Справа № 360/2089/19
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2019-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
Іменем України

01 серпня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/2089/19

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Свергун І.О.,

за участі секретаря судового засідання Карча В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування п. 64 протоколу від 07.12.2018 № 122 та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

20.05.2019 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) до Луганського обласного військового комісаріата (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач № 1), Міністерства оборони України (далі Міноборони України, відповідач № 2), в якому позивач з урахуванням уточнень просив суд: визнати протиправним та скасувати п. 64 протоколу № 122 від 07.12.2018 рішення комісії Міноборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно подати висновок за формою (додаток 13 Наказу № 530) та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міноборони України про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги згідно з Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та в Порядку, затвердженому постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 та Наказу Міноборони України № 530 від 14.08.2014; зобов`язати Міноборони України вирішити питання про призначення та нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 згідно з Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та в Порядку, затвердженому постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 та Наказу Міноборони України № 530 від 14.08.2014; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до ст. 382 КАС України подати у 15-денний строк після набрання чинності рішення звіт про виконання судового рішення; зобов`язати Міноборони України відповідно до ст. 382 КАС України подати у 45-денний строк після набрання чинності рішення звіт про виконання судового рішення. Позовні вимоги мотивовано таким.

Рішенням комісії Міноборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум, п. 64 протоколу № 122 від 07.12.2018 відмовлено в призначенні та виплаті позивачу ОГД, як інваліду ІІІ групи, мотивуючи тим, що позивач був звільнений з Прикордонних військ КДБ СРСР.

Позивач звертався до ІНФОРМАЦІЯ_3 з заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому ІІІ групи інвалідності з причин поранення, контузії та захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби. Луганським ОВК було відмовлено в складанні висновку та направленні його на адресу Міноборони України, у зв`язку з чим позивач був змушений звернутися до суду з позовом.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду по справі № 812/516/18 позов було задоволено: визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка полягає у неподанні розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 подати висновок та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міноборони України про виплату позивачу одноразової грошової допомоги.

Указаним рішенням встановлено, що позивачем подано повний перелік документів і позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно зі ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» та Порядку № 975.

На виконання рішення суду ІНФОРМАЦІЯ_2 направив документи до Міністерства оборони України. Проте, Міноборони України за результатами розгляду Комісії відмовило позивачу в призначенні та виплаті ОГД.

Позивач не погоджується з рішенням відповідача № 2, вважає, що оскаржене рішення не містить підстав для законної відмови в призначенні одноразової грошової допомоги.

Ухвалою суду від 23.05.2019 позовну заяву було залишено без руху для усунення недоліків.

У встановлений строк недоліки позовної заяви було усунуто.

Ухвалою суду від 10.06.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

19.06.2019 від відповідача № 1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач посилається на таке.

Відповідно до частини шостої статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» особам, звільненим з військової служби, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби.

Міністерство оборони України в 1987 році не здійснювало розрахунок позивача під час звільнення з Прикордонних військ КДБ СРСР, оскільки Міністерство оборони України було створено 24.08.1991 відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про військові формування України» та не є правонаступником Міністерства оборони СРСР.

Згідно з даними військового квитка позивача останній проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 у 1985-1987 роках. За часів СРСР військові частини, які починалися на цифру 2, відносилися до військ Комітету державної безпеки СРСР (прикордонні війська).

Військова частина НОМЕР_2 входила до складу Середньоазіатського прикордонного округу (68-й Тахта-Базарський прикордонний загін).

Таким чином, вважає відповідач, відмова позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності є законодавчо обґрунтованою і правомірною.

З огляду на викладене відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю (арк. спр. 91-92).

12.07.2019 від відповідача № 2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач посилається на таке.

Позивач ОСОБА_1 проходив строкову військову службу в Збройних Силах СРСР з 23.10.1985 по 15.06.1987 у в/ч НОМЕР_2 , що підтверджується військовим квитком НОМЕР_3 .

Під час проходження служби позивач отримав поранення (контузію), що підтверджується інформацією, зазначеною у довідці МСЕК серії 12ААА № 441306 та на підставі якої позивачеві встановлено третю групу інвалідності з 19.05.2016.

Згідно з витягом з протоколу № 379 від 15.02.2016 засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв МО України поранення (контузія) та захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Рішенням Комісії МО України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 07.12.2018 № 122 (п. 64) позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки на день звільнення він проходив службу в Прикордонних військах КДБ СРСР.

Відповідно до пункту 6 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві резервістами.

Згідно з пунктом 17 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, особам, звільненим з військової служби, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби.

На виконання постанови Ради Міністрів СРСР № 328-159СС від 28.03.1957 прикордонні війська були передані до складу Комітету державної безпеки СРСР зі складу Міністерства внутрішніх справ СРСР спільним наказом (Міністерства внутрішніх справ та Комітету державної безпеки) № 0017/00161 від 02.04.1957.

Пунктом 1 частини 1 Указу Президії Верховної Ради колишнього Союзу РСР від 21.03.1989 № 10224-XI «Про виведення із складу Збройних Сил СРСР прикордонних, внутрішніх і залізничних військ» прикордонні війська виведені зі складу Збройних Сил колишнього Союзу РСР.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 9 Закону СРСР від 16.05.1991 «Про органи державної безпеки в СРСР» Комітет державної безпеки СРСР (КДБ СРСР) союзно-республіканський центральний орган державного управління СРСР.

КДБ СРСР безпосередньо підпорядковані, зокрема, прикордонні війська.

Отже, Міністерство оборони СРСР ніколи не було органом управління для прикордонних військ, керівництво якими здійснювалося Комітетом державної безпеки СРСР та підпорядкованим йому Головним управлінням Прикордонних військ.

У подальшому, відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 02.01.1992 № 3 «Питання Державного комітету у справах охорони державного кордону України» Державний комітет у справах охорони державного кордону України є правонаступником колишнього Управління військ Західного прикордонного округу КДБ СРСР.

Таким чином, вважає відповідач, витрати, пов`язані з виплатою одноразової грошової допомоги позивачу, який проходив службу в Прикордонних військах, мають здійснюватися Державною прикордонною службою України.

Крім того, вважає, що позовна вимога про зобов`язання Міністерства оборони прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги є формою втручання у дискреційні повноваження Міноборони та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

На підставі викладеного відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі (арк. спр. 110-112).

Ухвалою суду від 23.05.2019 позовну заяву було залишено без руху для усунення недоліків.

У встановлений судом строк недоліки позовної заяви було усунуто.

Ухвалою суду від 10.06.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судове засідання сторони не прибули, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, від позивача та представника позивача надійшли заяви про розгляд справи без їхньої участі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є інвалідом 3 групи, що підтверджується паспортом громадянина України та посвідченням серії НОМЕР_4 від 30.06.2017 (арк. спр. 13-15, 25).

У період з 23.04.1985 по 15.06.1987 позивач проходив дійсну строкову військову службу, в тому числі в період з 23.10.1985 по 15.06.1987 - в в/ч НОМЕР_2 , що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_3 (арк. спр. 21-24).

Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 441306 від 12.07.2016 позивачеві з 19.05.2016 встановлено третю групу інвалідності, причина інвалідності поранення (контузія) та захворювання «так» пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії (арк. спр. 17).

Відповідно до висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи від 08.02.2016 № 377/Ж в надбрівній ділянці справа (неправильно-трикутної форми 0,5х0,4х0,4 см); в проекції лобного горбка справа (лінійної форми 0,6х0,1 см); на лівій брові (подовженої форми 0,6х0,8х0,2 см); в підлопатковій ділянці справа (овальної форми 0,9х0,5 см); в проекції зовнішньої кісточки лівої гомілки (овальної форми 1,2х0,6 см) розташовуються рубці білуватого кольору, м`які на дотик, з поверхнею на рівні оточуючих тканин, не спаяні з підлеглими тканинами; описані рубці є наслідком загоєння ран, які могли утворитись внаслідок осколкових поранень, що могли бути спричинені під час проходження служби у 1986 році (арк. спр. 19-20).

Відповідно до витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця від 15.02.2016 № 379 множинні вогнепальні осколкові поранення голови, спини, лівої ноги (контузія головного мозку у 1985 році) колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 , 1966 року народження, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (арк. спр. 18).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 19.04.2018 у справі № 812/516/18 підтверджується, що 06.09.2017 ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з комплектом документів на виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 3 групи інвалідності згідно постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975. На звернення позивача ІНФОРМАЦІЯ_5 надано відповідь від 06.09.2017 № ВСЗ-551 ОГД-124, в якій зазначив, що на день звільнення з військової служби ОСОБА_1 проходив службу в Прикордонних військах КДБ СРСР.

Вищевказаним рішенням суду позов ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає в неподанні у п`ятнадцятиденний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», Постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та Наказом Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_6 подати висновок (за формою Додаток 13 Наказу № 530) та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства оборони України про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та Постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та Наказом Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014 (арк. спр. 122-126).

За наслідками розгляду звернення позивача ОСОБА_1 щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги згідно з витягом з протоколу комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 07.12.2018 № 122 комісія дійшла висновку про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 з тих підстав, що витрати, пов`язані з виплатою одноразової грошової допомоги особам, які проходили службу в Прикордонних військах, мають здійснюватися Державною прикордонною службою України (арк. спр. 12).

Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14.12.2018 № ВСЗ-1084/ОГД-124 позивача повідомлено, що згідно з протоколом комісії Міністерства оборони України з призначення одноразової грошової допомоги від 07.12.2018 № 122 відмовлено гр. ОСОБА_1 з тих підстав, що витрати, пов`язані з виплатою одноразової грошової допомоги особам, які проходили службу в Прикордонних військах, мають здійснюватися Державною прикордонною службою України (арк. спр. 11).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно з частиною першою статті 16 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Пунктом 4 частини другої цієї статті визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону) (підпункт «б» частини другої статті 16-2 цього Закону).

На виконання вказаного Закону Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» від 25.12.2013 № 975 (далі - Порядок № 975).

Пунктом 1 Порядку № 975 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що цей Порядок визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Таким чином, до факту встановлення позивачу інвалідності, як підстави для виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням інвалідності, повинні застосовуватися нормативно-правові акти, які діяли на день встановлення позивачу інвалідності 3 групи.

Крім того, право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 18.11.2014 № 21-446а14, від 21.04.2015 № 21-135а15.

Згідно з пунктом 11 Порядку № 975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи:

заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності;

довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії:

постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження;

сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;

документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Пунктом 12 Порядку № 975 визначено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Згідно з пунктом 13 Порядку № 975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком:

вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;

вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння;

навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);

подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги (пункт 19 Порядку № 975).

Наказом Міністра оборони України від 12.04.2007 № 168 передбачено створення постійно діючої комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби (п. 1) та визначено, що голова комісії (заступник Міністра оборони України) повинен забезпечити, зокрема, підготовку пропозицій та подання їх Міністру оборони України для прийняття рішення про призначення грошової допомоги та її розмір; роботу зі зверненнями громадян із зазначених питань.

Як вбачається з матеріалів справи, в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , якого 15.06.1987 звільнено зі строкової військової служби з Прикордонних військ КДБ СРСР, відмовлено у зв`язку з тим, що, на думку відповідача, витрати, пов`язані з виплатою одноразової грошової допомоги особам, які проходили службу в Прикордонних військах, мають здійснюватися Державною прикордонною службою.

Суд не погоджується з таким висновком комісії Міністерства оборони України з огляду на таке.

Законом СРСР від 12.10.1967 № 42 «Про загальний військовий обов`язок» у редакції, що діяла на момент проходження ОСОБА_1 військової служби, визначено, що Прикордонні війська КДБ СРСР вважалися складовою частиною Збройних Сил СРСР.

Відповідно до постанови Верховної Ради України від 24.08.1991 № 1431-ХІІ «Про військові формування» підпорядковано всі військові формування, дислоковані на території республіки, Верховній Раді України. Утворено Міністерство оборони України. Уряд України приступив до створення Збройних сил України, республіканської гвардії та підрозділу охорони Верховної Ради, Кабінету Міністрів України і Національного банку України.

Статтею 4 Закону України «Про правонаступництво України» від 12.09.1991 № 1543-ХІІ встановлено, що органи державної влади і управління, органи прокуратури, суди та арбітражні суди, сформовані на підставі Конституції (основного Закону) Української РСР, діють в Україні до створення органів державної влади і управління, органів прокуратури, судів та арбітражних судів на підставі нової Конституції України.

Згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 02.01.1992 № 3 «Питання Державного комітету у справах охорони державного кордону» Державний комітет у справах охорони державного кордону України є правонаступником колишнього Управління військ західного прикордонного округу КДБ СРСР.

Відповідно до пункту 1 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 671, Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Міністерство оборони України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику з питань національної безпеки у воєнній сфері, сфері оборони і військового будівництва у мирний час та особливий період. Міністерство оборони України є органом військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили.

Оскільки позивач проходив службу саме у Збройних силах СРСР, які на той час були підпорядковані та знаходились на фінансовому утриманні Міністерства оборони СРСР, правонаступником якого надалі стало Міністерство оборони України, перебував на обліку в органах Міністерства оборони України, суд вважає, що обов`язком Міністерства оборони в даних правовідносинах є призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які отримали інвалідність внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, в розмірі, встановленому статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у своїх численних постановах, зокрема, від 26.09.2018 по справі № 760/9113/17, від 18.10.2018 по справі № 820/3353/16, від 02.11.2018 по справі № 825/1558/18, від 24.04.2019 по справі № 754/5986/16-а.

На підставі викладеного суд вважає обґрунтованими й такими, що належать до задоволення вимоги позивача про визнання протиправним та скасування пункту 64 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 07.12.2018 № 122, яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги; а також зобов`язання Міністерства оборони України вирішити питання щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання Луганського обласного військового комісаріата повторно подати висновок за формою (додаток 13 Наказу № 530) та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства оборони України про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги згідно з Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та в Порядку, затвердженому постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 та Наказу Міноборони України № 530 від 14.08.2014, суд не знаходить підстав для її задоволення.

Як установлено судом, рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 19.04.2018 у справі № 812/516/18 зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_6 подати висновок (за формою Додаток 13 Наказу № 530) та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства оборони України про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та Постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та Наказом Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014.

На виконання рішення суду ІНФОРМАЦІЯ_2 направив документи до Міністерства оборони України. Проте, Міноборони України за результатами розгляду Комісії відмовило позивачу в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.

В матеріалах справи відсутні докази, що такий висновок та документи до нього було повернуто Міністерством оборони України на адресу Луганського обласного військового комісаріата.

За таких обставин суд не вбачає підстав для зобов`язання Луганського обласного військового комісаріата повторно надсилати відповідний висновок з документами розпорядникові бюджетних коштів Міністерства оборони України.

На підставі викладеного позовні вимоги належать до часткового задоволення.

Що стосується заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Положення статті 382 КАС України не є імперативними, тобто, передбачають право суду діяти на власний розсуд в залежності від обставин справи. Суд вважає, що за своїм змістом такі заходи контролю за виконанням судового рішення є додатковим засобом для спонукання суб`єкта владних повноважень до вчинення дій з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що Міністерство оборони України буде ухилятися від виконання рішення суду у визначений чинним законодавством спосіб.

За таких обставин відсутня необхідність застосування положень статті 382 КАС України.

Питання про розподіл судових витрат не вирішується, оскільки позивач у встановленому законом порядку звільнений від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Луганського обласного військового комісаріата, Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування п. 64 протоколу від 07.12.2018 № 122 та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати пункт 64 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 07.12.2018 № 122, яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги.

Зобов`язати Міністерство оборони України вирішити питання щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановленні інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 06 серпня 2019 року.

Суддя І.О. Свергун