Справа № 160/4568/19
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2019-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 серпня 2019 року Справа № 160/4568/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ніколайчук С.В.
за участі секретаря судового засідання Трайдук С.В.
представника позивача Дружина Т. Г . представників відповідача Солодова А.О., Лобода Є.С.,
21 травня 2019 року державне підприємство «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» (далі - позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - відповідач), в якій, просить:
В обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що висновки відповідача про порушення позивачем ч.11 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо несвоєчасноїро сплати єдиного внеску безпідставні. У відповідності до положень пп. 7 п. 3 Розділу ІV Інструкції про нарахування і сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 р. №449, кошти на сплату єдиного внеску перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. Враховуючи той факт, що у ДП «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» існувала заборгованість зі сплати заробітної плати за періоди, за які контролюючим органом помилково нараховано штрафні санкції, тому у позивача не виникало обов`язку щодо сплати єдиного внеску, а у відповідача - підстав для нарахування недоїмки зі сплати єдиного внеску та нарахування штрафних санкцій. Інформація про наявність, збільшення або зменшення заборгованості із виплати заробітної плати надавалася позивачем контролюючому органу в складі звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за кожен звітний період, в тому числі за період з 23.01.2018 р. по 21.06.2018 р. Відповідач був заздалегідь проінформований про затримку виплати заробітної плати і про те, що обов`язку зі сплати єдиного внеску у позивача не виникало. Одночасно з проведенням розрахунків по заробітній платі за період з 23.01.2018 р. по 21.06.2018 р. позивачем було виконано обов`язок зі сплати єдиного внеску. Враховуючи викладене, а також той факт, що події з виплати заробітної плати і сплати єдиного внеску співпадають у часі, підстав для застосування штрафних санкції та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у відповідача не було, тому просить скасувати оспорюване рішення як протиправне.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 травня 2019 р. відкрито провадження у адміністративній справі; справу №160/4568/19 призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.
31 липня 2019 року позивачем подано відповідь на відзив, в обґрунтування якого зазначив, що аргументи і доводи, викладені у відзиві на позов не спростовують доводів, покладних в основу позову. Відповідач всупереч вимог ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України не зазначив дату проведення камеральної перевірки, яка передувала прийняттю оскаржуваного рішення, акта, складення якого вимагається приписами п. 86.2 ст. 86 Податкового кодексу України, та доказів направлення цього акта позивачу. Тобто, відповідач не обґрунтував правомірність прийняття рішення про застосування штрафу на нарахування пенсі. Також, позивач зауважив на якості Закону №2464 та необхідності застосування рішень ЄСПЛ.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов в повному обсязі.
Представники відповідача у судовому засіданні проти позову заперечували, посилаючись на обставини викладені у відзиві до позову.
Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
Згідно із звітом про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (табл.1 дод.4) підприємством самостійно нарахована сума єдиного внеску за грудень 2017 року у розмірі 7 077 556,29грн.
По терміну сплати (22.01.2018 р.) державне підприємство «Виробниче об`єднання «Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» не перерахувало єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Аналізом ІКП за платежем «Єдиний внесок, нарахований роботодавцем на суми: заробітної плати, винагороди за цивільно-правовими договорами, ЦПХ, допомоги по тимчасовій непрацездатності», код платежу 70 71010000, встановлено наявність факту порушення законодавства в частині несвоєчасності сплати ДП ВО «ПМЗ ім. О.М. Макарова» узгодженої суми збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за грудень 2017 року у сумі 7077556,29грн., із затримкою на 150 календарних днів.
Не погодившись із вказаним рішенням, в порядку адміністративного оскарження, позивачем подано скаргу до Державної фіскальної служби України.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначений Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VI (далі - Закон України №2464-VI).
Згідно з п.1 ст. 4 Закону №2464 платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Відповідно до п.1 ч.2 ст. 6 Закону №2464 платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VI встановлено, що єдиний внесок нараховується:
- для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;
- для платників, зазначених в абзаці сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму грошового забезпечення кожної застрахованої особи, оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності, що здійснюється за рахунок коштів роботодавця, та допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами; допомоги, надбавки або компенсації відповідно до законодавства.
Згідно з ч.1, ч.3 ст. 9 Закону №2464 єдиний внесок обчислюється виключно у національній валюті, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
Частиною 8 статті 9 Закону №2464 визначено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.
При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.
Згідно з ч.11, ч.12 ст. 9 Закону №2464 у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.
За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).
Частиною 10, пунктом 2 частини 11 статті 25 Закону №2464 визначено , що на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.
Орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.
Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів, визначено Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року №449 (далі - Інструкція №449).
Згідно з п.1 розділу VII Інструкції №449 за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.
Положеннями п.п.2 п.2 розділу VII Інструкції №449 визначено, що відповідно до частини одинадцятої статті 25 Закону України №2464-VI до платників, визначених підпунктами 1 - 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, органи доходів і зборів застосовують штрафні санкції у таких розмірах: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.
За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.
При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.
Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.
При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за зазначені періоди.
Відповідно до п.7 розділу VII Інструкції №449, рішення про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених пунктами 2, 3, 5, 6 цього розділу, за наслідками розгляду акта та інших матеріалів про порушення приймає посадова особа органу доходів і зборів. За результатами розгляду акта документальної перевірки рішення про нарахування пені та застосування штрафів приймається протягом 10 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки - приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Оцінюючи усі докази, досліджені судом у їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
З аналізу викладених правових норм права вбачається, що умовою для застосування до платника штрафних санкцій та нарахування пені є несвоєчасна сплата останнім єдиного внеску.
В ході судового розгляду справи встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач як платник єдиного внеску своєчасно звітує, проте порушує строки сплати задекларованих зобов`язань із єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування згідно із звітом за грудень 2017 року.
Так, при граничному терміні сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за грудень 2017 року (22.01.2018 року), ДП «ВО «ПМЗ ім. О.М. Макарова» було проведено остаточне погашення єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - протягом травня-червня 2018 року, всупереч вимог, встановлених частиною 8 статті 9 Закону України від «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Посилання позивача на те, що станом на січень 2018 року існувала заборгованість зі сплати заробітної плати за грудень 2017 року, тому у позивача не виникало обов`язку щодо сплати єдиного внеску, а у відповідача - підстав для нарахування недоїмки зі сплати єдиного внеску та нарахування штрафних санкцій, суд не приймає до уваги, оскільки згідно із положеннями Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» наявність таких обставин, як затримка з виплати заробітної плати, не звільняють позивача від обов`язку вчасної сплати нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та від відповідальності у разі несвоєчасної сплати єдиного внеску.
Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку на регулярній основі та згідно з положеннями статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.
Відповідного правового висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у рішенні 19.03.2019 року у справі №804/6540/15 (провадження №К/9901/9752/18).
Враховуючи викладене, а також той факт, що позивач зазначені суми узгоджених зобов`язань своєчасно не сплатив, тому відповідач, на підставі ч.10 та п.2 ч.11 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», цілком обґрунтовано застосував до позивача штрафні санкції та нарахував пеню.
Доводи позивача в якості обґрунтування позовних вимог про відсутність проведення перевірки, за результатами якої можливе визначення сум несвоєчасної сплати єдиного внеску, нарахування штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску, не враховуються судом з огляду на те, що не відповідають вимогам Інструкції №449, згідно з п.п.2 п.2 розділу VII якої чітко передбачено, що розрахунок цієї фінансової санкції (за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску) здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.
Водночас, інших обставин та обґрунтувань для спростування встановленого порушення щодо несвоєчасної сплати єдиного внеску, позивач не наводить.
Крім цього, посилання позивача з цього приводу (а саме, що прийняттю рішення має передувати перевірка та складення акта за її результатами) на п.7 розділу VII вищевказаної Інструкції є недоречним, так як зазначена норма стосується також і прийняття рішень про нарахування пені та застосування штрафів і відносно інших видів порушень, зокрема, за несплату, неповну сплату або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (п.5), розрахунок штрафної санкції за яке (порушення) здійснюється виключно за даними акта документальної перевірки платника єдиного внеску.
Вказаний п.7 розділу VII Інструкції передбачає, що рішення приймається не лише за наслідками розгляду акта, а й за наслідками розгляду інших матеріалів про порушення.
Таким чином, суд вважає, що визначальним для вирішення цієї справи є встановлення фактів несплати (несвоєчасної сплати) позивачем єдиного соціального внеску на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, а також первинних документів щодо нарахування (декларації, розрахунки) та сплати (платіжні доручення).
Вказана правова позиція суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 13.11.2018 року у справі №813/4686/16.
Відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи викладене, позовні вимоги державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Згідно з ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України в разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Разом з тим, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 травня 2019 року позивачу відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі №160/4568/19.
На час ухвалення рішення у справі, позивачем не сплачено судовий збір.
Враховуючи викладене, судові витрати в розмірі 19 210,00грн. підлягають стягненню з позивача до Державного бюджету України (Державна судова адміністрація).
Керуючись ст.ст.242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 06 серпня 2019 року.

С.В. Ніколайчук