Справа № 520/3133/19
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 липня 2019 р.Справа № 520/3133/19

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання Мороз М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Спірідонов М.О., м. Харків, повний текст складено 10.04.19 року по справі № 520/3133/19

за позовом ОСОБА_1

до Слобожанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Слобожанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (далі по тексту Слобожанське ОУПФУ м. Харкова, відповідач), в якій просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Слобожанського ОУПФУ м. Харкова щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку та виплаті ОСОБА_1 основної державної пенсії, згідно до приписів статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи», виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року;

- зобов`язати Слобожанське ОУПФУ м. Харкова Слобожанське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова здійснити з 1 січня 2019 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 основної державної пенсії, згідно до приписів статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи» як норму прямої дії (№2148-VIII від 03.10.2017), виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.2019 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Слобожанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (61140, м. Харків, вул. Гольдбергівська, 15) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати повністю рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.2019 року та ухвалити за наслідками розгляду справи нове рішення у формі постанови про задоволення позову, а саме: визнати противоправною бездіяльність Слобожанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку та виплаті ОСОБА_1 основної державної пенсії, згідно до приписів статті 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року; зобов`язати Слобожанське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова здійснити з 1 січня 2019 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 основної державної пенсії, згідно до приписів статті 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи як норму прямої дії (№2148-VIII від 03.10.2017), виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що рішення суду першої інстанції є неправильним та таким, що підлягає скасуванню за наступних обставин. Так, вказує, що сам факт знаходження його на обліку органів соцзахисту (УПФУ) з 1991 року свідчить про те, що відносини виникли, ще у 1991 році, коли позивач звернувся із заявою про призначення йому довічної пенсії як ліквідатору, інваліду внаслідок на ЧАЕС, з особливим статусом інвалід війни. Позивач отримував пенсію як ліквідатор за спеціальним законодавством СРСР та УРСР, яке діяло в 1991 році стосовно осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, матеріали пенсійної справи підтверджують зазначену обставину. Посилається, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права: застосування закону, який не підлягає застосуванню (ч.2 ст. 317 КАС України). Крім того, вказує на помилковість посилання суду на Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про державне загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (затверджений постановою правління ПФУ від 25.11.2005 року №22-1). Також, зазначає, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок про те, що позивач ОСОБА_1 повинен звертатися до органів УПФУ з заявою за формою документа передбаченого Порядком №22-1 з огляду на правовий висновок, який викладений у постанові Верхового Суду від 19.04.2018 року по адміністративному провадженню №К/990/6458 (справа Кременецького районного суду Тернопільської області №601/198/16), оскільки правова позиція Верховного Суду стосується особи, яка не має спеціального статусу, і вперше звернулася до суду 12.01.2016 року, тобто у період часу коли діяв Закон України «Про державне загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та встановлював новий порядок оформлення пенсій. Вказує, що суд першої інстанції при вирішенні справи допустив порушення процесуального закону, яке полягає в неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими та невідповідності висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи.

31.05.2019 р. Слобожанське ОУПФУ м. Харкова подало відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на те, що відповідачу рішення про відмову у здійсненні з 1 січня 2019 року перерахунку та виплати основної державної пенсії, згідно приписів статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від чорнобильської катастрофи», виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року не виносилось, а відповідь, яка надана позивачу від 13.02.2019 р. №13/В-4, носить інформаційний характер, яка не є рішенням суб`єкта владних повноважень, що може вплинути на права позивача і не підлягає розгляду в адміністративному порядку. Просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а справу розглядати без участі представника управління за наявними у справі матеріалами.

14.06.2019 р. ОСОБА_1 подав відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що твердження пенсійного органу проте, що за відсутності рішення про відмову у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання відповідачем стосовно позивача, відсутній і предмет оскарження є безпідставними. Посилається, що порушення його права у зв`язку з бездіяльністю відповідача триває.

Позивач про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений заздалегідь та належним чином, про що свідчить розписка останнього в явочному листі, який міститься в матеріалах даної справи.

Відповідач про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений заздалегідь та належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення, яке містяться в матеріалах справи. Крім того, судова повістка була направлена на офіційну електронну адресу відповідача.

Позивач в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засідання заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив її відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , з 29 червня по 29 серпня 1986 року приймав безпосередню участь в ліквідації наслідків катастрофи на Чорнобильській АЕС в складі військової частини №83423, а також є інвалідом 2-ї групи з 31 січня 2013 року та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни.

Інвалідність позивача набута під час виконання обов`язків військової служби, як рядовим строкової служби, звільненим у запас 11 травня 1987 року, та безпосередньо пов`язана з виконанням обов`язків по ліквідації згаданої катастрофи, із ступенем втрати професійної працездатності 80%.

На обліку відповідача ОСОБА_1 знаходиться з лютого 1991 року та отримує пенсію як інвалід 2-ї групи, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 , відміткою у військовому квитку, медичними актами та довідками, що містяться в матеріалах справи.

17 січня 2019 року позивач звернувся з письмовою заявою до відповідача про здійснення та подальшу виплату основної державної пенсії, згідно до приписів ч.3 ст.59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від чорнобильської катастрофи», виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Листом від 13.02.2019 року № 13/В-4 відповідач повідомив заявника про відсутність підстав для перерахунку пенсії у порядку ч.3 ст.59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до змісту вищевказаного листа, відповідач повідомив позивача, що станом на 14.02.2019 р. відсутні дані про середню заробітну плату у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за рік, що передує відповідному року, яка враховується в розрахунку пенсії згідно постанови Кабінету Міністрів України від 15.11.2017 №851 "Про внесення змін до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Позивач, вважаючи, що відповідачем було допущено протиправну бездіяльність Слобожанського ОУПФУ м. Харкова щодо відмови йому в перерахунку та виплаті основної державної пенсії, згідно до приписів статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від чорнобильської катастрофи», виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, звернувся до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся до відповідача з письмовим зверненням у довільній формі, що не створює правового наслідку у вигляді обов`язку прийняти письмове рішення у формі протоколу стосовно призначення нової пенсії, а отже відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідачем не було, а лише було надано відповідь в порядку Закону України "Про звернення громадян".

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами ст.46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Спеціальним законом, який визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, є Закон України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991 року №796-XII (далі по тексту - Закон № 796-XII).

Статтею 1 Закону № 796-XII визначено, що цей Закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Тобто, метою Закону №796-XII є захист громадян, які постраждали внаслідок: - Чорнобильської катастрофи; - інших ядерних аварій та випробувань; - військових навчань із застосуванням ядерної зброї.

Згідно змін, внесених Законом України від 03.10.2017 р. № 2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", які застосовуються з 01 жовтня 2017 р., законодавцем було розширено перелік категорій осіб, на яких розповсюджується норма ч.3 ст. 59 Закону №796-XII.

Згідно ч.3 ст. 59 Закону №796-XII в редакції Закону України від 03.10.2017 р. № 2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року".

Отже, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 р. №2148-VIII розширено перелік категорій осіб, на яких вказана норма розповсюджується: особа брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи; особа брала участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій та випробувань; особа брала участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї.

Проте, незмінною залишилася умова щодо проходження такими особами дійсної строкової служби у відповідний період.

Так, право виникає у зазначених осіб лише за наявності у сукупності трьох умов (розширене тлумачення зазначеної статті без внесення змін до ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII не допускається):

1) особа має статус особи з інвалідністю;

2) особа отримала статус особи з інвалідність виключно внаслідок участі у ліквідації відповідних наслідків та у військових навчаннях;

3) особа брала участь у ліквідації відповідних наслідків та військових навчаннях лише під час проходження дійсної строкової служби.

Аналогічного висновку щодо необхідності дотримання вказаних вище критеріїв дійшов Верховний Суд у постановах від 11.12.2018 року по справі № 822/1346/18, від 26.03.2019 року по справі №816/99/18.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд повинен враховувати висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, як військовослужбовець, під час проходження дійсної строкової служби в період з 29.06.1986 р. по 29.08.1986 р. приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується копією військового квитка позивача НОМЕР_2 та довідкою військової частини НОМЕР_1 від 18.03.1993 р. (том 1 а.с. 8 - 9).

Відповідно до посвідчення Серії НОМЕР_3 (Категорія 1) від 03.07.1997 р. ОСОБА_1 є громадянином, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи (том 1 а.с. 12).

Також, відповідно до посвідчення Серії НОМЕР_4 від 20.02.2019 р. позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 року (Категорія 1) другої групи інвалідності (том 1 а.с. 11).

Згідно Довідки до Акта огляду МСЕК Серія 10 ААБ №681051 позивачу встановлена друга група інвалідності безстроково з 31.01.2013 р. у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби (том 1 а.с.10).

Відповідно до Довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого Серії ХАР-05 №004862 від 31.01.2013 р. ступінь втрати позивачем професійної працездатності у відсотках: 80% (вісімдесят) з 31.01.2013 р. - безстроково (том 1 а.с. 10).

Відповідно до посвідчення № НОМЕР_5 позивач є інвалідом 2 групи і має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни (том 1 а.с. 12).

Колегія суддів дослідивши матеріали пенсійної справи позивача зауважує, що позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію по інвалідності другої групи внаслідок захворювання отриманого при виконанні обов`язків військової служби при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Отже, з урахуванням вказаного вище, колегія суддів приходить до висновку, що на позивача по справі поширюється дія ч.3 ст.59 Закону №796-XII в редакції Закону України від 03.10.2017 р. №2148-VIII щодо виплати пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання противоправною бездіяльність Слобожанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо відмови позивачу в перерахунку та виплаті позивачу основної державної пенсії, згідно до приписів статті 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо посилання в суді апеляційної інстанції представника відповідача, а також посилання у відповіді пенсійного органу на звернення позивача від 17.01.2019 р. на те, що станом на 14.02.2019 р. відсутні дані про середню заробітну плату у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за рік, що передує відповідному року, яка враховується в розрахунку пенсії згідно постанови Кабінету Міністрів України від 15.11.2017 №851 "Про внесення змін до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", то колегія суддів їх відхиляє, оскільки вказані дані про середню заробітну плату жодним чином не впливають на встановлення спірного розміру пенсії і не може бути підставою для відмови у визначенні її розміру.

Також, щодо посилання суду першої інстанції на те, що у спірних правовідносинах позивач звертався до відповідача з заявою довільної форми та змісту, замість звернення з заявою по формі згідно з Порядком №22-1, а тому таке звернення не тягне наслідків у вигляді вирішення питання про призначення пенсії, а також доводів відповідача, що відповідь яка надана позивачу від 13.02.2019 №13/В-4 носить інформаційний характер, яка не є рішенням суб`єкта владних повноважень, що може вплинути на права позивача і не підлягає розгляду в адміністративному порядку, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки позивач звернувся до відповідача зі зверненням від 17.01.2019 р. саме щодо неправильного визначення пенсійним органом розміру отримуваної ним пенсії, а не з приводу перерахунку пенсії, а тому в даному випадку ОСОБА_1 не повинен був подавати заяву про перерахунок його пенсії, оскільки це помилка пенсійного органу.

Стосовно посилання суду першої інстанції на правовий висновок, який викладений у постанові Верховного Суду від 19.04.2018 р. по адміністративному провадженню №К/9901/6458/18 (справа Кременецького районного суду Тернопільської області №601/198/16) та у силу якого підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу ПФУ в установленому порядку, колегія суддів вважає ці посилання помилковими, оскільки в даному випадку не має факту призначення пенсії позивачу, а є спір щодо її розміру.

Оскільки під час апеляційного перегляду даної справи встановлено противоправну бездіяльність Слобожанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку та виплаті ОСОБА_1 основної державної пенсії, згідно до приписів статті 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, колегія суддів вважає, що з метою належного захисту прав та інтересів позивача слід зобов`язати Слобожанське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова здійснити з 1 січня 2019 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 основної державної пенсії, згідно до приписів статті 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи як норму прямої дії (№2148-VIII від 03.10.2017), виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно до ст.317 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права.

Згідно ст.315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції може своєю постановою скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Переглянувши оскаржуване рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при його прийнятті судом першої інстанції було неповно з`ясовано судом обставин, що мають значення для справи, а також порушено норми матеріального права, що привело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

Оскільки, відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, дана справа відноситься до справ незначної складності і відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.2019 року по справі №520/3133/19 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким задовольнити позов ОСОБА_1 .

Визнати противоправною бездіяльність Слобожанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку та виплаті ОСОБА_1 основної державної пенсії, згідно до приписів статті 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Зобов`язати Слобожанське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова здійснити з 1 січня 2019 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 основної державної пенсії, згідно до приписів статті 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи як норму прямої дії (№2148-VIII від 03.10.2017), виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року з урахуванням раніше виплачених сум.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис) А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис)З.Г. Подобайло Н.С. Бартош
Повний текст постанови складено 05.08.2019 року