Справа № 127/9576/19
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2019-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/9576/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Король О.П.

Суддя-доповідач - Сушко О.О.

30 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Залімського І. Г. Смілянця Е. С. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Платаш В.О.,

представника позивача: Головчука ОСОБА_1

представника відповідача: Вихристюк В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Вінницької митниці Державної фіскальної служби України на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 червня 2019 року (м. Вінниця, 10 червня 2019 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Вінницької митниці Державної фіскальної служби України про визнання пртиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил №2047/40100/2018, винесену 22 березня 2019 року в.о. заступником начальника начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Вінницької митниці ДФС Педосенком Ігорем Миколайовичем, та закрити справу про порушення митних правил № 2047/40100/2018.

Відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 червня 2019 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача в судовому засіданні просила задовольнити апеляційну скаргу.

Представник позивача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що ОСОБА_3 25 липня 2018 року придбав автомобіль марки VOLVO, модель V90, за ціною 29 500 Євро. Вказана обставина підтверджується рахунком-фактурою №00003/07/2018 від 25 липня 2018 року та показаннями свідка ОСОБА_3 .

З придбаного автомобіля на території Республіки Польща знято бокс (багажник з релінгами за номером 31664474), вартість якого була визначена у 2 000 Євро, що підтверджується листом та довідкою фірми D&D GROUP SP. ОСОБА_4 O.O, показаннями свідка ОСОБА_3

27 липня 2018 року продавцем автомобіля подана митна декларація країни відправлення №18PL402010E0697721, в якій зазначена вартість автомобіля 31 500 Євро, що підтверджується декларацією країни відправлення №18PL402010E0697721 від 27 липня 2018 року.

31 липня 2018 року до Вінницької митниці ДФС позивачем подана електронна митна декларація №UA401010/2018/025349. У графі 22 «Валюта та загальна сума за рахунком» зазначеної митної декларації вказана вартість автомобіля марки VOLVO, модель V90 CROSS COUNTRY, VIN НОМЕР_1 , у розмірі 29 500 Євро. Вказані обставини підтверджуються електронною митною декларацією № UA401010/2018/025349 від 31 липня 2018 року.

Того ж дня при проведенні митного огляду автомобіля був відсутній багажник (бокс) на даху автомобіля. Вказана обставина підтверджується актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів від 31 липня 2018 року з додатком та фотографіями автомобіля.

Сторони у справі визнали ту обставину, що Вінницькою митницею ДФС проведено розмитнення автомобіля, згідно з електронною митною декларацією №UA401010/2018/025349 від 31 липня 2018 року, за вартістю 29 500 Євро, без будь-яких зауважень зісторони митного органу.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 Петрович звернувся до Вінницької митниці ДФС щодо внесення змін до електронної митної декларації №UA401010/2018/025349 від 31 липня 2018 року та донарахування митних платежів, які 10 грудня 2018 року сплачені ОСОБА_3 з урахуванням штрафних санкцій у розмірі 3 % від суми донарахованих митних платежів, що підтверджується платіжним дорученням № від 10 грудня 2018 року.

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, однією з обов`язкових ознак об`єктивного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, є заявлення в митній декларації неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості.

Водночас, в оскарженій постанові в справі про порушення митних правил не конкретизовано, які саме відомості заявлені в електронній митній декларації № UA401010/2018/025349 від 31 липня 2018 року є неправдивими, а саме:

- істотні умови зовнішньоекономічного договору (контракту);

- вага (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування);

- кількість;

- країна походження, відправника та/або одержувача товару;

- неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Згідно з графою 22 «Валюта та загальна сума за рахунком» електронної митної декларації № UA401010/2018/025349 від 31 липня 2018 року, позивачем зазначена загальна сума за рахунком-фактурою № 00003/07/2018 від 25 липня 2018 року, у розмірі 29 500 Євро.

Істотні умови купівлі-продажу автомобіля марки VOLVO, модель V90 CROSS COUNTRY, VIN НОМЕР_1 , зокрема ціна 29 500 Євро, за якою продано автомобіль, визначені у вказаному рахунку-фактурі. Інші документи, які б визначали істотні умови купівлі-продажу автомобіля, відсутні.

Купівля-продаж автомобіля за ціною 29 500 Євро підтверджується листом та довідкою фірми D&D GROUP SP. ОСОБА_4 O.O, показаннями свідка ОСОБА_3 .

Отже, така обов`язкова ознака об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, як неправдивість відомостей зазначених у митній декларації відсутня. Позивачем зазначена загальна сума вартості автомобіля в графі 22 «Валюта та загальна сума за рахунком» електронної митної декларації, відповідно до рахунку-фактури № 00003/07/2018 від 25 липня 2018 року.

В силу ч. 1 ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Суб`єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 485 МК України, вина у формі умислу та спеціальну мета неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру.

У відповідності до ч. 1 ст. 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Частина 1 ст. 495 МК України передбачає, що доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такі дані встановлюються:

1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів;

2) поясненнями свідків;

3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності;

4) висновком експерта;

5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

В свою чергу, відповідачем не надано жодного доказу, який би вказував на усвідомлення позивачем протиправності своїх дій та передбачення їх шкідливих наслідків чи бажання настання або свідоме допущення настання таких шкідливих наслідків. Відсутні і докази, які вказували б на те, що позивач переслідував мету неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру. Відсутні посилання на вказані докази і наявність умислу та спеціальну мету у самій оскарженій постанові в справі про порушення митних правил.

При цьому, не узгоджується з наявністю умислу у діях позивача та обставина, що разом з електронною митною декларацією № UA401010/2018/025349 від 31 липня 2018 року з вартістю товару 29 500 Євро, позивачем подано до митного органу і декларацію країни відправлення № 18PL402010E0697721 від 27 липня 2018 року, з вартістю 31 500 Євро. Подання декларації країни відправлення разом з електронною митною декларацією не є обов`язковим.

У випадку усвідомлення позивачем протиправності характеру своїх дій позивач навпаки приховував би митну декларацію країни відправлення з вищою вартістю товару та не подавав до Вінницької митниці ДФС з метою приховування розбіжностей.

За змістом ч. 2 ст. 495 МК України, посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Встановлені судом обставини справи, на основі належних та допустимих доказів, не дають підстави вважати, що при винесені оскарженої постанови дотримано вимоги ч. 2 ст. 495 МК України.

Крім того, відповідачем порушено шестимісячний строк накладення на позивача адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил

Згідно ч. 1 ст. 467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до ст. 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення.

Разом з електронною митною декларацією 31 липня 2018 року відповідачу подавалась і митна декларація країни відправлення, в якій була зазначена вартість товару у розмірі 31 500 Євро. В зв`язку з чим дані обставини виявлені 31 липня 2018 року.

У той же час відповідачем проведено розмитнення автомобіля, а в діях позивача Вінницька митниця ДФС не вбачала порушення митних правил.

Відповідно до ч. 1 ст. 467 МК України строк накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил сплинув 31 січня 2019 року.

Разом з тим, відповідач посилається на розбіжності вартості товару, що містяться у рахунку-фактурі № 00003/07/2018 від 25 липня 2018 року та декларації країни відправлення № 18PL402010E0697721 від 27 липня 2018 року. Зазначає про те, що в електронній митній декларації була зазначена сума менша, взята з рахунку-фактури. У вказаних діях позивача відповідач вбачає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, та виходячи з цього вказує на відсутність підстав задоволення позову.

З таким аргументом відповідача не можна погодитись, тому що у графі 22 «Валюта та загальна сума за рахунком» зазначається вартість товару, згідно з рахунком-фактурою, що було зроблено позивачем.

Посилання відповідача на недійсність рахунку не підтверджено жодним доказом.

У цьому випадку рахунок-фактура є документом, в якому вказуються всі істотні умови правочину з купівлі-продажу автомобіля. Свідок ОСОБА_3 підтвердив, що саме сума вказана у рахунку-фактурі № 00003/07/2018 від 25 липня 2018 року, у розмірі 29 500 Євро, сплачена ним за автомобіль.

За правилами ч. 1 ст. 204 ЦК України передбачена презумпція правомірності правочину і вказано, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідачем не зазначено, яким саме нормам законодавчих актів прямо передбачена недійсність вказаного рахунку-фактури. Одночасно, відповідач не подав доказів, які б доводили, що правочин з купівлі-продажу автомобіля визнаний судом повністю або в частині вартості автомобіля недійсним.

Щодо зазначення в декларації країни відправлення № 18PL402010E0697721 від 27 липня 2018 року вартості товару в розмірі 31 500 Євро, після видання рахунку-фактури № 00003/07/2018 від 25 липня 2018 року, з вартістю автомобіля 29 500 Євро, то свідок ОСОБА_3 в суді першої інстанції зазначив те, що про це йому нічого невідомо, тому що оформленням декларації країни відправлення займався продавець і він участі у подачі вказаної декларації не приймав.

Виходячи з досліджених обставин різниця в сумі вартості товару, вказана у рахунку-фактури № 00003/07/2018 від 25 липня 2018 року та декларації країни відправлення № 18PL402010E0697721 від 27 липня 2018 року, сама по собі не є підставою притягнення позивача до адміністративної відповідальності та не створює безпосередньо складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.

У випадку допущення помилки в декларації країни відправлення № 18PL402010E0697721 від 27 липня 2018 року в частині вартості товару, це є підставою для можливого внесення особою, яка подавала таку декларацію, відповідних змін до неї в порядку визначеному чинним законодавством країни відправлення.

Також, є необґрунтованим аргумент відповідача про те, що в зв`язку з доплатою ОСОБА_3 митних платежів позивачем визнано свою вину.

Слід зазначити, що доплата митних платежів здійснювалась саме ОСОБА_3 , а не позивачем.

В подальшому, як встановлено з матеріалів справи, для уникнення спірних питань фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 , як керівником, прийнято рішення про звернення до Вінницької митниці ДФС щодо внесення змін до електронної митної декларації та донарахування митних платежів.

У вказаних діях позивач участі не приймав та був проінформований вже після вчинення цих дій. Під час розгляду відповідачем справи про порушення митних правил своєї вини не визнавав та подав заперечення щодо складення на нього протоколу про порушення митних правил.

Відповідачем наведено аргумент, що ним не було порушено строк накладення адміністративного стягнення, тому що він вважає, що строк накладення адміністративного стягнення має відраховуватись після надходження 29 жовтня 2018 року від митних органів Республіки Польща відповіді на запит відповідача.

Однак, вказаний аргумент суперечить вимогам ч. 1 ст. 491 МК України, які передбачають підстави для порушення справи про порушення митних правил:

1) безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил;

2) офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що проводять заходи офіційного контролю;

3) офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій.

У даному випадку підставою для порушення справи про порушення митних правил було безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил (п. 1 ч. 1 ст. 491 МК України), а саме виявлення розбіжностей у вартості товару зазначених у електронній митній декларації № UA401010/2018/025349 від 31 липня 2018 року з декларацією країни відправлення № 18PL402010E0697721 від 27 липня 2018 року.

В подальшому для перевірки обставин справи відповідачем направлено запит митному органу Республіки Польща відносно поданої декларації країни відправлення №18PL402010E0697721 від 27 липня 2018 року, відповідь на який відповідачем отримана 29 жовтня 2018 року.

Офіційних письмових повідомлень про вчинення порушення митних правил позивачем, отриманих від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій відповідачем не надано.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Вінницької митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 червня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Залімський І. Г. Смілянець Е. С.