Справа № 1.380.2019.000588
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2019-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2019 рокуЛьвів№ 857/6051/19
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Шевчук С.М.

з участю секретаря судового засідання: Коваль Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2019 року (ухвалене головуючим-суддею Костецьким Н.В., час проголошення судового рішення 14 год 21 хв у м. Львові, дата складання повного тексту судового рішення 26 квітня 2019 року) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про визнання недійсним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому просив визнати недійсним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 02.01.2019, а саме коригування митної вартості автомобіля марки «Skoda Octavia» (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), 2014 року випуску, з робочим об`ємом двигуна 1598 куб.см, видане на підставі митної декларації, поданої ОСОБА_1 , визнати недійсною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленню випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209190/2019/00001 від 14.12.2018 та зобов`язати відповідача прийняти рішення про надання йому дозволу на розмитнення вказаного автомобіля, відповідно до поданої митної декларації від 14.12.2018.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23.04.2019 позов було задоволено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Львівська митниця ДФС подала апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції при винесенні рішення по даній справі не було взято до уваги ч.ч.9,10 Тимчасового порядку виконання митних формальностей під час здійснення митного оформлення транспортних засобів для їх вільного обігу на митній території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1077 від 12.12.2018 (далі - Порядок №1077). Вказує, що рішення про проведення перевірки достовірності заявленої фактурної вартості транспортних засобів приймається органом доходів і зборів на підставі результатів застосування системи управління ризиками, під час проведення перевірки достовірності заявленої фактурної вартості транспортного засобу орган доходів і зборів додатково використовує такі джерела інформації, як спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС, цінову інформацію, отриману в рамках домовленостей, укладених між ДФС та об`єднаннями імпортерів та виробників. Апелянт також просив врахувати, що позивач не надав банківських платіжних документів щодо оплати за товар, що не дозволило (враховуючи норми права зазначені у вищенаведеному Порядку) визнати фактурну вартість товару і відповідно визначити митну вартість товару згідно ч.10 цього Порядку.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив.

Позивач в судове засідання не з`явився, хоча був належним повідомлений про дату, час та місце судового засідання, про що свідчить повідомлення про отримання судової повістки.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача Риб`як В.О. , яка підтримала апеляційну скаргу, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що 29.10.2018 позивачем на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу №358/2018 було придбано автомобіль марки «Skoda Octavia» (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), 2014 року випуску, з робочим об`ємом двигуна 1598 куб.см. Транспортний засіб після ДТП. Вартість автомобіля - 4000 євро. Оплата здійснена готівкою.

Позивачем було подано електронну митну декларацію №UА209190/2018/041719 від 14.12.2018, якою було задекларовано для митного оформлення товар, який ввозиться на територію України, зокрема, автомобіль, бувший у використанні, призначений для перевезення пасажирів на дорогах загального користування марки «Skoda Octavia», номер кузова НОМЕР_1 , двигун - дизель, номер двигуна : немає даних, об`єм двигуна 1598 куб.см, потужність 77 kw, рік випуску 2014, кузов - універсал, колір - білий, колісна формула 4x2, місць включаючи водія - 5, дверей - 5. Країна виробництва - Чехія, митна вартість транспортного засобу - 4000 євро.

Одночасно із обумовленою митної декларацією надано наступні документи : рахунок фактуру (інвойс) від 29.10.2018, акт проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA209020/2018/49645 від 03.12.2018, додатковий аркуш до акта про проведення митного огляду товарів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 17.09.2015, паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні, паспортний документ фізичної особи, що дає право перетинати державний кордон України, висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною установою №18330 від 04.12.2018, договір про надання послуг митного брокера, копію митної декларації країни відправлення, довідку №13.12.2018-28 від 13.12.2018 ТзОВ «ДП-Стандартметрологія ООВ».

30.11.2018 позивачем було перераховано 49 000 грн за митне оформлення транспортного засобу, що підтверджується квитанцією №7.

За результатами розгляду вказаної митної декларації та доданих до неї документів, відповідачем складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209000/2019/000001/2 від 02.01.2019, а також прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2019/000026/2 від 17.01.2019 до суми 19650,00 євро. Джерелом інформації для визначення митної вартості використано середню ціну, за яку транспортний засіб визначеної марки, моделі, комплектації пропонується для продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції, визначену за результатами спрацювання АСАУР.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що декларант надав відповідачу всі необхідні документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару за ціною угоди. Натомість відповідач не мав законних підстав для витребовування додаткових документів та, як наслідок, для відмови в митному оформленні товару за заявленою позивачем митною вартістю, оскільки не довів, що подані декларантом документи були не достатніми чи такими, що у своїй сукупності викликали сумнів у достовірності наданої інформації.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.

Згідно ст.ст.49, 50 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Відповідно до ч.1 ст.51, ч.1 ст.52 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Частиною другою статті 52 МК України передбачено, що декларант зобов`язаний : 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (ч.3 ст.54 МК України).

Відповідно до ч.6 ст.54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі : невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі, якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (ч.7 ст.54 МК України).

Таким чином, законодавець запропонував таку конструкцію регулювання митних відносин, за якою визначається правильність визначення митної вартості декларантом, у випадку, якщо не доведено інше.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено); інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, відповідно до ч.3 ст.53 МК України декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи : договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

При цьому, п.2 ч.5 ст.54 МК України передбачено, що митний орган має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.

Також, згідно ч.6 ст.53 МК України, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребовувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції, викладеній Верховним Судом у постанові від 20.02.2018 по справі №809/1884/16.

Колегія суддів погоджується з доводами позивача стосовно того, що відповідачем проігноровано вищевказані положення та вимоги митного законодавства та без належного обґрунтованих підстав витребувано у декларанта додаткові документи та відомості.

До того ж, як зазначив Верховний Суд у постанові від 30.10.2018 по справі №826/25605/15, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Таким чином, визначення відповідачем митної вартості вказаного вище транспортного засобу, який ввозиться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту за методом за ціною договору щодо ідентичних товарів, лише на підставі неподання позивачем запитуваних митним органом документів, є необґрунтованим та безпідставним.

Крім того, відповідач не надав суду жодного доказу, який би спростував зміст договору від 29.10.2018, в тому числі будь-які відомості про отримання від компетентних органів Німеччини інформації щодо підтвердження чи не підтвердження обставин відчуження позивачу продавцем-нерезидентом вказаного автомобіля та отримання або не отримання від позивача коштів в сумі 4000 євро та/або іншої суми за відчужений вказаний транспортний засіб.

При цьому, слід врахувати, що в органу доходів і зборів була реальна можливість перевірити (уточнити) задекларовану вартість імпортованого транспортного засобу, оскільки рахунок №358/2018 від 29.10.2018 містить відомості про продавця, його адресу та номер телефону, однак відповідачем заходи щодо уточнення дійсної вартості імпортованого товару вжиті не були.

Крім того, суд не враховує визначення відповідачем митної вартості транспортного засобу в порядку, визначеним постановою Кабінету Міністрів України №1077 від 12.12.2018 «Про затвердження Тимчасового порядку виконання митних формальностей під час здійснення митного оформлення транспортних засобів для їх вільного обігу на митній території України та внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України №1388 від 07.09.1998 та №795 від 04.06.2007», а не МК України, виходячи з наступного.

Так, п.1 Порядку №1077 визначено, що механізм виконання митних формальностей під час здійснення митного оформлення транспортних засобів, що класифікуються за кодом товарної позиції 8703 згідно з УКТЗЕД та ввезені громадянами на митну територію України в період з 01.01.2015 до 25.11.2018, а також :

1) перебувають у митному режимі тимчасового ввезення або транзиту, поміщення в який здійснювалося шляхом вчинення дій, усного декларування або декларування з використанням іншого документа, ніж митна декларація, на бланку єдиного адміністративного документа;

2) перебували у митному режимі тимчасового ввезення або транзиту, були вивезені за межі митної території України після 25 листопада 2018 р. та ввезені повторно.

З матеріалів справи видно, що автомобіль позивачем не ввозився в Україну в період з 01.01.2015 до 25.11.2018, не перебував у митному режимі тимчасового ввезення або транзиту, поміщення в який здійснювалося шляхом вчинення дій, усного декларування або декларування з використанням іншого документа, ніж митна декларація, на бланку єдиного адміністративного документа, не перебував у митному режимі тимчасового ввезення або транзиту, був вивезений за межі митної території України після 25.11.2018 та ввезений повторно.

Таким чином, дія Порядку №1077 до спірних правовідносин не застосовується, а тому неодноразові покликання відповідача у спірних рішеннях на її положення є абсолютно безпідставними.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, натомість позивач підтвердив заявлену митну вартість товарів відповідними документами.

Вказане у свою чергу свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем транспортного засобу та протиправність прийнятого митним органом рішення про коригування митної вартості товарів.

Дане узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 06.03.2019 по справі №809/278/17.

Відповідно до частини першої статті 64 МК України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Частиною другою статті 64 МК України передбачено, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Відтак, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

10.04.2008 Законом України №250 -УІ ратифіковано протокол про вступ України до Світової організації торгівлі та про приєднання України до угоди про Світову організацію торгівлі.

Відповідно до статті УІ п. 2 (а) Генеральної угоди по тарифам і торгівлі 1947 року оцінка імпортованого товару для митної мети повинна гуртуватися на дійсній вартості імпортованого товару, який обкладається митом, або аналогічного товару, та не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження або на вільних чи фіктивних цінах.

Визначення митної вартості оцінюваних товарів з використанням резервного методу має відповідати принципам та положенням статті VII ГАТТ «Оцінка товару для митних цілей» та Угоди про застосування статті VII ГАТТ.

Відповідно до пункту 2 (b) статті під «дійсною вартістю» повинна розумітись ціна, за якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальній ході торгівлі в умовах вільної конкуренції.

Якщо дійсна вартість може бути визначена відповідно до пункту (b), оцінка для митних цілей повинна ґрунтуватися на найближчому еквіваленті, який може бути встановлений.

Відповідно до додатка 1 до статті VII формування пунктів (a) і (b) дозволяє стороні, що домовляється, одноманітно визначати вартість для митних цілей або на підставі цін окремого експортера на імпортний товар, або на підставі загального рівня цін на подібний (аналогічний) товар.

Між тим, як вбачається з оспорюваного рішення про коригування митної вартості товарів, у ньому зазначено лише про обставини щодо наявності інформації в системі АСАУР щодо митної вартості товару ввезеного у попередні періоди становила 6650 Євро. При цьому, у рішенні не міститься відомостей щодо дати, номеру митної декларацій за якою ввезено такий товар, періоду у якому такий товар розмитнено за вказаною ціною, не міститься і відомостей щодо комерційних умов поставки такого товару, дату ввезення (розмитнення) такого товару, найменування ввезеного товару, його технічних та інших характеристик (в тому рахунку і щодо виявлених пошкоджень, пробігу, року та кількості років перебування товару у фактичному використанні).

Митним органом не враховано, що вартість транспортного засобу залежить від звітного періоду ввезення його на територію України, адже фактична кількість років перебування транспортного засобу в експлуатації на час придбання та ввезення на територію України безпосередньо впливає на його вартість.

Отже, визначаючи вартість товару за другорядним методом, митний орган не навів жодних розрахунків визначеної ним митної вартості та не вказав, яким чином митна вартість товару визначена саме в такому розмірі та які складові вплинули на формування зазначеної вартості.

На необхідність з`ясування вказаних обставин при прийнятті рішення про корегування митної вартості вказав також Верховний суд у постановах від 23.04.2019 по справі №810/1479/16 та від 26.02.2019 по справі №808/454/18.

Відтак, приведені митним органом (в оспорюваному рішенні) відомості щодо коригування митної вартості імпортованого позивачем транспортного засобу, не дають підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті п.2, 4 ч.2 ст.55 МК України.

Таким чином, використана відповідачем інформація по ввезеним на митну територію України товарів із покликанням на відомості із системи АСАУР, не може вважатись спорідненою та найбільш еквівалентною за своєю митною вартістю ціні імпортованого позивачем товару. Оскільки відповідач не довів належними до достовірними доказами як в суді першої, так і апеляційної інстанцій, що імпортований позивачем товар та товари, про якій йдеться у системі АСАУР співпадають за номенклатурою, технічними властивостями товару та умовами поставки, датою ввезення та іншими приведеними вище характеристиками.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд апеляційної інстанції відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

Згідно ч.1 ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, прийнята відповідно до норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому відсутні підстави для її задоволення.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 12, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2019 року по справі №1.380.2019.000588 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарження в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 06.08.2019.