Справа № 340/327/19
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

31 липня 2019 року м. Дніпросправа № 340/327/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дурасової Ю.В.,

суддів: Баранник Н.П., Божко Л.А.,

секретар судового засідання: Комар Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу апеляційну скаргу Обласного комунального виробничого підприємства "Дніпро-Кіровоград"

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10.04.2019 (головуючий суддя Притула К.М.)

в адміністративній справі за позовом Обласного комунального виробничого підприємства "Дніпро-Кіровоград" до відповідача Головного управління ДФС у Кіровоградській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Обласне комунальне підприємство "Дніпро-Кіровоград", звернулось до суду з позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області про скасування податкового повідомлення-рішення, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 23.01.2019 року, яким ОКВП "Дніпро-Кіровоград" зобов`язання сплатити штраф в розмірі 58 470,16 грн. за платежем податок на прибуток.

Позов обґрунтовано тим, що 23.01.2019 року на підставі акту про результати камеральної перевірки відповідачем винесено ППР, яким зобов`язано сплатити штраф у розмірі 58 470,16грн. за платежем податок на прибуток. Позивач вважає це ППР неправомірним, а відтак підлягає скасуванню.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10.04.2019 в задоволенні позову відмовлено.

Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що позивачем не наведено та не надано жодного доказу в спростування висновків акту перевірки. Під час розгляду справи судом встановлено, що висновки акту перевірки ґрунтуються на фактичних обставинах, встановлених контролюючим органом. З огляду на те, що позивач не спростовує встановлених актом перевірки порушень, суд першої інстанції дійшов до висновку про обґрунтованість прийняття Головним управлінням Державної фіскальної служби у Кіровоградській області податкового повідомлення-рішення № від 23.01.2019.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та винести нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Посилається на те, що результати перевірки,що оформлені актом від 10.01.2019 року, який слугував підставою для прийняття оскаржуваного ППР від 23.01.2019 року, не встановлено порушення строків сплати узгоджених податкових зобов`язань за поданими позивачем податковими деклараціями. Тому положення п. 57.1 ст. 57 ПКУ при винесенні ППР від 23.01.2019 року не можуть бути застосовані податковим органом. В акті від 10.01.2019 року податковим органом зазначено про порушення вимог п. 57.3 ст. 57 ПКУ. АЛЕ НЕ СТРОКІВ ВСТАНОВЛЕНИХ П. 57.1 СТ. 57 ПКУ.

Відповідачем до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу не подано, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Учасники судового процесу, належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду апеляційної скарги в судове засідання не з`явились.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 10.01.2019 Відділом адміністрування податку на прибуток Кропивницького управління ГУ ДФС у Кіровоградській області було проведено камеральну перевірку дотримання граничних термінів сплати грошових зобов`язань з податку на прибуток ОКВП "ДНІПРО-КІРОВОГРАД", за результатами якої складено акт № 3/1128-52-06/03346822.

Цим актом перевірки зафіксовано, що позивач порушує терміни сплати визначеного грошового зобов`язання контролюючим органом з податку на прибуток.

Зокрема, зазначено грошове зобов`язання з податку на прибуток 202 901,80 грн., 83 699,60 грн., 179грн., 179 грн., 5391,45 грн., граничний термін сплати 24.01.2017, дати сплати: 21.12.2018. Кількість днів затримки: 695.

Оскільки актом перевірки встановлено порушення строку, визначеного п. 57.3. ПК України то застосовано санкції на підставі п. 126.1. ПК України.

На підставі зазначеного акту перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення від 23.01.2019 № , із зазначенням про порушення строку, визначеного п. 57.3. ПК України.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином амплітуда дій відповідача чітко визначена Конституцією та законами України.

Обов`язки платника податків визначені статтею 16 ПКУ.

Так, в силу пп. 16.1.4. ст. 16 ПК України платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Водночас, статтею 37 ПКУ визначено виникнення, зміна і припинення податкового обов`язку.

Зокрема, пунктом 37.2. ст. 37 ПК України визначено, що податковий обов`язок виникає у платника податку з моменту настання обставин, з якими цей Кодекс та закони з питань митної справи пов`язує сплату ним податку.

Розглядаючи поняття грошового зобов`язання, слід зазначити, що відповідно до пп. 14.1.39. ст. 14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

При цьому, податкове зобов`язання, відповідно до пп. 14.1.156. ст. 14 ПК України це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Визначає строки сплати податкового зобов`язання стаття 57 ПКУ.

Так, відповідно до п. 57.3. ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Слід зазначити, що п. 57.1 ст.57 ПКУ встановлює, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначеного ним у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим кодексом для подання податкової декларації, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Поняття податковий борг надано в пп. 14.1.175. ст. 14 ПК України, а саме: податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

У свою чергу, підпунктом 14.1.265. статті 14 ПК України визначено, що штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) це плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Колегія суддів апеляційної інстанції бажає за необхідне зазначити, що відповідно до абзацу 2 п. 126.1. ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах, зокрема, при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20% погашеної суми податкового боргу.

Отже, з наведеного у сукупності вбачається, що за загальним правилом штрафна санкція застосовується за наявності узгодженої суми податкового зобов`язання та у разі її несплати у встановлений строк.

У даній справі нарахування штрафних санкцій за оскаржуваним рішенням пов`язано з обставинами несвоєчасної, сплати податкових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні № від 07.06.2016, що складає більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, застосована у відношенні позивача сума штрафу у розмірі 20% погашеної суми податкового боргу в повній мірі відповідає вимогам Податкового кодексу України та фактичним обставинам справи.

Таким чином, відповідач, застосовуючи норму податкового законодавстві, яка встановлює розмір штрафу 20% погашеної суми податкового боргу не порушив права позивача, оскільки діяв у відповідності до норм податкового законодавства України.

Колегія суддів апеляційної інстанції також погоджується з позицією суду першої інстанції згідно якої суд першої інстанції не прийняв до уваги доводи позивача в частині того, що застосовування положень п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України до грошових зобов`язань визначених податковим повідомленням-рішенням № 000201203 від 07.06.2016 року (форма Ш) є необґрунтованим, оскільки, згідно п. 2 розділу II Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 № 1204 (далі Порядок № 1204 від 28.12.2015), контролюючий орган у мав би скласти податкове повідомлення-рішення за формами Р (п. 54.3.1 ПКУ), Р1 (п. 54.3.2 та 54.3.6 ПКУ), С (п. 54.3.3 ПКУ), Д (п. 54.3.5 ПКУ).

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до п.2 розділу ІІ Порядоку № 1204 від 28.12.2015 у випадках, зазначених у пункті 1 цього розділу, відповідний структурний підрозділ контролюючого органу складає податкове повідомлення-рішення за формою Ш - у разі застосування штрафних санкцій за порушення строків сплати грошових зобов`язань.

Отже, враховуючи, порушення, які були встановлені відповідачем в результаті проведеної камеральної перевірки, а саме порушення термінів сплати грошового зобов`язання, суд вважає, що форма за якою складено відповідачем податкове повідомлення-рішення, відповідає вимогам встановленим чинним законодавством.

Стосовно твердження позивача про те, що Акт камеральної перевірки податкової звітності з податку на прибуток від 10.01.2019 № 3/1128-52-06/03346822, складений заступником начальника відділу адміністрування податку на прибуток Кропивницького управління Головного управління ДФС у Кіровоградській області, який не є уповноваженим контролюючим органом на проведення таких перевірок, слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно п. 75.1.1 п. 75.1 ст.75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).

Пунктами 76.1, 76.2 статті 76 Кодексу встановлено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач обласне комунальне підприємство Дніпро-Кіровоград, взятий на облік як платник податків до Кропивницького управління Головного управління ДФС у Кіровоградській області.

При цьому, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 березня 2018 р. N 296 Про реформування територіальних органів Державної фіскальної служби Головне управління ДФС у Кіровоградській області реорганізовано шляхом приєднання як структурних підрозділів Голованівську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС, Кропивницьку об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС, Новоукраїнську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС та Олександрійську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС.

Таким чином, твердження позивача про те, що Акт перевірки був складений посадовою особою не уповноваженою контролюючим органом на проведення таких перевірок спростовується.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. Тобто і позивач і відповідач мають доводити обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення.

Однак позивачем не наведено доказів в спростування висновків акту перевірки. Водночас, в ході розгляду справи з`ясовано, що висновки акту перевірки ґрунтуються на фактичних обставинах.

З огляду на те, що позивачем не спростовано зазначених в акті перевірки порушень, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість прийняття Головним управлінням Державної фіскальної служби у Кіровоградській області податкового повідомлення-рішення № від 23.01.2019.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для його скасування.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог.

З огляду на результати розгляду справи, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Обласного комунального виробничого підприємства "Дніпро-Кіровоград" на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10.04.2019 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10.04.2019 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили 31.07.2019 та може бути оскаржена до Верховного Суду в силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 31.07.2019.

Повний текст постанови виготовлено 05.08.2019.

Головуючий суддя Ю.В. Дурасова

суддя Н.П. Баранник

суддя Л.А. Божко