Справа № В/851/31/19
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 липня 2019 р.м. Харків
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Мороза М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2018 року по справі № 820/5002/18

за позовом ОСОБА_1

до Харківського приміського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області

про визнання протиправними дій та рішення, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
23.05.19 від ОСОБА_1 до Другого апеляційного адміністративного суду надійшла заява про перегляд постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2018 по справі № 820/5002/18 за виключними обставинами в порядку ст.361 Кодексу адміністративного судочинства України.

В обґрунтування доводів вказаної заяви позивач зазначив, що рішенням Конституційного Суду України від 25.04.2019 № 1-р(ІІ)/2019 у справі № 3-14/2019 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення „дійсної строкової", яке міститься у положеннях частини третьої статті 59 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що в свою чергу було підставою для відмови позивачу у позові, оскільки останній виконував обов`язки військової служби при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС не під час проходження дійсної строкової служби. Зазначене словосполучення визнане неконституційним та втратило чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України його рішення. З огляду на викладене, вказує про наявність підстав для перегляду судового рішення за виключними обставинами, визначених пунктом 1 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідач в надісланому до суду письмовому відзиві просив суд апеляційної інстанції відмовити в задоволенні заяви позивача про перегляд постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2018 по справі № 818/1885/18 та залишити вказану постанову в силі. Зазначив, що рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 № 1-р(ІІ)/2019 не містить положень щодо порядку його виконання. Оскільки зміни до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2010 № 1210 (в редакції постанови КМУ № 851 від 15.11.2017), яким затверджено механізм перерахунку пенсій особам, зазначеним у ч.3 ст.59 Закону № 796-ХІІ, на цей час не внесені, порядок виконання зазначеного рішення Конституційного Суду наразі відсутній, у відповідача відсутні підстави для проведення перерахунку пенсії позивачу. Зазначає, що Пенсійний фонд України звернувся до Міністерства соціальної політики України за відповідним роз`ясненням, після надходження якого, Пенсійним фондом буде сформована позиція зі спірного питання.

В судовому засіданні позивач підтримав доводи своєї заяви та просив її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши і обговоривши доводи заяви позивача, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, 25.06.2018 ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Харківського приміського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, в якому просив суд:визнати протиправними дії та рішення Харківського Об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до ст.59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; скасувати Рішення № 196606від 28.03.2018 року Харківського приміського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області «Про відмову в перерахунку пенсії»; зобов`язати Харківське Приміське об`єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області починаючи з 01 жовтня 2017 року провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і продовжувати її виплачувати; допустити судове рішення до негайного виконання; зобов`язати Харківське приміське об`єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області подати у місячний строк з дня отримання постанови суду звіт про виконання судового рішення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 як військовозобов`язаний був призваний на військові збори та в складі в/ч НОМЕР_1 в період з 01.05.1986 виконував роботи по ліквідації наслідків на аварії на Чорнобильській АЕС, тобто є військовослужбовцем у розумінні ст. 10 закону.

Згідно з копією посвідчення Серії НОМЕР_2 позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

26.03.2018 позивач звернувся до Харківського приміського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області із заявою про перерахунок пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Рішенням від 28.03.2018 р. № 196606 відповідач відмовив у здійсненні перерахунку з посиланням на те, що позивач брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи не під час проходження дійсної строкової служби, а під час учбових зборів, у зв`язку з чим не набув права на отримання пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати встановленої законом на 1 січня відповідного року

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду позов ОСОБА_1 до Харківського приміського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання протиправними дій та рішення, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправними дії та рішення Харківського приміського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Скасовано рішення № 196606 від 28.03.2018 року Харківського приміського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області. Зобов`язано Харківське приміське об`єднане управління Пенсійного фонду Харківської області починаючи з 01 жовтня 2017 року провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, відповідно до ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2018 апеляційну скаргу Харківського приміського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області задоволено. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2018 по справі № 820/5005/18 скасовано. Прийнято постанову, якою у задоволені позову ОСОБА_1 до приміського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання протиправними дій та рішення, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 №3-рп/2012 визначено, що положення статті 1, частин першої, третьої статті95 Конституції України у системному зв`язку з положеннями статті3, частини першої статті17, частини третьої статті22, статей 46, 48 Основного Закону України треба розуміти так, що однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов`язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості; положення частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов`язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно доКонституціїта законів України; положення частини другої статті 95, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України та пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв`язку з положеннями статті6, частини другої статті 19, частини першої статті 117 Конституції України треба розуміти так, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Відповідно до ст. 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуте за нововиявленими або виключними обставинами.

Колегія суддів зазначає, що стаття 361 КАС України встановлює вичерпний перелік підстав для перегляду судового рішення за виключними обставинами з тим, щоб відповідно до принципу юридичної визначеності забезпечити стабільність судових рішень, але водночас надати можливість виправити судові рішення.

До виключних обставин п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України відносить зокрема, встановлення Конституційним Судом України неконституційності (конституційості) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

При перегляді судового рішення за виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (ч. 6 ст. 361 КАС України).

В якості виключної обставини заявником зазначено рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2019 року № 1-р(ІІ)/2019 у справі № 3-14/2019, яким визнано таким, що не відповідає Конституції України словосполучення дійсної строкової, що міститься у положеннях ч. 3 ст. 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ зі змінами.

Відповідно до статті 91 Закону України від 13 липня 2017 року №2136-VIII Про Конституційний Суд України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

За положеннями ст. 152 Конституції України закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

З резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України № 1-р(ІІ)/2019 від 25.04.2019 вбачається, що словосполучення дійсної строкової служби, яке міститься в положеннях ч. 3 ст. 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визнане неконституційним та втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення, тобто, саме з 25 квітня 2019 року.

Таким чином, як на час виникнення спірних відносин, так і на час звернення позивача до суду (25.06.2018), розгляду справи судом першої інстанції (23.07.2018), так і станом на дату прийняття Харківським апеляційним адміністративним судом постанови від 17.10.2018, положення частини 3 статті 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи діяли в прийнятій редакції, і зазначене вище словосполучення не було визнано неконституційним.

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Визнання неконституційними певних положень законодавства, які були чинними на час виникнення спірних відносин, не може мати наслідком визнання протиправними дій/рішень відповідача, які були вчинені/прийняті до визнання таких норм неконституційними, оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, а тому він не мав підстав не враховувати чинні на час прийняття відповідного рішення норми ч.3 ст.259Закону № 796-ХІІ.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що скористатися вищевказаною нормою Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи позивач може саме після 25.04.2019 року, подавши позов до відповідача до суду першої інстанції про перерахунок пенсії по інвалідності, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

За ч. 2 ст. 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Європейський Суд з прав людини в рішенні у справі "Правєдная проти Росії" від 18 листопада 2004 року зазначає, що одним із аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що, якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду. Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало законної сили, лише задля нового судового розгляду і нового рішення по суті. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин.

Отже, у зв`язку із зазначеним, в цьому випадку відсутні підстави вважати рішення Конституційного Суду України № 1-р(ІІ)/2019 від 25.04.2019 виключною обставиною для перегляду постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2018 р.

Крім того, колегія суддів відмічає, що виходячи зі змісту норми п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України, за підставами, передбаченими цією нормою, може бути переглянуте лише судове рішення, яке підлягає виконанню.

Однак, постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2018, якою відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні позову, виконанню не підлягала, оскільки не містила в резолютивній частині висновку суду зобов`язального характеру, що слугувало б підставою для звернення її до виконання.

З огляду на вищевикладене, у спірних відносинах відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами.

Згідно із ч. 1ст. 369 КАС України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ст.ст. 241, 243, 250, 308, 310, 321, 325, 327-329, 331, 361, 368, 369 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2018 року по справі № 820/5002/18 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Бартош Н.С.
Судді(підпис) (підпис) Григоров А.М. Подобайло З.Г.

Повний текст ухвали виготовлений 05.08.2019 року.