Справа № 160/6707/19
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2019-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 серпня 2019 року Справа № 160/6707/19
16 липня 2019 року nовариство з обмеженою відповідальністю «АСКОМ СЕРВІС» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної фіскальної служби України, у якій позивач просить:
В обґрунтування позову позивач зазначив, що бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо своєчасного скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 22.05.2019 року, в частині активів - сум ліміту ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ у Державній фіскальній службі України - підприємства - товариство з обмеженою відповідальністю «АСКОМ СЕРВІС», шляхом блокування сум податку в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміт ПДВ) по вказаному підприємству, на яку останнє має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, перешкодила ТОВ «АСКОМ СЕРВІС» у встановлений законодавством термін зареєструвати податкові накладні.
У зв`язку з чим, складені товариством з обмеженою відповідальністю «АСКОМ СЕРВІС» податкові накладні № 6 від 16.05.2019 року, № 7 від 31.05.2019 року, № 8 від 31.05.2019 року, № 13 від 16.05.2019 року, № 14 від 16.05.2019 року, № 15 від 16.05.2019 року, № 16 від 20.05.2019 року, № 17 від 21.05.2019 року, № 18 від 21.05.2019 року, № 19 від 21.05.2019 року, № 20 від 22.05.2019 року, № 21 від 23.05.2019 року, № 22 від 24.05.2019 року, № 23 від 24.05.2019 року, № 24 від 24.05.2019 року, № 25 від 24.05.2019 року, № 26 від 25.05.2019 року, № 27 від 25.05.2019 року, № 28 від 27.05.2019 року, № 29 від 27.05.2019 року, № 30 від 27.05.2019 року, № 31 від 27.05.2019 року, № 32 від 27.05.2019 року, № 33 від 27.05.2019 року, № 34 від 28.05.2019 року, № 35 від 28.05.2019 року, № 36 від 28.05.2019 року, № 37 від 28.05.2019 року, № 38 від 28.05.2019 року, № 39 від 28.05.2019 року, № 40 від 31.05.2019 року, № 41 від 31.05.2019 року, № 42 від 31.05.2019 року, № 43 від 31.05.2019 року, № 44 від 31.05.2019 року, № 45 від 31.05.2019 року, № 46 від 31.05.2019 року, № 47 від 31.05.2019 року, № 48 від 31.05.2019 року, № 49 від 31.05.2019 року, № 50 від 31.05.2019 року, № 51 від 31.05.2019 року, № 52 від 31.05.2019 року, № 53 від 31.05.2019 року, № 54 від 31.05.2019 року, № 55 від 31.05.2019 року, № 56 від 31.05.2019 року, № 57 від 31.05.2019 року, № 58 від 31.05.2019 року, № 59 від 31.05.2019 року, № 60 від 31.05.2019 року, № 61 від 31.05.2019 року, № 62 від 31.05.2019 року, № 63 від 31.05.2019 року, № 64 від 31.05.2019 року, № 65 від 31.05.2019 року, № 66 від 31.05.2019 року, № 67 від 31.05.2019 року, № 68 від 31.05.2019 року, № 69 від 31.05.2019 року, № 70 від 31.05.2019 року, № 71 від 31.05.2019 року, № 72 від 31.05.2019 року, № 73 від 31.05.2019 року, № 74 від 31.05.2019 року, № 75 від 31.05.2019 року, № 76 від 31.05.2019 року, № 77 від 31.05.2019 року, № 78 від 31.05.2019 року, № 79 від 31.05.2019 року, № 80 від 31.05.2019 року, № 81 від 31.05.2019 року, № 82 від 31.05.2019 року, № 83 від 31.05.2019 року, № 84 від 31.05.2019 року, № 85 від 31.05.2019 року, № 86 від 31.05.2019 року, № 87 від 31.05.2019 року, № 88 від 31.05.2019 року, № 89 від 31.05.2019 року, № 90 від 31.05.2019 року, № 91 від 31.05.2019 року, № 92 від 31.05.2019 року повинні бути зареєстровані датою, за якої їх подання є своєчасним - 15.06.2019 року.
На думку позивача, бездіяльність відповідача щодо своєчасного скасування арешту майна є протиправною та незаконною. У зв`язку із зазначеним позивач звернувся до суду з даним позовом та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 липня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи та призначено справу до розгляду на 01 серпня 2019 року.
В подальшому розгляд справи перенесено на 07 серпня 2019 року.
Представник позивача в судове засідання не прибув, надав клопотання про розгляд справи без його участі.
Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 липня 2019 року запропоновано відповідачу подати відзив на позов (у разі заперечення проти позову) протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, але відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
Матеріалами справи підтверджено, що після прийняття вказаної ухвали по справі №755/3881/19 та скасування арешту ліміту ПДВ, позивачем було вжито всіх можливих заходів щодо своєчасної реєстрації згаданих податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, проте їх фактична реєстрація відбулась лише 21.06.2019, тобто, вже після спливу граничного терміну на реєстрацію.
Так, у зв`язку з арештом майна в частині активів - сум ліміту ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ податковий орган не приймав вчасно подані позивачем податкові накладні, тоді як відповідач зволікав зі зняттям такого арешту.
Як встановлено судом, лише 21.06.2019 року позивач отримав змогу зареєструвати зазначені податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних, що до цього неодноразово намагався зробити у встановлений законодавством термін (до 15.06.2019 року (включно)), але був позбавлений такої можливості з причин, що від нього не залежали.
В той час як, пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України) встановлено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
До того ж, п. 201.10 ст. 201 ПК України встановлено, що реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків, зокрема, для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.
Отже, позивачем фактично було порушено терміни реєстрації податкових накладних, передбачені п. 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, однак, з незалежних від нього причин. ДФС України відмовляла в реєстрації податкових накладних у зв`язку з накладеним арештом на суми ліміту ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ, що підтверджується відповідними квитанціями № 1.
Зазначений арешт існував у період часу з 22.05.2019 року по 12.06.2019 року, що підтверджується ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва по справі №755/3881/19 від 12.06.2019 року, а граничним терміном реєстрації вищевказаних податкових накладних в Єдиному реєстрі в даному випадку було 15.06.2019 року включно.
При цьому, вищезазначені податкові накладні оформлені позивачем відповідно до вимог п. 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, а саме: складені платником податку на додану вартість та містять усі обов`язкові реквізити.
Пункт 201.10 статті 201 ПК України чітко визначає підстави для неприйняття податкових накладних або зупинення їх реєстрації. Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.
Причина неприйняття податкових накладних, яка була зазначена у електронних квитанціях № 1, надісланих позивачу, а саме: виявлені помилки/зауваження: документ не може бути прийнятий-сума ПДВ в документі (в кожному накладній різна) не може перевищувати суму ПДВ, на яку продавець має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування (в кожній накладній різна) з урахуванням суми ПДВ, на яку накладено арешт за рішенням суду, однак, зазначена помилка не передбачена жодним чинним нормативним актом, що регулюють відносини у сфері оподаткування.
Суд наголошує на тому факті, що незаконність арешту ліміту ПДВ ТОВ «АСКОМ СЕРВІС» було підтверджено ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва по справі №755/3881/19 від 12.06.2019 року, а сам арешт - скасовано.
Проте, саме у зв`язку з незаконно накладеним арештом на ліміт ПДВ ТОВ «АСКОМ СЕРВІС», позивач з незалежних від нього причин не зміг своєчасно зареєструвати податкові накладні у строки, зазначені в п. 201.10 статті 201 Податкового кодексу України.
В той час як, відповідач, ігноруючи судову ухвалу про скасування арешту ліміту ПДВ, яка набрала чинності ще 12.06.2019 року, відмовляв в реєстрації податкових накладних ТОВ «АСКОМ СЕРВІС», які були надіслані до Єдиного реєстру до граничного терміну встановленого законодавством. Фактично ж контролюючий орган почав реєструвати податкові накладні позивача лише починаючи з 21.06.2019 року (тобто, вже після спливу граничного терміну на реєстрацію).
Зазначені факти свідчать про відсутність вини позивача в порушенні законодавчо встановлених термінів реєстрації зазначених податкових накладних та виконання ним всіх можливих дій для своєчасної реєстрації таких податкових накладних.
Пункт 201.10 статті 201 Податкового кодексу України передбачає вичерпний перелік підстав для неприйняття податкових накладних або зупинення їх реєстрації. Зазначена норма, так само, будь які інші чинні нормативно-правові акти, не містить такої підстави неприйняття податкових накладних, як перевищення суми ПДВ, на яку продавець має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування з урахуванням суми ПДВ, на яку накладено арешт за рішенням суду.
Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
У рішенні від 31.07.2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.
Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини, у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.
При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Враховуючи наведене вище, суд зробив висновок, що в межах спірних правовідносин неможливість виконання вимог податкового законодавства стосовно своєчасної реєстрації позивачем податкових накладних відбулось не з вини останнього, що виключає протиправність діянь платника податку.
За приписами статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
З огляду на презумпцію правомірності рішень платника податку, яка закріплена в статті 4.1 ПК України у випадку, коли є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, пріоритет правомірності рішення залишається за платником податків.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За вказаних обставин, суд вважає належним способом захисту порушених прав та/або інтересів позивача як платника податків зобов`язання контролюючого органу зареєструвати податкові накладні датою, за якої їх подання є своєчасним - 15.06.2019 року, з метою недопущення незаконного притягнення позивача до фінансової відповідальності на підставі п. 120-1.1 ст. 120-1 ПК України.
Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд зробив висновок про задоволення позовної заяви в повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу адміністративного судочинства України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).
Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 3842,00 грн, що документально підтверджується платіжним дорученням.
Отже, оскільки позовну заяву задоволено, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 3842,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в строки, передбачені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук