Справа № 440/919/19
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: С.О. Удовіченко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2019 р. Справа № 440/919/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Катунова В.В. , Бершова Г.Є. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.05.2019 року, повний текст складено 16.05.2019 року, по справі № 440/919/19

за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області

до Комунального виробничого підприємства "Теплоенерго" м. Горішні Плавні

про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю),

ВСТАНОВИВ:

Головне Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області (далі - позивач) звернулося до суду з позовом, в якому просило:

- застосувати до Комунального виробничого підприємства "Теплоенерго" м. Горішні Плавні заходи реагування у вигляді повного зупинення роботи будівлі адміністративно-побутового корпусу за адресою: Полтавська область, м. Горішні Плавні, вул. Молодіжна, 8 до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки,

- встановити Комунальному виробничому підприємству "Теплоенерго" м. Горішні Плавні наступний порядок і спосіб виконання судового рішення - заборонити користуватися за призначенням будівлею адміністративно-побутового корпусу за адресою: Полтавська область, м. Горішні Плавні, вул. Молодіжна, 8 та відключити її від електропостачання.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.05.2019 року відмовлено у задоволенні позову.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування вимог послався на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а саме ст.ст. 2, 67, 68, 70 Кодексу цивільного захисту України.

Комунальне виробниче підприємство "Теплоенерго" м. Горішні Плавні (далі - відповідач) надало відзив на апеляційну скаргу, в якому просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі п.2 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що з 09.10.2018 року по 16.10.2018 року Головним Управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області проведено планову перевірку відповідача та винесено припис № 63 від 16.10.2018 року про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного законодавства, техногенної та пожежної безпеки, яким встановлено порушення, які необхідно усунути у визначений строк (а.с. 26-28).

З 04.02.2019 року по 15.02.2019 року позивачем проведено позапланову перевірку КВП "ТЕ" м. Горішні Плавні" за адресою Полтавська область, м. Горішні Плавні, вул. Молодіжна, 8, з виконання припису щодо усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки № 63 від 16.10.2018 року, за результатами якої складено акт від 08.02.2019 року № 3 (а.с. 32-44).

Описом виявлених порушень вищезазначеного акту зафіксовані наступні факти недотримання вимог пожежної безпеки:

- пункту 1.2 глави 1 розділу V Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом МВС України від 30.12.2014 №1417, зареєстрованим в Мін`юсті України 05.03.2015 за №252/26697 (далі -НАПБ А.01.001-2014), пункт Ж.2.4 додаток Ж ДБН В.2.5-56:2014 - роботи з підтримання експлуатаційної придатності СПЗ не проводяться організаціями, які мають відповідну ліцензію;

- пункт 5.6 розділу розділу V, ДБН В.2.5- 56:2014 - побудова системи протипожежного захисту (пожежні сповіщувачі) не визначені проектною організацією, в залежності від функціонального призначення, конструктивних та об`ємно - планувальних рішень будинку;

- пункт 5.8 розділу розділу V, ДБН В.2.5- 56:2014 - тривожні сповіщення від приладів приймально - контрольних пожежних систем протипожежного захисту будівлі не виведені на пульт пожежного спостерігання;

- пункт 1.1 глави 1 розділу V НАПБ А.01.001-2014, пункт Ж.2.4 додаток Ж ДБН В.2.5-56:2014 - система протипожежного захисту, а саме система пожежної сигналізації знаходиться у несправному стані;

- пункт 1.24 глава 1 розділу ІV НАПБ А.01.001-2014 - влаштовані незаповнені отвори в протипожежних перешкодах, які відокремлюють електрощитову від іншого приміщення;

- графа 3 пункт 2 розділ ІІІ Наказ МВС України № 879 від 05.11.2018 "Про затвердження правил техногенної безпеки" - не забезпечено відповідно до законодавств своїх працівників засобами колективного та індивідуального захисту.

На підставі акту перевірки від 08.02.2019 року № 3 позивачем винесено припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки від 08.02.2019 № 3, примірник якого разом з примірником акту перевірки від 08.02.2019 року вручено директору відповідача (а.с. 37).

Зважаючи на те, що порушення, які не були усунуті відповідачем та які викладені в акті перевірки, створюють безпосередню загрозу для життя та здоров`я людей, з метою попередження настання негативних наслідків, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що наведені позивачем у акті від 08.02.2019 року № 3 порушення правил протипожежної та техногенної безпеки, хоча і свідчать про невиконання відповідачем окремих правил дотримання протипожежної та техногенної безпеки, однак самі по собі не створюють реальної загрози життю та здоров`ю людей. Крім того, суд також врахував активну поведінку відповідача по усуненню виявлених перевіркою порушень.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05 квітня 2007 року № 877-V (далі - Закон № 877-V).

Згідно статті 1 Закону № 877-V державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Згідно зі статтею 6 Закону № 877-V підставами для здійснення позапланових заходів, зокрема, є перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю). Під час проведення позапланового заходу з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю). Проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, крім позапланових заходів, передбачених частиною четвертою статті 2 цього Закону. Суб`єкт господарювання повинен ознайомитися з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю). Строк здійснення позапланового заходу не може перевищувати десяти робочих днів, а щодо суб`єктів малого підприємництва - двох робочих днів. Продовження строку здійснення позапланового заходу не допускається.

Частиною сьомою статті 7 Закону № 877-V визначено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Кодекс цивільного захисту України регулює відносини, пов`язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту, та визначає повноваження органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, права та обов`язки громадян України, іноземців та осіб без громадянства, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності (статті 1 Кодексу цивільного захисту України).

Статтею 64 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб.

Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.

До складу центрального органу виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, і його територіальних органів входять: 1) органи державного нагляду у сфері пожежного нагляду; 2) органи державного нагляду у сфері цивільного захисту і техногенної безпеки; 3) підрозділи забезпечення та інші структурні підрозділи.

Згідно зі статтею 66 Кодексу цивільного захисту України центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону.

Відповідно до пунктів 1, 12 частини 1 статті 67 Кодексу цивільного захисту України до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить: здійснення державного нагляду (контролю) у сфері техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства органами та суб`єктами господарювання, аварійно-рятувальними службами, зазначеними у статті 65 цього Кодексу; звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Частиною 2 ст. 68 цього Кодексу визначено, що у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Відповідно до статті 70 Кодексу цивільного захисту України підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є: 1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; 2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення; 3) випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки; 4) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; 5) відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи; 6) невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб`єкта господарювання, їх непридатність або відсутність; 7) порушення правил поводження з небезпечними речовинами; 8) відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об`єктів або об`єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій; 9) відсутність на об`єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту; 10) неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання; 11) проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об`єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб`єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.

Згідно з ч. 2 ст. 70 Кодексу цивільного захисту України повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств можливе лише за рішенням адміністративного суду, прийнятим за зверненням центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки. Такі заходи можуть бути застосовані на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

Разом з тим, системно аналізуючи положення Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та ст. 68, 70 Кодексу цивільного захисту України, колегія суддів вважає, що цими правовими нормами установлена можливість застосування різних заходів реагування за одні й ті самі порушення, при цьому критерієм їх розмежування є створення такими порушеннями загрози життю та здоров`ю людей і саме наявність такої загрози надає можливість для застосування адміністративним судом заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень.

У контексті спірних правовідносин загрозу життю та здоров`ю людей створюють такі порушення суб`єктом господарювання вимог законодавства, які можуть призвести до виникнення пожежі як неконтрольованого процесу знищування або пошкодження вогнем майна, під час якого виникають чинники, небезпечні для істот та навколишнього природного середовища (п. 32 ч. 1 ст. 2 Кодексу цивільного захисту України).

Саме такі порушення вимагають вжиття заходів реагування адміністративним судом у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень.

Так, за змістом робочого проекту "Пожежна сигналізація АБК "Комсомольськтеплоенерго", виконаного ООО "АТЕКС", акту прийому в експлуатацію пожежної сигналізації від 23.12.1998 року, в експлуатацію за адресою вул. Молодіжна, 8 , введено систему пожежної сигналізації (а.с. 63-67).

На підтвердження усунення порушень відповідачем надано копію договору № 07/19-ТО від 06.05.2019 року на підтримання експлуатаційної придатності (технічне обслуговування) пожежної автоматики, укладеного із ФОП ОСОБА_1 (виконавець) та КВП "ТЕ" Горішні Плавні" (замовник), згідно з умовами якого виконавець зобов`язаний проводити технічне обслуговування системи автоматичної пожежної сигналізації, встановленої за адресою вул. Молодіжна, 8, м. Горішні Плавні (пп. 1.1 договору). Технічне обслуговування включає в себе заходи здійснення технічного нагляду за дотриманням правил технічної експлуатації автоматичної пожежної сигналізації, здійснення планових регламентованих робіт, необхідних для утримання засобів автоматичної пожежної сигналізації у робочому стані. Виконавець по договору ОСОБА_1 має ліцензію серії НОМЕР_1 , видану Державним Департаментом пожежної безпеки МНС України, на проектування, монтаж, технічне обслуговування засобів протипожежного захисту та систем опалення, оцінку протипожежного стану об`єктів (а.с. 133-136).

Також відповідно до акту технічного обстеження установки пожежної сигналізації від 06.05.2019 року, погоджений ФОП ОСОБА_1 та затверджений директором КВП "ТЕ" м. Горішні Плавні ОСОБА_2 , під час технічного огляду установок пожежної сигналізації, що змонтовані ООО "АТЕКС" в 1998 році, за проектом виконаним ООО "АТЕКС" встановлено, що установка пожежної сигналізації в приміщеннях адмінбудівлі КВП "ТЕ" м. Горішні Плавні за адресою вул. Молодіжна, 8, м. Горішні Плавні, знаходиться в працездатному стані, в коридорах відсутні пожежні сповіщувачі, електромережа шлейфів прокладена та експлуатується з порушенням вимог нормативних документів, обладнання системи ППКП "Дніпро", теплові пожежні сповіщувачі ІП -105, СПТМ -70, електромережа шлейфів частково морально та технічно застаріли, мають тривалий термін експлуатації та несертифіковані в Україні (а.с. 137).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач забезпечує своїх працівників захистом індивідуального захисту у вигляді спецодягу, спецвзуття, інших засобів захисту, миючих засобів, придбано та встановлено двері в електрощитову (а.с. 73-91, 138 - 141).

Колегія суддів зазначає, що вищевказаними доказами підтверджено факт вчинення необхідних дій по усуненню порушень, які призводять до виникнення пожежі.

Оскільки ризик виникнення пожежі має вірогідний характер і він безпосередньо не виникає внаслідок виявлених порушень, то позивач вправі на підставі положень ст. 68, 69 Кодексу цивільного захисту України самостійно вжити заходи реагування шляхом видачі приписів, постанов і розпоряджень щодо усунення таких порушень.

Із досліджених письмових доказів колегія суддів не вбачає, що виявлені порушення викликають необхідність застосування судом крайніх заходів реагування у вигляді повного зупинення експлуатації будівель відповідача.

Зважаючи на те, що відповідачем здійснено заходи щодо усунення виявлених порушень, та беручи до уваги принцип пропорційності, що передбачає дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані такі заходи, колегія суддів апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що до наданого до суду першої інстанції акту технічного обстеження установки пожежної сигналізації від 06.05.2019 року внесено завідомо неправдиві відомості про працездатність установки пожежної сигналізації є лише припущенням апелянта та колегією суддів не приймаються до уваги.

Доводи апелянта про те, що судом протиправно прийнято доповнення до відзиву відповідача разом з додатками, оскільки останні подані з порушенням строку, встановленого судом та без направлення їх копій позивачу, колегія суддів вважає такими, що не впливають на правильність висновків суду першої інстанції з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду від 18.03.2019 року, крім іншого, визначено відповідачу 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять доказів щодо дати отримання відповідачем копії зазначеної ухвали. Разом з тим, 09.04.2019 року на адресу суду надійшов від підприємства відзив на позовну заяву з додатками та доказами направлення їх копій позивачу (а.с. 55-62). Доповнення до відзиву з додатками надані відповідачем в судовому засіданні від 07.05.2019 року, в яких зазначено, що позивач ознайомлений відповідними документами.

Відповідно до ч. 9 ст. 79 КАС України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Згідно з ч. 10 ст. 79 КАС України докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не визначено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції правомірно прийнято в якості належних та допустимих доказів надані відповідачем до суду документи.

Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.05.2019 по справі № 440/919/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов Г.Є. Бершов