-19, укладений між позивачем як постачальником та ТОВ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" як покупцем вогнетривких виробів (під час виконання вказаного договору оформлена, зокрема, специфікація №1, №2);

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (п. 1.1 ст. 1 Податкового кодексу України).

Підпунктами 16.1.2 й 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 вказаного Кодексу встановлено, що платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податковим обов`язком є обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (п. 36.1 ст. 36 вказаного Кодексу).

Таким чином, на позивача у справі покладений обов`язок щодо складання звітності, що стосується обчислення і сплати податків.

Суд вважає помилковим висновок податкового органу про порушення позивачем вимог законодавства з питань оподаткування з наступних підстав.

Відповідно до пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з п. п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 вказаного Кодексу податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Розділ V Податкового кодексу України (ст.ст. 180-211) регулює порядок нарахування та сплати податку на додану вартість, визначає платників податку, встановлює порядок реєстрації в якості платників ПДВ, визначає об`єкти оподаткування та розміри ставок податку, операції, які звільнені від оподаткування, а також, правила віднесення сум до складу податкового кредиту.

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 цього Кодексу об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Згідно з п. 186.1 ст. 186 Кодексу місцем постачання товарів є:

а) фактичне місцезнаходження товарів на момент їх постачання (крім випадків, передбачених у підпунктах "б" і "в" цього пункту);

б) місце, де товари перебувають на час початку їх перевезення або пересилання, у разі якщо товари перевозяться або пересилаються продавцем, покупцем чи третьою особою;

в) місце, де провадиться складання, монтаж чи встановлення, у разі якщо товари складаються, монтуються або встановлюються (з випробуванням чи без нього) продавцем або від його імені.

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 вказаного Кодексу датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України).

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначені ст. 200 вказаного Кодексу.

Відповідно до п.п. 200.1 - 200.4 ст. 200 вказаного Кодексу сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового Кодексу України вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 вказаного Кодексу податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 вказаного Кодексу не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до абз. 1 та 2 п. 201.10 ст. 201 вказаного Кодексу при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Тобто, з фактом реєстрації контрагентами (продавцями товарів/послуг) податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних у позивача виникло право на включення сум ПДВ до складу податкового кредиту.

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, визначені ст. 44 Податкового кодексу України, відповідно до п.п. 44.1 та 44.2 якої для цілей оподатковування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів (документи, створені в письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження і дозвіл адміністрації (власника) на їхнє проведення); регістрів бухгалтерського обліку (носії спеціального формату (паперові, електронні) у вигляді відомостей, ордерів, книг, журналів, машинограм і т.п., призначені для хронологічного, систематичного або комбінованого нагромадження, групування й узагальнення інформації з первинних документів, прийнятих до обліку); фінансової звітності (бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період); інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених вищевказаними документами.

Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

На підтвердження здійснення господарських операцій по договорам, що укладені між позивачем та його контрагентами, надані первинні документи.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", який визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні, визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 вказаного Закону бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 9 вказаного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати обов`язкові реквізити, перелік яких визначений ч. 2 ст. 9 цього Закону.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88, яке містить аналогічні норми.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи і не спростовано відповідачем, в підтвердження реальності господарських операцій та правомірності включення сум до складу податкового кредиту з ПДВ по укладеним договорам позивачем надані відповідні документи бухгалтерського та податкового обліку.

Видані контрагентами позивача документи бухгалтерської звітності щодо правовідносин, які виникли між ними та позивачем (договори поставки), є такими, що відповідають вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Надані документи підтверджують факт здійснення реальних господарських операцій, що пов`язані з господарською діяльністю позивача, та правомірність включення сум до складу податкового кредиту з ПДВ.

Посилання відповідача на те, що товарно-транспортні документи складені з порушенням вимог законодавства, оскільки в них неповно/неправильно заповнені всі реквізити, є неприйнятними, оскільки між позивачем та його контрагентами укладено не договори перевезення, а договори поставки, і саме щодо господарських операцій по вказаним договорам відповідачем зроблені висновки в акті перевірки. Товарно-транспортна накладна, подорожній лист, тобто документи, що передбачені Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, що затверджені наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року №363, призначені для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом, і в операціях з поставки товару не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Оскільки транспортною документацією підтверджується операція з надання послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару, то за наявності документів, що підтверджують фактичне отримання товару і його використання у власній господарській діяльності, неподання такого документа, як товарно-транспортна накладна, не може свідчити про відсутність реальних господарських операцій, витрати на які позивачем віднесено до складу валових витрат, а відтак, і не може бути єдиною підставою для позбавлення платника податку права на отримання податкового кредиту з податку на додану вартість.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 року в справі №816/166/15-а (№К/9901/8403/18).

Крім того, певні дефекти в оформленні документів (зокрема відсутність окремих реквізитів або помилки при їх заповненні) не позбавляють можливості ідентифікувати господарську операцію, обсяг товару, його вартість, тощо, і не повинні ні розглядатися як підстави для позбавлення платника податків права на формування податкового кредиту у разі реального здійснених господарських операцій.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема в ухвалі Вищого адміністративного суду від 28.10.2013 року в справі К/9991/8144/12 (справа №2а/0570/17166/2011).

Посилання відповідача на певне недотримання податкового законодавства контрагентами позивача є неприйнятними.

Так, законодавством України, зокрема Податковим кодексом України, на сторону цивільно-правової угоди, яка є платником податків, не покладений обов`язок здійснювати контроль за дотриманням постачальником вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, подання звітності, сплати податків до бюджету і в подальшому за можливі дії порушника. Не передбачено ні право, ні зобов`язання будь-якої із сторін правочину здійснювати контроль щодо показників податкової звітності однієї сторони правочину над показниками податкової звітності, що подана іншою стороною правочину. При цьому відповідно до законодавства кожний платник податків несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку, яка стосується кожного окремого платника податків і не може автоматично поширюватися на інших осіб, у тому числі на його контрагентів.

Статтею 61 Конституції України закріплений індивідуальний характер юридичної відповідальності особи, відповідно до якого до відповідальності повинен бути притягнений правопорушник. Притягнення ж до відповідальності добросовісного платника податків суперечить конституційним нормам та вимогам законодавства.

В рішеннях Європейського суду з прав людини, що прийняті в справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), "Булвес" АД проти Болгарії (2009 рік, заява №3991/03), Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03) наголошено на індивідуальному характері відповідальності особи та відсутності підстав для притягнення платника податків до відповідальності у зв`язку з порушенням податкової дисципліни його контрагентами. Зокрема, зазначено, що платник податку на додану вартість не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо такий платник не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Аналогічна правова позиція щодо індивідуального характеру юридичної відповідальності платника податків міститься, зокрема, в постанові Верховного Суду від 27.03.2018 року в справі №816/809/17.

Посилання відповідача на те, що висновки про нереальність здійснення господарських операцій зроблені на підставі аналізу баз даних АІС "Податковий блок" та податкової інформації щодо контрагентів позивача є неприйнятними, оскільки співставлення даних податкової звітності з даними внутрішніх баз даних контролюючого органу як етапу контрольно-перевірочної роботи не передбачає здійснення податковим органом оцінки дотримання платником вимог податкового законодавства і аналізу змісту та характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника, адже питання правильності відображення платником в обліку проведених господарських операцій досліджуються податковим органом при проведенні податкової перевірки платника з дослідженням фінансово-господарських документів, пов`язаних з нарахуванням і сплатою податку. Записи у інформаційних базах податкового органу до первинних або інших документів, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку платника податків, не відносяться. А тому нарахування податків не може ґрунтуватися тільки на даних, які містяться в інформаційних базах контролюючого органу, без врахування даних первинних документів.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 14.06.2016 року в справі №К/800/39786/15.

Інформація з баз даних АІС "Податковий блок" та податкова інформація, що надана іншими контролюючими органами, щодо контрагентів позивача, на яку посилався відповідач, є неприйнятною, оскільки не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом в розумінні процесуального закону. Крім того, податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку-покупця від перебування його контрагента за юридичною адресою, дотримання ним податкової дисципліни та правильності ведення податкового або бухгалтерського обліку.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, в постановах Верховного Суду від 06.02.2018 року в справі №816/166/15-а (№К/9901/8403/18), від 27.03.2018 року в справі №816/809/17.

Посилання відповідача на те, що нереальність господарських операцій позивача підтверджена дослідженням ланцюга постачання між контрагентами позивача та їх контрагентами, які не є контрагентами позивача, є неприйнятними, оскільки при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні оцінюватися відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку, внаслідок чого не є обов`язковою передумовою для визначення податковим органом грошових зобов`язань по господарським операціям, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. Відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

Суд визнає, що у будь-якому випадку реалізуючи господарську компетенцію при укладенні та виконанні господарських договорів, сторони цього договору можуть вимагати від контрагента дотримання умов цих договорів, тією мірою якою дозволяють його (їх) умови. Перекладати на сторону договору обов`язки контролю свого контрагента за межами взаємовідносин, як того вимагає податковий орган, знаходиться за межами господарської компетенції суб`єкта господарювання та не входить до прав та обов`язків платника податку, зокрема на додану вартість. Це в свою чергу у межах спірних відносин позивача як платника податку покладає додаткове не передбачене законом обтяження, що є недопустимим.

Аналогічні висновки щодо застосування норм викладені в постанові Верховного Суду від 11.12.2018 року в справі №803/2094/15 (адміністративне провадження №К/9901/40606/18).

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єктом владних повноважень доказів правомірності висновків про порушення позивачем норм законодавства з питань оподаткування не надано.

Вказане свідчить про необґрунтованість його висновків.

Отже, контролюючий орган дійшов помилкового висновку про те, що господарські операції по договорам, що укладені між позивачем та його контрагентами, не мали реального характеру, і про порушення позивачем податкового законодавства в частині декларування податку на додану вартість.

Вказане призвело до помилкового винесення щодо позивача як платника податків податкового повідомлення-рішення.

З огляду на наведене прийняте контролюючим органом податкове повідомлення-рішення не можна вважати законними і обґрунтованим, у зв`язку з чим воно підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2,6,90,132,139,193,242-244,246,255 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю «Дружківський вогнетривкий завод» (місце знаходження: вул. О.Тихого, б. 121-А, м. місто Дружківка, селище міського типу Олексієво-Дружківка, Донецька область; код ЄДПРОУ: 34283984) до Головного управління ДФС у Донецькій області (місце знаходження: вул. 130-ї Таганрозької дивізії, буд. 114, м. Маріуполь, Донецька області; ) про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецької області від 17 квітня 2019 року № за податком на додану вартість на загальну суму 2 190 792,00 грн., у тому числі за основним платежем 1 460 528,00 грн. та нарахуванням штрафних санкцій у сумі 730 264,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Донецької області (Донецька обл., м.Маріуполь, вул. 130 Таганрозької дивізії, 114, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Дружківський вогнетривкий завод" (84293, Донецька обл., м. Дружківка, смт. Олексієво-Дружківка, вул. О.Тихого, 121а, ) судовий збір у сумі 19 210 (дев`ятнадцять тисяч двісті десять) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Вступна та резолютивна частини рішення прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 02 серпня 2019 року.

Повний текст рішення складено та підписано 05 серпня 2019 року.

Суддя Л.В. Арестова