Справа № 560/1514/19
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2019-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1514/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лабань Г.В.

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

24 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Полотнянка Ю.П. Драчук Т. О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 червня 2019 року (прийняту у м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування розпорядження,

В С Т А Н О В И В :

позивач 16.05.2019 звернувся із позовом до Хмельницького окружного адміністративного суду в якому просив визнати протиправним та скасувати розпорядження відповідача від 22.02.2011 №74/2011-р "Про припинення права користування ОСОБА_2 земельною ділянкою на території Малокарабчиївської сільської ради".

При цьому, 06.06.2019 позивач подала до суду заяву, в якій просить суд з власної ініціативи вжити заходи забезпечення позову.

Вказана заява обґрунтована тим, що наказом від 07.05.2019 №121 Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області включило спірну земельну ділянку до Переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення, права оренди на які пропонуються до продажу на земельних торгах окремими лотами. Тому невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити виконання рішення суду та відновлення порушених прав.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 07.06.2019 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову судом з власної ініціативи відмовлено.

Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що спірна земельна ділянка не виставлена на земельні торги, а лише включена до переліку земельних ділянок, права оренди на які пропонуються до продажу на земельних торгах.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказану ухвалу суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що з наданих суду доказів вбачається, що земельна ділянка включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення, права оренди на які пропонуються до продажу на земельних торгах. При цьому, новий власник чи користувач зможе вільно нею розпоряджатись, що може істотно ускладнити чи унеможливити поновлення порушених прав та ускладнить виконання рішення суду.

Правом подати до суду відзив на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

24.07.2019 до суду надійшла заява відповідача про розгляд справи за відсутності представника Дунаєвецької районної державної адміністрації.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Положенням ч. 1 ст. 150 КАС України встановлено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 ст. 150 КАС України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

На підставі ч. 2 ст. 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Отже, з наведених положень слідує, що забезпечення позову - це заходи адміністративного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову.

Значення цього інституту адміністративного процесуального права в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення. Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику. Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно якоїсь із сторін у спорі; їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ`я сторін.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав, передбачених ч. 2 ст. 150 КАС України.

Так, забезпечення адміністративного позову можливе виключно за наявності таких обставин: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; захист прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; наявні ознаки очевидної протиправності оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності.

Наявність таких обставин повинна бути доведена позивачем та встановленою судом у разі вжиття таких заходів. Заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно будь-якої із сторін у спорі, їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ`я сторін.

Отже, під час вирішення питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову. Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

Колегія суддів звертає увагу на те, що застосування такого заходу забезпечення позову як заборона органам державної влади та місцевого самоврядування вчиняти дії щодо розпорядження земельною ділянкою за кадастровим номером НОМЕР_1 та заборони вчиняти дії щодо здійснення державної реєстрації права власності та/бо інших речових прав стосовно цієї земельної ділянки, є неможливим без дослідження правової природи наказу №121 від 27.05.2019 "Про включення земельних ділянок до Переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення, права на які пропонуються до продажу на земельних торгах", його вмотивованості та законності.

При цьому, сам лише факт проведення торгів, жодним чином не може достеменно свідчити про те, що права на вказану земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_1 будуть реалізовані третій особі, як про це зазначає заявник.

Крім того, спірна земельна ділянка не виставлена на земельні торги, а лише включена до переліку земельних ділянок, права оренди на які пропонуються до продажу на земельних торгах.

Разом з цим, суд звертає увагу на те, що земельні торги представляють собою не одноразову дію, а комплекс певних дій, які проводяться окремими організаціями та складаються із підготовчої частини, безпосередньо торгів і дій, які є наслідком проведення таких торгів. При цьому, відповідно до частини 3 ст. 136 ЗК України земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність обставин, що можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або які можуть унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду. У зв`язку із цим, відсутні підстави для вжиття відповідних заходів забезпечення позову, та задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

За таких обставин, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції в повній мірі надав оцінку усім вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, у зв`язку із чим, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 червня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Полотнянко Ю.П. Драчук Т. О.