Справа № 520/5455/19
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2019-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2019 р. № 520/5455/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Шляхової О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Молчанової О.М.,

за участю:

представника позивача - Батіщевої К.В.,

представника відповідача - Міронова А.А..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача, Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №1170/13-03-03 від 30.12.2016 року Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області.

- стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 768,40 грн.

Підставою подання вказаного позову стала незгода позивача із прийнятим відносно неї податкового повідомлення-рішення, яким ОСОБА_1 нараховані податкові зобов`язання з транспортного податку за 2016 рік.

В обґрунтування своєї позиції позивач зазначає, що вона є власником транспортного засобу - автомобіль Tesla S, 2013 року випуску. Центральною ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області було прийнято податкове повідомлення-рішення №1170/13-03-03 від 30.12.2016 року, яким позивачу нараховано зобов`язання щодо сплати транспортного податку з фізичних осіб у сумі 4166,66 грн.

Позивач вважає, що спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що порушує права позивача, оскільки прийнято відповідачем без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття, а також поза межами підстав, повноважень та способів передбачених законом.

Зазначає, що при прийнятті податкового повідомлення-рішення податковим органом використовується інформація із Міністерства економічного розвитку і торгівлі України. Враховуючи, що визначити ціну нового транспортного засобу в Україні стосовно Tesla S не було можливим у період до 10 грудня 2018 року, оскільки лише з цієї дати Україну було внесено до списку країн для офіційного замовлення електрокарів Tesla, а також те, що серед переліку легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше 5 років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати встановленої законом на 1 січня 2016 (звітного) року, який розміщений на офіційному сайті Мінекономрозвитку України, відсутній транспортний засіб Тesla S, тому вказаний транспортний засіб не може бути об`єктом оподаткування транспортним податком у 2016 році.

Крім того, відповідач не надав належних доказів, яким саме чином було розраховано строк експлуатації автомобілю Tesla Model S, 2013 року випуску, державні номерні знаки НОМЕР_1 .

Окрім цього, джерелом інформації про ціни нових транспортних засобів в Україні є офіційні прайс-листи виробників (дилерів) або довідкові дані про ціни щодо ідентичних або аналогічних нових транспортних засобів в Україні чи країнах-виробниках (експортерах) з урахуванням податків та зборів, що визначаються відповідно до законодавства (пункт 4 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 № 403 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Між тим, такі дані неможливо було отримати на період 2016 року, оскільки виробник автомобілів Tesla не здійснював господарську діяльність на території України безпосередньо самостійно чи через представництва.

Таким чином, позивач вважає безпідставним нарахування їй податкового зобов`язання з транспортного податку за 2016 рік.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду 31.05.2019 року відкрито провадження по справі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду 04.07.2019 року замінено відповідача у справі Центральну об`єднану державну податкову інспекцію м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на її правонаступника - Головне управління ДФС у Харківській області.

Представник відповідача у відзиві на адміністративний позов проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що податкове повідомлення-рішення №1170/13-03-03 від 30.12.2016 року прийняте Центральною ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, а тому, підстави для його скасування відсутні.

Представник відповідача в обґрунтування своєї позиції зазначає, що підставою для застосування до позивача транспортного податку за 2016 рік стала наявність транспортного засобу - автомобіль TeslaS, 2013 року випуску, середньоринкова вартість якого становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2016 року.

Вказує, що листом Мінекономрозвитку від 22.02.2016р. №3252-08/4797-03 отримано перелік автомобілів, середньоринкова вартість яких розрахована на основі інформації, отриманої з інших джерел, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» станом на 1 січня 2016 року. Згідно зазначеного переліку, автомобіль Tesla S, 2013 року випуску є об`єктом оподаткування транспортним податком за 2016 рік, так як середньоринкова вартість даного автомобіля становить понад 750 розмірів заробітної плати.

У судове засідання, призначене на 30 липня 2019 року, прибули представник позивача та представник відповідача.

Представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позові, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, зазначив про наявність об`єкту оподаткування транспортним податком у позивача за 2016 рік та законність податкового повідомлення-рішення №1170/13-03-03 від 30.12.2016 року, яким позивачу нараховано зобов`язання щодо сплати транспортного податку з фізичних осіб у сумі 4166,66 грн. Вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та безпідставними, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд при вирішенні спору по суті виходить з таких підстав та мотивів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, ОСОБА_1 , є власником транспортного засобу автомобілю TeslaS, 2013 року випуску відповідно до Договору купівлі-продажу №25/10-16-1 від 25 жовтня 2016 року, укладеного між позивачем та ТОВ «ЕКОМОБІЛІ». Відповідно до п. 3.3 Договору вартість купівлі-продажу автомобілю складала 390 000,00 грн. (а.с. 12-14).

У зв`язку з перебуванням у власності позивача зазначеного автомобіля, 30 грудня 2016 року податковий орган на підставі п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, п.п. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України прийняв податкове повідомлення-рішення №1170/13-03-03, яким визначив позивачу розмір податкового зобов`язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб за 2016 рік у сумі 4166,66 гривень.

Не погодившись із вказаним рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернулась до Харківського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом.

По суті заявлених вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (стаття 1 Податкового кодексу України).

01 січня 2015 набрав чинності Закон України від 28.12.2014 № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким згідно зі статтею 267 Податкового кодексу України введено новий транспортний податок.

Відповідно до пункту 10.2 статті 10 Податкового кодексу України місцеві ради обов`язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Повноваження міських рад щодо податків та зборів визначені статтею 12 Податкового кодексу України.

Відповідно до підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

У разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада об`єднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обов`язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю (підпункт 12.3.5 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України).

Водночас, 24.12.2015 року Верховною Радою України прийнято Закон України № 909-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році", що набрав чинності 01.01.2016 (далі - Закон №909-VIII), яким внесено зміни у Податковий кодекс України щодо об`єкту оподаткування транспортним податком.

Так, згідно підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України (в редакції Закону від 24.12.2015 року № 909-VIII) об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Пунктом 4 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону № 909-VIII визначено, що у 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що оскільки Законом України №909-VIII не встановлювався новий транспортний податок, а також не змінювалась його ставка, з 01.01.2016 року платниками транспортного податку є власники легкових автомобілів не старше п`яти років, середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати.

Станом на 01.01.2016 мінімальна заробітна плата установлена в розмірі 1 378 грн. (стаття 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік»). Отже, 750 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2016 складали 1 033 500 грн.

Таким чином, об`єктом оподаткування у 2016 році стали легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1 033 500 грн. та з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно).

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті (абз.2 підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України).

Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 року №66, відповідно до положень пункту 2 якої середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013р. №403 (Офіційний вісник України, 2013 р., N 44, ст. 1576), де за ціну нового транспортного засобу (Ц н) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.

Пунктом 3 Порядку №403 встановлено, що середньоринкова вартість транспортного засобу розраховується за методом аналогії цін ідентичних транспортних засобів за такою формулою: С ср = Ц н х (Г / 100) х (1 ± (Г к / 100), де Ц н - ціна нового транспортного засобу в Україні; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації згідно з додатком 1; Г к - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу згідно з додатком 2.

Джерелом інформації про ціни нових транспортних засобів в Україні є офіційні прайс-листи виробників (дилерів) або довідкові дані про ціни щодо ідентичних або аналогічних нових транспортних засобів в Україні чи країнах-виробниках (експортерах) з урахуванням податків та зборів, що визначаються відповідно до законодавства (пункт 4 Порядку №403).

Згідно з пунктом 5 Методики, ідентичними є автомобілі, в яких збігаються такі ознаки і параметри: марка; країна-виробник; тип кузова (седан, універсал тощо); модель; конструкція привода тягових коліс; тип та робочий об`єм двигуна; потужність двигуна; тип коробки переключення передач та інших складників силової передачі; габаритні розміри; рік випуску; комплектація. Розбіжності можуть стосуватися комплектації, пробігу та технічного стану.

Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (п. 13 Методики в редакції чинній на час спірних правовідносин).

Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об`єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг (п. 14 Методики в редакції чинній на час спірних правовідносин).

Аналіз наведених положень Методики та Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів свідчить про врахування при розрахунку цієї вартості певних ознак, параметрів і характеристик транспортного засобу.

Обов`язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку. Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі отриманої від Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Разом з тим, як вбачається із наданих позивачем доказів та не спростовано відповідачем, на сайті Міністерства економічного розвитку та торгівлі України перелік легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню у 2016 році, відсутній, а тому відсутня можливість визначити вартість автомобілів марки Tesla Model S.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що транспортний засіб позивача не може бути об`єктом оподаткування транспортним податком.

Відтак, при визначенні податкового зобов`язання податковий орган не використав інформацію про автомобілі, яка розміщена на сайті Мінекономрозвитку, що вказує на безпідставність та протиправність спірного податкового повідомлення-рішення.

Суд відхиляє доводи відповідача щодо Листа Мінекономрозвитку від 22.02.2016 №3252-08/4797-03, в якому зазначено перелік автомобілів, згідно якого автомобіль Tesla S, 2013 року випуску, на думку відповідача, є об`єктом оподаткування транспортним податком за 2016 рік, оскільки вказаний лист має інформаційний характер і не містить відомостей щодо середньоринкової вартості автомобіль Tesla S.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підсумовуючи викладене в сукупності, суд зазначає, що відповідач як суб`єкт владних повноважень за правилами ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України не довів юридичної правильності і фактичної обґрунтованості спірного рішення.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки в ході розгляду справи доводи відповідача про існування у позивача невиконаного податкового обов`язку з транспортного податку за 2016 рік не знайшли свого підтвердження, то суд приходить до висновку, що позов належить задовольнити.

Розподіл судових витрат по справі слід здійснити відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 13, 14, 241, 243, 246, 250, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Центральної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (61166. м.Харків, пр. Науки, буд. 9, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №1170/13- 03-03 від 30.12.2016 року Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, винесене відносно ОСОБА_1 .

Стягнути з Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м.Харків, 61057, код 39599198) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 768,40 (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду. Або в порядку, передбаченому п. 15.5 Розділу VII КАС України, до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 06 серпня 2019 року.

Суддя Шляхова О.М.