Справа № 620/4083/18
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2019-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/4083/18 Суддя (судді) першої інстанції: Скалозуб Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Ганечко О.М., Костюк Л.О.,

за участю секретаря: Рагімової Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просила:

- визнати протиправною відмову Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у призначенні пенсії за віком, як матері інваліда з дитинства, відповідно до ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Чернігівське об`єднане управління Пенсійного фонду України призначити пенсію за віком, як матері інваліда з дитинства, відповідно до ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 26.03.2018 року.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2019 року позовні вимоги задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком, як матері інваліда з дитинства, відповідно до ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язано Чернігівське об`єднане управління Пенсійного фонду України призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, як матері інваліда з дитинства, відповідно до ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 26.03.2018 (з дати звернення).

Не погодившись із вказаним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2019 року та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповністю з`ясовані обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 має загальний страховий стаж більше 15 років, що не заперечується відповідачем та підтверджується наданою копією трудової книжки.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 до розірвання шлюбу) має дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Медичним висновком № 162/01 від 03.01.2007 про дитину інваліда віком до 18 років Чернігівської міської дитячої поліклініки № 2 (центральна лікарська консультативна комісія) встановлено, що у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наявне захворювання (патологічний стан) відповідає розділу 1, пункту 1 підпункту 1.6 Переліку медичних показань, що дають право на одержання соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до 16 років, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерством праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України від 08.11.2001 року № 454/471/516. Даний висновок дійсний до 19.07.2008, дата переогляду 01.06.2008. Таким чином ОСОБА_3 мала медичні показники для визнання її інвалідом дитинства до 16-річного віку у відповідності з наказом МОЗ України №482 від 04 грудня 2001 року.

Відповідно до довідки МСЕК Серії МСЕ-ЧНВ № 461939, виданої Чернігівською міською МСЕК 30.07.2008, дитині позивача з 19.07.2008 було встановлено другу групу інвалідності на строк до 01.08.2009, причина інвалідності - інвалід дитинства.

Згідно довідки МСЕК Серії МСЕ-ЧНВ № 329687, виданої Чернігівською міською МСЕК 05.08.2009, дитині позивача з 01.08.2009 залишено другу групу інвалідності на строк до 01.09.2010, причина інвалідності - інвалідність з дитинства.

З наявної в матеріалах справи відповіді Комунального медичного закладу «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Чернігівської обласної ради від 03.10.2018 № 16-05/237 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , вперше звернулася в Чернігівську міську МСЕК 29.07.2008 у віці 18 років, їй була встановлена 2 група інвалідності, причина інвалідності - інвалід з дитинства. До цього часу спостерігалась у дитячій ЛКК. Останній переогляд відбувся 15.11.2016. Комісія встановила ОСОБА_3 3 групу інвалідності, причина інвалідності: особа з інвалідністю з дитинства.

26 березня 2018 року позивач звернулась до Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком, як матері інваліда з дитинства.

Листом від 06.07.2018 № 15358/06 Чернігівським ОУПФУ відмовлено в призначенні пенсії за віком, як матері інваліда з дитинства з тих підстав, що у неї відсутній висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що її дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до шестирічного віку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 3 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Закон №1058-ІУ) передбачено, що матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років.

Аналогічні приписи містяться і у статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідно до якої жінки, які народили п`ятеро або більше дітей і виховали їх до восьмирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дітьми. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років, які мають право на одержання соціальної пенсії.

Згідно з п. 2.18 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги.

У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності).

Аналізуючи вказані норми закону, враховуючи, що донька позивача визнана інвалідом з дитинства, мала медичні показання для визнання її інвалідом дитинства до 18-річного віку, позивач досягла 50 років, суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення дострокової пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним судом в постанові від 31.07.2018 у справі № 501/2838/16-а.

Згідно з ч.1 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками Чернігівського окружного адміністративного суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Всі наведені апелянтом доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Суддя Ганечко О.М.

Суддя Костюк Л.О.