Справа № 420/1342/19
Суддя: Бжассо Н. В.
Дата ухвалення: 2019-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1342/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2019 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бжассо Н.В.,

за участі секретаря судового засідання Музики І.О.,

за участі представника позивача Рябухи ОСОБА_1 (згідно ордеру та довіреності),

представників відповідача Поперечного Д.І. (за довіреністю),

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Одеса за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 06.12.2018 року

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» до Головного управління ДФС в Одеській області, за результатом розгляду якого позивач просить суд:

визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 06.12.2018 року, № від 06.12.2018 року, № від 06.12.2018 року у повному обсязі;

судові витрати стягнути з відповідача.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначає, що на адресу ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» надійшли оскаржувані податкові повідомлення-рішення № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість, № , яким до ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» застосовано штраф у розмірі 50% за платежем ПДВ, № , яким зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ.

ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» вважає, що зазначені податкові-повідомлення рішення є необґрунтованими, прийнятими з порушенням норм податкового законодавства та норм Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Кодексу торговельного мореплавства. Позивач зазначає, що підприємство є правонаступником усіх прав та обов`язків ДП «Українське Дунайське пароплавство», підприємства Українське Дунайське Ордену Дружби народів пароплавство, а також, Радянського Дунайського пароплавства.

21.09.1990 року між Радянським Дунайським пароплавством та Австрійською компанією BAWAG Leazing Gmbh був укладений бербоут-чартерний контракт на будівництво у кредит 30 барж типу «Європа-2Б». Фінансування проекту проводилося через австрійський Банк БАВАГ Лізінг. 01.07.1991 року на вимогу австрійського банку BAWAG Leazing Gmbh та з відома Міністерства морського флоту СРСР була підписана угода між Радянським Дунайським пароплавством та "Third Danubo Shipping Company" на переуступку прав по бербоут-чартерному контракту із збереженням Радянського Дунайського пароплавства в якості гаранта виконання умов бербоут-чартерного контракту. До виконання "Third Danubo Shipping Company" всіх фінансових зобов`язань право власності на вказані баржі належало банку BAWAG з правом плавання під прапором України, а після проведення остаточного розрахунку право власності на вказані баржі перейшло до "Third Danubo Shipping Company", але без подальшої перереєстрації у належних органах та отримання свідоцтва на право власності. Таким чином, ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» виступаючи гарантом, щодо виконання умов бербоут-чартерного контракту на будівництво в кредит 30 барж типу "Європа-2Б", не набувало права власності на баржі, а лише набуло би зобов`язань у разі не виконання бербоут-чартерного контракту, чого також не відбулося. Баржі типу "Європа-2Б" ніколи не рахувалися на балансі ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство», права власності, користування та розпорядження на ці баржі у ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» не було й немає з 1991 року до цього часу. ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» в ході перевірки неодноразово надавало відповідачу усні та письмові пояснення, стосовно того, що баржі-секції типу "Європа-2Б", перелічені вище не є власністю ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство», на підтвердження чого були надані Свідоцтва про право плавання під державним прапором України (судновий патент), у яких прямо зазначений власник банк Баваг Лізінг та інші документи. Дані документи надавалися посадовим особам перевіряючого органу під час документальної планової виїзної перевірки та документальної позапланової виїзної перевірки ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство». Також, відповідно до бази даних Регістрової книги суден в Україні на 2018 рік, право власності на вищезазначені баржі-секції типу "Європа-2Б" по сьогоднішній день належить Банку "Баваг Лізінг", у зв`язку з тим, що право власності на баржі-секції типу "Європа-2Б" підтверджуються свідоцтвом на право власності, які "Third Danubo Shipping Company" ще не набув. Ще одним підтвердженням того, що право власності на вищезазначені баржі-секції типу "Європа-2Б" належить Банку "Баваг Лізінг" є Довідка капітану порту Ізмаїльської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" за вих.№604/07/1/92 від 08.11.2016 року, у якій значиться перелік суховантажних барж, власником яких є Банк БАВАГ Лізінг, плавають під державним прапором України згідно свідоцтв про право плавання під державним прапором України і дійсних станом на 08.11.2016 року. З огляду на вищезазначене, ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» не здійснювало передачу (постачання), продаж, дарування товарів (барж-секції типу "Європа-2Б"), у зв`язку з чим не подавало податкові накладні та не нараховувало податків на додану вартість. Крім цього, представник позивача зазначає, що сума, яка зазначена у податковому повідомленні-рішенні № від 06.12.2018 року та розрахунку до нього (2 508 422 грн.) не збігається із сумою, що зазначена у самому Акті позапланової виїзної перевірки ГУ ДФС в Одеській області (2 588 422 грн.).

Ухвалою суду від 07.03.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 02.04.2019 року.

29.03.2019 року від представника відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, з огляду на який ГУ ДФС в Одеській області не визнає, не погоджується з доводами позивача, вважає, що позов не підлягає задоволенню. Представник відповідача зазначає, що відповідно до норм ПК України, повернення матеріальних активів за договором фінансового лізингу вважається постачанням товарів. Тобто, ця операція теж є об`єктом оподаткування ПДВ. Для платника ПДВ, який повертає об`єкт фінансового лізингу лізингодавцю без придбання цього об`єкта у власність, так передача для цілей оподаткування прирівнюється до зворотного продажу. База оподаткування ПДВ визначається на соснові його договірної вартості. Так, підприємством ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» 13.12.2016 року повернуто матеріальні активи (баржі секції типу «Європа-2Б») за договором фінансового лізингу (клали Бербоут-чартер В/21 09 90 на будівництво в кредит 30 барж типу «Європа 2Б» згідно проекту К671) на загальну вартість 3 924 333,04 євро ( до 01.01.1999 року 54 000 000 австрійських шилінгів). Станом на 13.12.2016 року офіційний курс української гривні до євро становило 27,7309 гривень за 1 Євро. Отже, 3 924 333,04 євро станом на 13.12.2016 року складає 108 825 287,10 грн. Отже, враховуючи вищевикладене, повернення матеріальних активів за договором фінансового лізингу платником ПДВ є об`єктом оподаткування ПДВ, база оподаткування ПДВ при здійсненні якої визначається за правилами, встановленими п. 188.1 ст. 188 ПКУ.

23.04.2019 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив на адміністративний позов.

Ухвалою суду від 11.06.2019 року, яка занесена до протоколу підготовчого засідання, суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 18.06.2019 року.

Під час судового розгляду справи представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав, наведених в адміністративному позові та відповіді на відзив.

Представник відповідача заперечував щодо задоволення адміністративного позву з підстав, наведених у відзиві на адміністративний позов.

Суд розглянув матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив надані учасниками справи докази в їх сукупності та робить наступні висновки.

Відповідно до наказу ГУ ДФС в Одеській області № 7503 від 05.10.2018 року, призначено проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПрАТ «УДП» за період з 01.01.2015 року по 31.03.2018 року з питань, що стали предметом оскарження, а саме: правильності та повноти визначення фінансового результату до оподаткування згідно з бухгалтерським обліком відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, достовірності, повноти, нарахування та сплати податку на прибуток, правомірності визначення сум бюджетного відшкодування, від`ємного значення сум податку на додану вартість, а також виконання платником податків передбачених ПКУ інших вимог, які стосуються адміністрування податку на додану вартість, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору, повноти оподаткування доходів нерезидентів із джерелом їх походження з України, Дотримання вимог валютного законодавства при здійснені зовнішньоекономічних операцій, дотримання вимог ЗУ «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» тривалістю 10 робочих днів з 17.10.2018 року.

За результатами проведення перевірки, посадовими особами ГУ ДФС в Одеській області складено акт № 2481/15-32-14-01/01125821 від 13.11.2018 року, згідно з яким перевіркою встановлено, у тому числі, порушення ПрАТ «УДП»:

п.185.1 ст.185, п. 188.1 ст.188, п. 196.1.2 ст.196, п. 198.6 ст. 198 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету за грудень 2016 року у сумі 19269 298 грн. та завищено суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду по декларації за березень 2018 року у сумі 2 588 422 грн.;

п. 201.10 ст. 201 ПК України, підприємством ПрАТ «УДП» не складено та не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну на суму податку на додану вартість у розмірі 21 765 057 грн.

Не погоджуючись з висновками, що наведені в акті перевірки № 2481/15-32-14-01/01125821 від 13.11.2018 року, позивач подав до ГУ ДФС в Одеській області заперечення на акт перевірки від 20.11.2018 року № ЮС-1015.

04.12.2018 року ГУ ДФС в Одеській області надано відповідь № 17148/10/15-32-14-01-10 на заперечення позивача щодо акта перевірки, згідно з якою висновки контролюючого органу, що наведені в акті перевірки відносно вказаних порушень, залишені без задоволення.

06.12.2018 року ГУ ДФС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким збільшено ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) 24 086 623 грн., у тому числі: за податковими зобов`язаннями 19 269 298, 00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 4 817 325,00 грн.

06.12.2018 року ГУ ДФС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким до ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» застосовано штраф згідно зі ст. 120-1 ПКУ у розмірі 50% у сумі 10 882 528, 50 грн.

06.12.2018 року ГУ ДФС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким встановлено зменшення ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 2 508 422 грн.

20.12.2018 року ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» подало скарги № 4м-463, № 4м-462, №4м-461 на оскаржувані податкові повідомлення-рішення, які згідно з рішеннями ДФС України № 8323/6/99-99-11-04-01-25, № 8329/6/99-99-11-06-01-25 від 20.02.2019 року залишені без задоволення, а податкові повідомлення-рішення без змін.

Так, з огляду на зміст акта перевірки № 2481/15-32-14-01/01125821 від 13.11.2018 року, підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень став факт виявлення контролюючим органом, що підприємством ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» 13.12.2016 року повернуто матеріальні активи (баржі - секції типу «Європа - 2Б») за договором фінансового лізингу (уклали Бербоут-чартер В/21 09 90 на будівництво в кредит 30 барж типу «Європа II Б» згідно проекту К 671) на загальну вартість 3 924 333,04 ЄВРО (до 01.01.1999 - 54 000 000 австрійських шилінгів). Станом на 13.12.2016 року офіційний курс української гривні до євро становило 27,7309 гривень за 1 євро. Отже 3 924 333,04 євро станом на 13.12.2016 року складає 108 825 287,10 гри. На підставі встановлених обставин, посадові особи зробили висновок, що повернення матеріальних активів (баржі - секції типу «Європа - 2Б») за договором фінансового лізингу (уклали Бербоут-чартер В/21 09 90 на будівництво в кредит 30 барж типу «Європа II Б» згідно проекту К 671) платником ПДВ згідно з нормами ПК України є об`єктом оподаткування ПДВ, база оподаткування ПДВ при здійсненні якої визначається за правилами, встановленими пунктом 188.1 статті 188 ПК України. Враховуючи те, що баржі - секції типу «Європа 2Б», UDP-1601-УДП, UDP-1602-УДП, UDP-1603-УДП, UDP-1604-УДП, UDP-1605-УДП, UDP-1606-УДП, UDP-1607-УДП, UDP-1608-УДП, UDP-1609-УДП, UDP-16101-УДП, UDP-1611-УДП, UDP-1612-УДП, UDP-1613-УДП, UDP-1614-УДП, ШР-1615-УДП, UDP-1616-УДП, UDP-1617-УДП, UDP-1618-УДП, UDP-1619-УДП, UDP-1620-УДП, UDP-1621-УДП, ШР-1622-УДП, UDP-1623-УДП, UDP-1624-УДП, UDP-1625-УДП, UDP-1626-УДП, UDP-1627-УДП, UDP-1628-УДП, UDP-1629-УДП, UDP-1630-УДП, згідно з діючим Законодавством України та діючим Міжнародним правом, зареєстровані в Україні, мають національність України, під прапором, якої вони мають право плавати, то місце поставки розташоване на митній території України.

Суд встановив, що ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» є правонаступником усіх прав та обов`язків державного підприємства «Українське Дунайське пароплавство» підприємства Українське Дунайське Ордену Дружби народів пароплавство, а також, Радянського Дунайського пароплавства.

21.09.1990 року між BAWAG Leasing GmbH (судновласник (орендодавець)) та Радянським Дунайським пароплавством) (фрахтувальник (наймач)) укладено Бербоут-чартер (кодова назва: «БЕРКОН «В») на будівництво в кредит 30 барж типу «Європа II Б» згідно проекту К 671. Будівельна вартість барж - секцій 270 000 000 австрійських шилінгів згідно будівельному контракту від 21.09.1990 року.

Згідно з п. п. 1, 2 ч. ІІ вказаного Бербоут-чартеру: « 1. Технические требования и строительный контракт: (а) Суда должны быть построены в соответствии с условиями строительного контракта, и заключенного между строителями и судовладельцами, и в соответствии с прилагаемыми к сему техническими требованиями и чертежами; такой строительный контракт, технические требования и чертежи, будучи скрепленные подписями, утверждаются 'фрахтователями. Все права и обязательства судовладельцев в строительном контракте настоящим передаются фрахтователям, за исключением обязательств оплачивать стоимость строительного контракта.

2. Время и место сдачи судов: (е) Проектные даты доставки по строительному контракту - следующие: баржа 1-3 - апрель 1991; баржа 4-5 - май 1991; баржа 6-8 - июнь 1991; баржа 9-10 - июль 1991; баржа 11-12 август 1991; баржа 13-15 сентябрь 1991; баржа 16-17- октябрь 1991; баржа 18-19 ноябрь 1991; баржа 20-21 - декабрь 1991; баржа 22- 23 - январь 1992; баржа 24-25 - февраль 1992; баржа 26-27 - март 1992; баржа 28-30 - апрель 1992.»

Пунктом 10 ч. ІІ вказаного Бербоут-чартеру передбачено: « 10. Арендная плата: 1. В течение 60 дней с даты вступления в силу настоящего чартерного контракта фрахтователи должны проводить авансовую оплату аренды в размере 40 500 ООО австрийских шиллингов, что составляет 15% контрактной стоимости строительного контракта для всех 30 судов. В качестве гарантии судовладельцы должны предоставить гарантию первоклассного австрийского банка на сумму 40 500 000 австрийских шиллингов а период сдачи фрахтователям последнего судна. Эта гарантия будет автоматически снижена на 15 % стоимости каждого сданного судна. Данная гарантия Должна быть в виде формы приемлемой для фрахтователей. 2. В течение 15 дней с момента передачи каждого судна фрахтователи обязаны перевести в банк BAWAG, Vienna, сумму 40 500 ООО австрийских шиллингов, которая составляет 5% от контрактной цены строительного контракта за одно судно. 3. В течение периода с момента сдачи первого судна до сдачи последнего судна фрахтователи должны выплатить судовладельцам арендную плату в соответствии с приложением 1. За этот период арендная ставка по каждой барже составляет 8,25 годовых процентов от 80% контрактной цены за каждую баржу в соответствии со строительным контрактом, которая подлежит оплате за каждый 6-ти месячный период.»

Згідно з п. 28 ч. ІІІ Бербоут-чартеру «БЕРКОН «В» передбачено: « 28. При оплате аренды в соответствии с согласованным графиком в размере, покрывающим стоимость одной или более барж, подразумевается, что фрахтователи закупили эти баржи со всем их имуществом, и эти баржи полностью оплачены. Однако, фрахтователи имеют право авансовой платы просроченных сумм по баржам и после такой оплаты процентов по этой определенной сумме не будет взиматься. Достигнутая договоренность о том, что путем таких авансовых оплат фрахтователи закупили эти баржи со всем их имуществом, и эти баржи полностью оплачены. Общая сумма аренды после того, как фрахтователи произвели такую авансовую оплату должна быть соответственно отрегулирована.»

01.07.1991 року між Радянським Дунайським пароплавством та мальтійською компанією Third Danubo Shipping Company Limited укладено договір переуступки прав 30 барж типу «Європа II Б».

Згідно з умовами вказаного договору, Радянське Дунайське пароплавство переуступило Third Danubo всі свої права та обов`язки за контрактом від 21.09.1990 року, починаючи з 01.07.1991 року,у тому числі без обмежень переваг всіх претензій і гарантій, що наведені нижче, та доходів від них, і право оплати таких доходів, і зобов`язання виплачувати орендну плату безпосередньо BAWAG Leasing GmbH. Також, згідно з умовами вказаного договору, всі ноти, запити, вимоги та інші повідомлення, які повинні бути направлені у відповідності до вказаного Договору, повинні бути направлені листом, у тому числі, і на адресу Радянського Дунайського пароплавства.

Згідно з пропозиціями ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство», Third Danubo Shipping Company Ltd від 29.12.2015 року, що скеровані на адресу BAWAG P.S.K. Leasing Holding GmbH та затверджені угодою, згідно з бербоут-чартерним контрактом від 21.09.1990 в останній редакції, Лізингова компанія передала покупцям в розстрочку в використання 30 барж.

В даних пропозиціях зазначено, що у зв`язку з достроковим припиненням відносин по договору купівлі у розстрочку, покупці в розстрочку або оперативно-холдингова компанія Danubo Special Shipping S.A. Panama по їх дорученню проведуть виплату в розстрочку в розмірі 1 500 000 ЄВРО. Даним лізингова компанія надає вказівку покупцям в розстрочку здійснити дану виплату в розстрочку напряму на адресу ОеКВ на рахунок IBАN AT 15 НОМЕР_1 ВІС OEROATW.

Також, в даних пропозиціях зазначено, що покупці в розстрочку заявляють, що складання текстів даного документів буде враховуватися, що лізингова компанія не несе відповідальність за те, що дані баржі дійсно на момент даної пропозиції знаходяться у власності лізингової компанії, та не відповідає за визначений фізичний стан барж.

В розділі «Прийняття» даних пропозицій зазначено, що прийняття даної пропозиції може бути виключно при умові перерахування 10 євро на рахунок ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» «UKREXIMBANK IZMAIL BRANCH OF JOINT-STOCK COMPANY THE STATE EXPORT-IMPORT BANK OF UKRAINE 66, S.Heroes str., Izmail, Ukraine Acc.Nr 105 SWIFT: EXBSSUAUXIZM».

В подальшому, 29.04.2016 року, між сторонами підписано доповнення до угоди від 29.12.2015 року.

Суд зазначає, що під час перевірки, посадові особи ГУ ДФС в Одеській області встановили, що 30.12.2015 року на розрахунковий рахунок НОМЕР_2 в Укрексімбанку підприємства ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» надійшли грошові кошти від BAWAG P.S.K. LEASING Holding у сумі 10 євро, що підтверджує факт погодження покупцями у розстрочку, одним із яких є позивач, та BAWAG P.S.K. Leasing Holding GmbH пропозицій від 29.12.2015 року.

13.12.2016 року у м. Відень, Австрія, були укладені купчі, відповідно до яких право власності на 30 барж типу «Європа II Б» згідно проекту К 671 перейшло до ОСОБА_2 Данюбо ОСОБА_3 Компанія (Third Danubo Shipping Company).

Від імені покупця вказані купчі підписані ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які є посадовими особами ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство».

Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 292 Господарського кодексу України, лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів.

Залежно від особливостей здійснення лізингових операцій лізинг може бути двох видів - фінансовий чи оперативний. За формою здійснення лізинг може бути зворотним, пайовим, міжнародним тощо.

Об`єктом лізингу може бути нерухоме і рухоме майно, призначене для використання як основні фонди, не заборонене законом до вільного обігу на ринку і щодо якого немає обмежень про передачу його в лізинг.

Майно, зазначене в частині першій цієї статті, яке є державною (комунальною) власністю, може бути об`єктом лізингу тільки за погодженням з органом, що здійснює управління цим майном, відповідно до закону.

З огляду на встановлені судом обставини, операції зазначені в Бербоут-чартері «БЕРКОН «В» на будівництво в кредит 30 барж типу «Європа II Б» згідно проекту ОСОБА_6 671 є лізинговими операціями.

Відповідно до п. п. 14.1.97. п. 14.1 ст. 14 ПК України, лізингова (орендна) операція - господарська операція (крім операцій з фрахтування (чартеру) морських суден та інших транспортних засобів) фізичної чи юридичної особи (орендодавця), що передбачає надання основних засобів у користування іншим фізичним чи юридичним особам (орендарям) за плату та на визначений строк.

Лізингові (орендні) операції здійснюються у вигляді оперативного лізингу (оренди), фінансового лізингу (оренди), зворотного лізингу (оренди), оренди житла з викупом, оренди земельних ділянок та оренди будівель, у тому числі житлових приміщень.

Лізингові операції поділяються на:

а) оперативний лізинг (оренда) - господарська операція фізичної або юридичної особи, що передбачає передачу орендарю основного фонду, придбаного або виготовленого орендодавцем, на умовах інших, ніж ті, що передбачаються фінансовим лізингом (орендою);

б) фінансовий лізинг (оренда) - господарська операція, що здійснюється фізичною або юридичною особою і передбачає передачу орендарю майна, яке є основним засобом згідно з цим Кодексом і придбане або виготовлене орендодавцем, а також усіх ризиків та винагород, пов`язаних з правом користування та володіння об`єктом лізингу.

Лізинг (оренда) вважається фінансовим, якщо лізинговий (орендний) договір містить одну з таких умов:

об`єкт лізингу передається на строк, протягом якого амортизується не менш як 75 відсотків його первісної вартості, а орендар зобов`язаний на підставі лізингового договору та протягом строку його дії придбати об`єкт лізингу з наступним переходом права власності від орендодавця до орендаря за ціною, визначеною у такому лізинговому договорі;

балансова (залишкова) вартість об`єкта лізингу на момент закінчення дії лізингового договору, передбаченого таким договором, становить не більш як 25 відсотків первісної вартості ціни такого об`єкта лізингу, що діє на початок строку дії лізингового договору;

сума лізингових (орендних) платежів з початку строку оренди дорівнює первісній вартості об`єкта лізингу або перевищує її;

майно, що передається у фінансовий лізинг, виготовлене за замовленням лізингоотримувача (орендаря) та після закінчення дії лізингового договору не може бути використаним іншими особами, крім лізингоотримувача (орендаря), виходячи з його технологічних та якісних характеристик.

Під терміном "строк фінансового лізингу" слід розуміти передбачений лізинговим договором строк, який розпочинається з дати передання ризиків, пов`язаних із зберіганням або використанням майна, чи права на отримання будь-яких вигод чи винагород, пов`язаних з його використанням, або будь-яких інших прав, що слідують з прав на володіння, користування або розпоряджання таким майном, лізингоотримувачу (орендарю) та закінчується строком закінчення дії лізингового договору, включаючи будь-який період, протягом якого лізингоотримувач має право прийняти одноосібне рішення про продовження строку лізингу згідно з умовами договору.

Отже, оскільки правовідносини між учасниками угод були триваючими з 1990 року по 2016 рік суд робить висновок, що відповідно до норм ПК України Бербоут-чартері «БЕРКОН «В» на будівництво в кредит 30 барж типу «Європа II Б» згідно проекту К 671 є по суті фінансовим лізингом.

В подальшому, 27.09.2017 року Third Danubo Shipping Company реалізувало вказані баржі на адресу Danubo Special Shipping, S.A, що підтверджують відповідні купчі.

Під час розгляду справи суд, також, встановив, що Радянським Дунайським пароплавством на виконання умов Бербоут-чартеру «БЕРКОН «В» від 21.09.1990 року виплачено на адресу BAWAG P.S.K. Leasing Holding GmbH суму 40 500 000 австрійських шилінгів - 15 % від будівельної вартості барж секцій та 13 500 000 австрійських шилінгів 5 % від будівельної вартості барж - секцій.

Відповідно до досягнутих між країнами ЄС домовленостями, 01.01.1999 року відбулося введення євро у безготівковий рахунок, з цього моменту курс австрійського шилінгу зафіксовано з таким курсом конвертації 13,7603 австрійських шилінгів за 1 євро. Отже, виплачена сума 40 500 000 австрійських шилінгів складає 2 943 249,78 євро, сума 13 500 000 австрійських шилінгів 5 % від будівельної вартості барж - 981 083,26 євро.

Тобто, права власності на баржі - секції типу «Європа ІІ Б», на загальну вартість 3 924 333,04 ЄВРО належить ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство», як правонаступнику Радянського Дунайського пароплавства, оскільки перераховані в рахунок оплати за будівництво барж кошти, станом на теперішній час з боку Third Danubo Shipping Company Ltd, якій було переуступлені всі права та обов`язки за Бербоут-чартером «БЕРКОН «В» від 21.09.1990 року, позивачу не повернуті.

Згідно з пп. «а» пп. 14.1.191 п. 14.191 ст. 14 ПК України, постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Постачанням товарів також вважаються: а) фактична передача матеріальних активів іншій особі на підставі договору про фінансовий лізинг (повернення матеріальних активів згідно з договором про фінансовий лізинг) чи іншої домовленості, відповідно до якої оплата відстрочена, але право власності на матеріальні активи передається не пізніше дати здійснення останнього платежу»;

Згідно з пп. «а» п. 185.1 ст. 185 ПК України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Згідно з пп. 196.1.2 ст. 192 ПК України, не є об`єктом оподаткування операції з: передачі майна у схов (відповідальне зберігання), у концесію, а також у лізинг (оренду), крім передачі у фінансовий лізинг; повернення майна із схову (відповідального зберігання) його власнику, а також майна, попередньо переданого в концесію або лізинг (оренду) концесієдавцю або лізингодавцю (орендодавцю), крім переданого у фінансовий лізинг».

Приписами п. 186.1 ст. 186 ПК України передбачено, що місцем постачання товарів є: а) фактичне місцезнаходження товарів на момент їх постачання (крім випадків, передбачених у підпунктах «б» і «в» цього пункту); б) місце, де товари перебувають на час початку їх перевезення або пересилання, у разі якщо товари перевозяться або пересилаються продавцем, покупцем чи третьою особою; в) місце, де провадиться складання, монтаж чи встановлення, у разі якщо товари складаються, монтуються або встановлюються (з випробуванням чи без нього) продавцем або від його імені.

Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 статті 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 статті 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Пункт 198.3 статті 198 ПК України, встановлює, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 201.10 статті 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Згідно з п. 198.2 статті 198 ПК України, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п. 198.6 статті 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з п. 201.1 статті 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної;б) дата складання податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг;е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду.

Відповідно до п 198.5 ст. 198 ПК України, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України; б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

З огляду на наведені норми законодавства, повернення матеріальних активів за договором фінансового лізингу вважається постачанням товарів,а вказана операція є об`єктом оподаткування ПДВ. Для платника ПДВ, який повертає об`єкт фінансового лізингу лізингодавцю без придбання цього об`єкта у власність, така передача для цілей оподаткування прирівнюється до зворотного продажу. База оподаткування ПДВ визначається на основі його договірної (контрактної) вартості.

Враховуючи вищенаведене, підприємством ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» 13.12.2016 року повернуто матеріальні активи (баржі - секції типу «Європа - 2Б») за договором фінансового лізингу (уклали Бербоут-чартер В/21 09 90 на будівництво в кредит 30 барж типу «Європа II Б» згідно проекту К 671) на загальну вартість 3 924 333,04 євро (до 01.01.1999 - 54 000 000 австрійських шилінгів).

Таким чином, суд робить висновок, що відповідач правомірно прийняв податкові повідомлення-рішення № від 06.12.2018 року та № від 06.12.2018 року, якими позивачу збільшено податкові зобов`язання за платежем ПДВ та зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість.

При цьому, суд враховує пояснення представника відповідача, з приводу того, що в акті перевірки допущено технічну помилку щодо зазначення суми, на яку завищено від`ємне значення ПДВ, оскільки зазначена в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні сума 2508422 відповідає сумі, що наведена у п. 3.1.2.2 акта перевірки.

Враховуючи, що позивач не склав та не зареєстрував в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну на суму ПДВ 21765057 грн., суд робить висновок про правомірність прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення № від 06.12.2018 року.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 94, 139, 173-183, 192-228, 243, 245, 246, 250, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 06.12.2018 року.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач Приватне акціонерне товариство «Українське Дунайське пароплавство» , адреса, вул. Пароходна, буд.28, м.Ізмаїл, Одеська область, 68600).

Відповідач Головне управління ДФС в Одеській області (, адреса: вул. Семінарська, буд. 5, м. Одеса, 65044).

Повний текст рішення складений та підписаний судом 02.08.2019 року.

Суддя Н.В. Бжассо

.