Справа № 640/14202/19
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2019-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення заяви про забезпечення позову

02 серпня 2019 року м. Київ № 640/14202/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Добрянської Я.І., розглянувши заяву позивача про забезпечення позову до подання позову

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Марко-Лайн"
до Комунального підприємства "Київблагоустрій" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла заява 30.07.2019р. Товариства з обмеженою відповідальністю "Марко-Лайн" про забезпечення позову до подання позовної заяви, яка отримана суддею Добрянською Я.І. 01.08.2019р.

В обґрунтування заяви заявник зазначає, що має намір звернутись до суду з метою визнання протиправними дій Комунального підприємства "Київблагоустрій" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо демонтажу майна, що належить на праві власності позивачу та визнання протиправним та скасування доручення Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради від 04.07.2019р. № 064-3800 видане КП "Київблагоустрій", що стосується вжиття заходів шляхом демонтажу майна, що належить на праві приватної власності позивачу, однак наразі вважає за доцільне подати заяву про забезпечення позову, оскільки на думку позивача, очевидною є небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача діями та рішеннями відповідачів.

З огляду на вищевикладене просить забезпечити адміністративний позов шляхом зупинення дії доручення Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради від 04.07.2019р. № 064-3800 видане КП "Київблагоустрій", що стосується вжиття заходів шляхом демонтажу майна, що належить на праві власності ТОВ "Марко-Лайн" та заборонити Комунальному підприємству "Київблагоустрій" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) вчиняти дії, направлені на демонтаж майна, що належить на праві власності ТОВ "Марко-Лайн".

Ознайомившись із поданою заявою, суд приходить до висновку про наявність підстав для її повернення позивачу без розгляду, з огляду на таке.

Судом встановлено, що заяву про забезпечення позову подано, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 153 КАС України, до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Частиною 1 статті 152 КАС України встановлено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити: 1) найменування суду; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності; або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку, офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що її подано представником позивача адвокатом Меліковою В.І.

Згідно з ч. 1 ст. 55 КАС України, сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 КАС України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до ч.4 ст. 59 КАС України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Відповідно до п.2 ч.1 ст.20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.

Згідно п.п.15.4 п.15 Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого Рішенням Ради адвокатів України від 17.12.2012 року за №36, ордер містить наступні реквізити: назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності, відповідно до статті 19 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

З аналізу вказаних норм вбачається, що законодавцем чітко відокремлені судові органи, як такі що повинні бути окремо зазначені в графі «назва органу, в якому надається правова допомога» ордеру на надання правової допомоги.

Отже, в ордері на надання правової допомоги має бути зазначено не абстрактний орган державної влади, а конкретна назва такого органу, зокрема суду.

Судом встановлено, що до заяви про забезпечення позову на підтвердження повноважень адвоката Мелікової В.І. щодо представництва інтересів позивача додано копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, договору про надання правової допомоги та копію ордеру серії ДН № 010727.

З копії вищезазначеного ордера, вбачається, що в графі назва органу, у якому надається правова допомога адвокатом зазначено, що правова допомога надається "у всіх судах, установах, підприємствах, організаціях усіх форм власності".

Таким чином, найменування Окружного адміністративного суду м. Києва як органу в якому представник має право надавати правову допомогу позивачу, ордер не містить.

З вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що до позову не додано документу, що підтверджує повноваження адвоката представляти інтереси заявника в Окружному адміністративному суді міста Києва, таких як довіреність або ордер, видані відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією викладеною Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 05.06.2019р. у справі № 9901/847/18, провадження №11-44заі19; Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2019р. у справі № 9901/939/18, провадження № 11-1521заі18 та в ухвалі Верховного Суду від 29.07.2019р. у справі №620/4113/18, адміністративне провадження №К/9901/20184/19.

Суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, сформульовану в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України" (пункт 31) де зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою: регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у пункті 55 справи "Креуз проти Польщі", що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти ("Kreuz v. Poland" № 28249/95).

Відповідно до ч. 7 ст. 154 КАС України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 152 цього Кодексу, повертає її заявнику без розгляду, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам КАС України, а відтак така заява підлягає поверненню заявнику без розгляду.

Одночасно, суд зазначає, що повернення судом заяви про забезпечення адміністративного позову з огляду на підписання її особою, повноваження якої не підтверджені та можливість повторного звернення до суду, якщо відпадуть обставини, що стали підставою для її повернення, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд.

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією Верховного суду викладеною в ухвалі від 11.01.2019р. у справі №820/3119/18 адміністративне провадження №К/9901/119/19.

Керуючись статтями 59, 152,-154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Заяву про забезпечення позову повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Марко-Лайн" без розгляду.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки встановлені ст. 256 КАС України та може бути оскаржена, за правилами, встановленими ст. 293-297 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська