Справа № 320/1688/19
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2019-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

03 липня 2019 року № 320/1688/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Сакевич Ж.В., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання представника відповідача про закриття провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 26.03.2018 №0047260/5402-2654 про визначення суми податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 31249,20 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.05.2019 в адміністративній справі №320/1688/19 відкрито спрощене провадження без проведення судового засідання.

Позовні вимоги, з урахуванням уточнень, обґрунтовані тим, що при ухваленні рішення відповідачем були порушені вимоги п.п.266.2.2 п.266.2, 266.4.1 п.266.4, п.266.3, п.266.7.2 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України, при цьому дані щодо об`єкту оподаткування у 2017 році - нежилих приміщень виробничого корпусу №1 за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1 Кирилівська АДРЕСА_2 буд АДРЕСА_3 160, виробничого корпусу №1 (літ.Б), 9-10 поверхи, загальною площею 1302,05 м.кв., які були використані при формуванні спірного податкового-повідомлення рішення, є фактично недостовірними.

Так, позивач вказує, що він був власником лише ? частини нежилих приміщень виробничого корпусу №1 загальною площею 1043,60 кв.м., які складають 22/1000 частини від майнового комплексу площею 47754,70 кв.м., які відповідно до договору дарування нежилих приміщень від 21.12.2017 були ним передані у власність третій особі. Відтак, вважає, що об`єктом оподаткування були приміщення, належні йому на праві власності площею 521,8 кв.м.

Крім того, позивач зазначив, що не відмовляється сплачувати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі, визначеному законодавством станом на 2017 рік, однак не погодився з розрахунком відповідача з вказаного податку, у зв`язку з чим 30.07.2018 звернувся до відповідача з відповідною заявою, в якій виклав вірний розрахунок та надав копії правовстановлюючих документів на нерухоме майно, яке є об`єктом оподаткування.

20.06.2019 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 49-52), в якому відповідач виклав клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що за результатами розгляду заяви позивача встановлено помилковість нарахування податкових зобов`язань у податковому повідомленні - рішенні від 26.03.2018 №№0047260/5402-2654 та відкликання даного податкового повідомлення-рішення відповідно до вимог п.п.60.1.3 п.60.1 ст. 60, п. 286.5 ст. 286 Податкового кодексу України.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З клопотаннями про розгляд справи у судовому засіданні учасники справи не звертались.

Вирішуючи заявлене клопотання, суд виходить з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що Головним управлінням ДФС у Київській області прийнято податкове повідомлення - рішення від 26.03.2018 №0047260/5402-2654, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 31249,20 грн. (а.с.11).

Водночас, 30.07.2018 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ДФС у Київській області із заявою про скасування зазначеного податкового повідомлення-рішення, оскільки податковим органом були використані невірні відомості та інформація, яка міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо об`єкту нежитлової нерухомості, з наведенням вірного розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (а.с.12).

Листом від 28.08.2018 №3850/К/10-36-13-01 ГУ ДФС у Київській області позивача повідомлено, що враховуючи розбіжності між даними контролюючого органу та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, йому необхідно звернутися для проведення звірки даних з оригіналами документів до контролюючого органу за місцем реєстрації (а.с.13-14).

10.10.2018 позивач звернувся за місцем своєї реєстрації до Васильківського відділення Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області із заявою, в якій надав вірну інформацію щодо об`єкту оподаткування (а.с.15).

23.03.2019 ОСОБА_1 отримав податкову вимогу від 04.02.2019 №48207-17 про сплату податкового боргу на суму 31249,20 грн. та рішення від 04.02.2019 №48207-17 про опис майна, що перебуває у власності позивача у податкову заставу (а.с.16,17).

Представником відповідача у відзиві на позовну заяву повідомлено про те, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 встановлено помилковість нарахування податкового зобов`язання на підставі податкового повідомлення-рішення від 26.03.2018 №0047260/5402-2654, у зв`язку з тим, що частина приміщення була подарована позивачем, та відповідно до п.286.5 ст.286 Податкового кодексу України спірне податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Згідно з положеннями підпункту 60.1.3 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов`язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі.

Таким чином, оскаржуване податкове повідомлення-рішення є відкликаним у зв`язку із помилковістю нарахування контролюючим органом суми податкового зобов`язання раніше прийнятого податкового повідомлення - рішення.

Отже, враховуючи вищезазначене, у суду відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання податкового повідомлення-рішення від 26.03.2018 №0047260/5402-2654 протиправним.

Пунктом 8 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Оскільки податкове повідомлення - рішення від 26.03.2018 №0047260/5402-2654 є відкликаним, тобто таким, що не створює жодних зобов`язань для позивача, не порушує його права та законні інтереси та не може призвести до їх порушення, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 17.04.2018 у справі №804/8810/16 (провадження №К/9901/1930/17).

За положеннями частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною другою статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Щодо сплаченого позивачем судового збору за звернення до суду з даним позовом, суд зазначає таке.

Частиною 2 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно приписів пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційних інстанціях.

Частина 2 статті 7 Закону України "Про судовий збір" визначає, що у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення ОСОБА_1 сплаченої суми судового збору у розмірі 768,40 грн. з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 4, 19, 132, 143, 238, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в:

1. Клопотання Головного управління ДФС у Київській області про закриття провадження у справі задовольнити.

2. Закрити провадження у справі №320/1688/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.03.2018 №0047260/5402-2654.

2. Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_4 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

3. Копію ухвали видати (надіслати) особам, які беруть участь у справі.

Роз`яснити учасникам справи, що повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. При цьому, наявність ухвали про закриття провадження не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ч. 2 ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Шостого апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали виготовлено 03.07.2019.

Суддя Кушнова А.О.