Справа № 440/1556/19
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2019-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: О.О. Кукоба
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2019 р. Справа № 440/1556/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Ральченка І.М. , Бершова Г.Є. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.06.2019, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039 по справі № 440/1556/19

за позовом ОСОБА_1

до Національного агентства з питань запобігання корупції

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Національного агентства з питань запобігання корупції (далі по тексту - НАЗК, відповідач), у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Національного агентства з питань запобігання корупції щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 від 06 квітня 2019 року;

- визнати протиправною бездіяльність Національного агентства з питань запобігання корупції, що полягає в неприйнятті рішення на засіданні Національного агентства з питань запобігання корупції по суті вимог поданої ОСОБА_1 заяви про вчинення депутатом Микільської сільської ради Полтавського району Полтавської області гр. ОСОБА_2 правопорушення, відповідальність за скоєння якого передбачена ч. 4 с. 172-6 КУпАП - порушення вимог фінансового контролю (повідомлення про корупцію) датоване 06 квітня 2019 року;

- визнати протиправною бездіяльність Національного агентства з питань запобігання корупції щодо ненадання роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення у відповіді від 15.04.2019 за вих. №42-08/28500/19 згідно вимог статті 15 Закону України "Про звернення громадян";

- зобов`язати Національне агентство з питань запобігання корупції розглянути надіслане ОСОБА_1 повідомлення про корупцію від 06 квітня 2019 року у порядку, встановленому законодавством та з урахуванням висновків суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач пояснив, що у квітні 2019 року він через Урядовий контактний центр подав звернення до НАЗК, у якому повідомляв про факт порушення депутатом Микільської сільської ради Полтавського району Полтавської області ОСОБА_2 вимог фінансового контролю. Однак, відповідач не знайшов підстав для проведення повної перевірки електронних декларацій ОСОБА_2 за 2016-2018 роки. Наведене, на переконання позивача, свідчить про допущення НАЗК протиправної бездіяльності в частині належного розгляду повідомлення про корупцію.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10.06.2019 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено повністю.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

В своїй апеляційній скарзі апелянт, як на підставу для скасування судового рішення посилається на його незаконність, необґрунтованість та необ`єктивність, а також вважає, що судом неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення для вирішення справи і порушені норми матеріального та процесуального права.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому, посилаючись на правильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 06.04.2019 ОСОБА_1 звернувся до НАЗК з повідомленням про корупцію, у якому зазначив про можливе порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" щодо фінансового контролю депутатом Микільської сільської ради Полтавського району Полтавської області ОСОБА_2 . Зокрема, ОСОБА_1 посилався на те, що суб`єкт декларування у розділі 13 "Фінансові зобов`язання" декларацій за 2016-2018 роки вказав недостовірну інформацію про відсутність у нього фінансових зобов`язань, оскільки не зазначив про такі зобов`язання у розмірі 8000,00 дол. США та 50000,00 грн. У зверненні позивач просив НАЗК ініціювати у межах повноважень невідкладне проведення відповідної перевірки електронних декларацій, поданих ОСОБА_2 , за 2016-2018 роки. До звернення позивач додав копії розписки та акта приймання-передачі грошових коштів (а.с. 25-26, 27, 28).

Листом від 15.04.19 вих.№42-08/28500/19 за підписом керівника Департаменту перевірки декларацій та моніторингу способу життя ОСОБА_4 НАЗК надало відповідь на звернення ОСОБА_1 від 06.04.19, у якій зазначило про відсутність достатніх матеріалів, що відповідали б сукупності ознак, визначених Порядком проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що унеможливлює винесення відповідних проектів рішень на засідання Національного агентства (а.с. 47-48).

Вважаючи, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо неналежного розгляду звернення від 06.04.2019, позивач звернувся із зазначеним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач у спірних відносинах діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм статтею 40 Конституції України права на звернення урегульовано Законом України від 2.10.96 №393/96-ВР "Про звернення громадян" (надалі - Закон №393/96-ВР).

Частиною першою статті 1 Закону №393/96-ВР визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

За змістом статті 3 Закону №393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Статтею 5 Закону №393/96-ВР встановлено, що звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань. Звернення може бути подано окремою особою (індивідуальне) або групою осіб (колективне). Звернення може бути усним чи письмовим.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Питання розгляду заяв (клопотань) урегульовано статтею 15 Закону №393/96-ВР, відповідно до якої органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Крім того, правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначені Законом України від 14.10.14 №1700-VII "Про запобігання корупції" (надалі - Закон №1700-VII).

Згідно з частиною першою статті 4 Закону №1700-VII Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

Відповідно до частини першої, абзацу першого частини другої статті 8 Закону №1700-VII основною формою роботи Національного агентства є засідання, що проводяться не рідше одного разу на тиждень. Порядок денний засідань затверджується Національним агентством. Рішення Національного агентства приймаються більшістю голосів від його загального складу. Регламент Національного агентства, а також розподіл функціональних обов`язків між заступником Голови та членами Національного агентства за відповідними напрямами щодо виконання покладених на нього функцій затверджуються рішенням Національного агентства.

Організаційне, інформаційно-довідкове та інше забезпечення діяльності Національного агентства здійснює його апарат.

За змістом пункту 8 частини першої статті 11 Закону №1700-VII до повноважень Національного агентства належить здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 12 Закону №1700-VII Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має право отримувати заяви фізичних та юридичних осіб про порушення вимог цього Закону.

Частиною першою статті 13 Закону №1700-VII визначено, що уповноваженими особами Національного агентства є Голова та члени Національного агентства, а також уповноважені Національним агентством посадові особи.

За приписами абзацу другого пункту 2.1 Регламенту Національного агентства з питань запобігання корупції, затвердженого рішенням НАЗК від 12.04.16 №1 (у редакції рішення НАЗК від 5.04.18 №611) (надалі - Регламент), Національне агентство реалізує свої повноваження колегіально або через уповноважених осіб.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.8 Регламенту уповноважені особи Національного агентства зі складу державних службовців апарату Національного агентства визначаються рішенням Національного агентства і мають права уповноважених осіб, передбачені Законом України "Про запобігання корупції".

Абзацом четвертим пункту 3.3 Регламенту передбачено, що листи-відповіді на звернення громадян, які не пов`язані зі здійсненням функцій Голови Національного агентства, підписуються заступником Голови Національного агентства, членом Національного агентства, керівником апарату, керівником, заступником керівника самостійного структурного підрозділу відповідно до компетенції.

Згідно з ч.1 ст. 50 Закону №1700-VII визначено, що повна перевірка декларації полягає у з`ясуванні достовірності задекларованих відомостей, точності оцінки задекларованих активів, перевірці на наявність конфлікту інтересів та ознак незаконного збагачення і може здійснюватися у період здійснення суб`єктом декларування діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, а також протягом трьох років після припинення такої діяльності.

Обов`язковій повній перевірці підлягають декларації службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, суб`єктів декларування, які займають посади, пов`язані з високим рівнем корупційних ризиків, перелік яких затверджується Національним агентством.

Обов`язковій повній перевірці також підлягають декларації, подані іншими суб`єктами декларування, у разі виявлення у них невідповідностей за результатами логічного та арифметичного контролю.

Національне агентство проводить повну перевірку декларації, а також самостійно проводить повну перевірку інформації, яка підлягає відображенню в декларації, щодо членів сім`ї суб`єкта декларування у випадках, передбачених частиною сьомою статті 46 цього Закону.

Національне агентство проводить перевірку декларації на підставі інформації, отриманої від фізичних та юридичних осіб, із засобів масової інформації та інших джерел, про можливе відображення у декларації недостовірних відомостей.

Порядок обробки повідомлень про корупцію та повідомлень про порушення вимог Закону України "Про політичні партії в Україні", що надходять до Національного агентства з питань запобігання корупції, затверджений рішенням НАЗК від 27.10.17 №1024, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15.01.18 за №60/31512 (надалі - Порядок №1024), визначає послідовність дій посадових осіб Національного агентства при отриманні, реєстрації, розгляді повідомлень про порушення вимог Законів України "Про запобігання корупції" та "Про політичні партії в Україні", що надходять через спеціальну телефонну лінію, офіційний веб-сайт, захищену та загальну електронну пошту Національного агентства, іншими засобами поштового зв`язку та на особистому прийомі громадян.

Пунктом 1 розділу V Порядку №1024 визначено, що попередній розгляд повідомлень здійснюється Відділом з обробки в день отримання або не пізніше наступного робочого дня за днем отримання від Служби діловодства на предмет: встановлення належності отриманого повідомлення до компетенції Національного агентства; визначення відповідного підрозділу з розгляду.

За змістом пункту 2 розділу V Порядку №1024 повідомлення, що містять інформацію з ознаками порушень вимог Закону щодо фінансового контролю, передаються до Департаменту фінансового контролю та моніторингу способу життя апарату Національного агентства.

Відповідно до пункту 2 розділу VI Порядку №1024 підрозділ з розгляду, який визначено основним виконавцем, у строк протягом 15 робочих днів з дати, наступної за днем реєстрації повідомлення, забезпечує надсилання інформаційного листа Національного агентства автору повідомлення про прийняття повідомлення до розгляду (крім повідомлень про корупцію, які стосуються порушення вимог фінансового контролю, строки розгляду яких встановлені у Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженому рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 лютого 2017 року N 56, зареєстрованому у Міністерстві юстиції України 13 лютого 2017 року за N 201/30069).

Пунктом 5 розділу І Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Порядок №56) передбачено, що контроль декларацій Національне агентство здійснює відповідно до цього Порядку через працівників структурних підрозділів його апарату, діяльність яких пов`язана зі здійсненням таких функцій, та автоматично за допомогою засобів програмного забезпечення інформаційно-телекомунікаційної системи проведення логічного та арифметичного контролю декларацій (далі - ІТС ЛАК ЄДРДО).

Повну перевірку декларацій відповідно до цього Порядку Національне агентство здійснює через уповноважених осіб Національного агентства - працівників структурних підрозділів його апарату, діяльність яких пов`язана зі здійсненням таких функцій (далі - Підрозділи).

За змістом пункту 2 розділу ІІІ Порядку №56 повна перевірка проводиться на підставах, визначених Законом, у разі, якщо Національне агентство отримало від фізичних чи юридичних осіб, із засобів масової інформації та інших джерел інформацію про можливе відображення у декларації недостовірних відомостей. Така інформація має стосуватися конкретного суб`єкта декларування та містити фактичні дані, що можуть бути перевірені.

Рішення про проведення перевірки з підстав, визначених підпунктами 1 - 4 цього пункту, приймається з урахуванням значення суми вагових коефіцієнтів, починаючи з декларацій, які отримали найбільше значення, крім випадку, передбаченого абзацом сьомим пункту 7 розділу II цього Порядку.

Рішення про проведення перевірки з підстави, визначеної у підпункті 4 цього пункту, може бути прийняте без урахування значення суми вагових коефіцієнтів у разі, якщо отримана інформація про можливе відображення у декларації недостовірних відомостей відповідає сукупності таких ознак: свідчить про відсутність в декларації відомостей, які підлягають декларуванню відповідно до статті 46 Закону, наявних у реєстрах та базах даних державних органів; свідчить про зазначення недостовірних відомостей у декларації на суму, що дорівнює або перевищує 100 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня звітного року; підтверджується відомостями з реєстрів та баз даних державних органів.

Судом першої інстанції правомірно враховано, що спір у даній справі виник з приводу реалізації відповідачем контрольної функції у сфері запобігання корупції.

Так, Законом №1700-VII та Порядком №1024 передбачено можливість звернення фізичних осіб до НАЗК з повідомленням про корупцію.

Разом з цим, Порядок №56 визначає певні умови, за наявності яких НАЗК приймає рішення про проведення повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Порядком №56 передбачено, що рішення про проведення перевірки на підставі відповідного звернення приймається у разі, якщо отримана інформація відповідає сукупності таких ознак: свідчить про відсутність в декларації відомостей, які підлягають декларуванню відповідно до статті 46 Закону, наявних у реєстрах та базах даних державних органів; свідчить про зазначення недостовірних відомостей у декларації на суму, що дорівнює або перевищує 100 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня звітного року; підтверджується відомостями з реєстрів та баз даних державних органів.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач, за результатами розгляду звернення позивача, дійшов висновку про відсутність підстав для проведення повної перевірки декларацій депутата Микільської сільської ради Полтавського району Полтавської області ОСОБА_2 за 2016-2018 роки з огляду на ненадання ініціатором звернення разом з повідомленням матеріалів, що відповідали б сукупності ознак, визначених пунктом 2 розділу ІІІ Порядку №56, адже з наданих документів неможливо встановити факт наявності фінансових зобов`язань у ОСОБА_2 станом на останній день звітного періоду.

Що стосується посилань апелянта на неприйняття відповідачем як колегіальним органом рішення, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Порядком №56 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) не передбачено прийняття НАЗК рішення про відмову у проведенні повної перевірки декларації.

Також, колегією суддів не приймаються до уваги посилання апелянта на те, що зазначений лист підписаний не уповноваженою особою, оскільки керівник Департаменту перевірки декларацій та моніторингу способу життя НАЗК ОСОБА_4 є уповноваженою особою у розумінні частини першої статті 13 Закону №1700-VII, пункту 2.1 Регламенту НАЗК та мав право підпису відповідного листа з огляду на приписи пункту 3.3 Регламенту НАЗК.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач під час розгляду звернення позивача від 06.04.2019 діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що не надання відповідачем роз`яснення щодо порядку оскарження прийнятого рішення у відповіді від 15.04.19 за вих.№42-08/28500/19 не призвело до порушення прав позивача у тій мірі, з настанням якої відповідне право потребувало б судового захисту для його відновлення.

Визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненадання роз`яснення порядку оскарження прийнятого за результатами розгляду звернення рішення у формі листа від 15.04.19 вих.№42-08/28500/19 жодним чином не призведе до відновлення прав позивача.

При цьому, позивач скористався правом на звернення до суду, тобто, фактично реалізував своє право на оскарження прийнятого відповідачем рішення.

Окрім того, звертаючись до відповідача позивач, як на доказ допущення гр. ОСОБА_2 вимог антикорупційного законодавства, посилався на розписку, надану даним громадянином гр. ОСОБА_5 , яка є дружиною позивача.

Разом з цим, як визначено частиною третьою статті 9 Закону №1700-VII, використання Національного агентства в приватних інтересах не допускається.

Доводи позивача про недотримання (порушення) судом першої інстанції норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та неврахування рішень Європейського суду з прав людини є безпідставними.

При цьому, судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Ураховуючи те, що, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги позивача.

Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовано обставини в адміністративній справі, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального при дотриманні норм процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.06.2019 по справі № 440/1556/19 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді І.М. Ральченко Г.Є. Бершов