Справа № 160/414/19
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2019-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 серпня 2019 року м. Дніпросправа № 160/414/19
(суддя Сліпець Н.Є., м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року у справі №160/414/19 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 15 січня 2019 року звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області в якому, просить визнати протиправною та скасувати прийняту Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН 2098/275/АВ/ТД-ФС/823 від 13 грудня 2018 року.

Позов обґрунтовано тим, що оскаржене рішення є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки працівника ОСОБА_2 згідно з наказом про прийняття на роботу №2 від 12.10.2018 року було офіційно оформлено та остання 13.10.2018 року мала приступити до роботи, тому твердження відповідача про те, що позивач 22.08.2018 року фактично допустила ОСОБА_2 до роботи без укладення трудового договору є безпідставними.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем було фактично допущено до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу ОСОБА_2 , що порушує вимоги ч.1 ст.21 та ч.1, 3 ст. 24 КЗпП України, постанови КМУ № 413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу».

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач оскаржила його до апеляційного суду, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що судом першої інстанції неповно встановлено обставини справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Зазначає про те, що під час інформаційного відвідування відповідачем, яке відбулось 22.08.2018 року, не було встановлено факта вчинення позивачем правопорушення передбаченого ст. 24 КЗпП. Крім того такий від відвідування, на протилежність від інспекційного відвідування, не передбачений законодавством.

Згідно з відзивом на апеляційну скаргу, відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до наказу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 14.11.2018 року № 1016-І, на підставі направлення на проведення інспекційного відвідування від 16.11.2018 року № 146-4.4-5, головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, застрахованих осіб, зайнятість, працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці у Дніпродзержинському регіоні Лапенко Оксаною Олександрівною у період з 19.11.2018 року по 20.11.2018 року проведено інспекційне відвідування з питань додержання законодавства про працю фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 за адресою здійснення діяльності: АДРЕСА_1 , магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Підставою для проведення перевірки стало рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийняте за результатами аналізу інформації, отриманої під час здійснення інформаційного відвідування інспектором праці 22.08.2018 року ФОП ОСОБА_1 та її працівників (службова записка від 17.10.2018 року № 6967).

За результатами проведення інспекційного відвідування, 19.11.2018 - 20.11.2018 р., фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 складено акт інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю від 20.11.2018 року № ДН2098/275/АВ (а.с.17-20).

Вказаною перевіркою встановлено наступні порушення:

- в період з червня 2018 року по 12.10.2018 року між роботодавцем ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не було укладено належним чином трудовий договір, чим грубо порушено вимоги ч.1 ст.21 КЗпП України;

- не надано для ознайомлення та вивчення трудового договору, який був укладений в період з червня 2018 року по 12.10.2018 року між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , чим порушено вимоги ч. 1 ст. 24 КЗпП України;

- 22.08.2018 року фактично допущено ОСОБА_2 до виконання нею роботи продавця з продажу продуктів харчування, напоїв та тютюнових виробів без офіційно укладеного належним чином трудового договору, чим порушено вимоги ч. 3 ст. 24 КЗпП України;

- 22.08.2018 року фактично допущено до роботи ОСОБА_2 без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України, чим порушено вимоги постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок повідомлення Державної фіскальної служби та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» від 17.06.2015 року № 413.

29.11.2018 року Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області складено припис про усунення виявлених порушень № ДН2098/275/АВ/П, яким приписано:

- забезпечити виконання вимог ч.1 ст.21, ч. 1, 3 ст. 24 КЗпП України, постанови КМУ № 413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу», а саме укласти трудові договори з найманими працівниками.

Згідно з приписом позивачу надано строк до 05.12.2018 року для усунення порушень та інформування про виконання вимог припису.

13.12.2018 року, на підставі акта інспекційного відвідування від 20.11.2018 року №ДН2098/275/АВ, Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ДН2098/275/АВ/ТД-ФС/823, якою на позивача накладено штраф у розмірі 111 690,00 грн. на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України (а.с.24-25).

Законність та обґрунтованість вищезазначеної постанови є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженого рішення, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 24 КЗпП України встановлено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Отже, встановлений контролюючим органом фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) є правовою підставою для застосування до роботодавця штрафних санкцій.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, на позивача накладено штраф за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), який виразився в тому, що в ході інспекційного відвідування позивачем не надано для ознайомлення та вивчення трудового договору, який був укладений за період з червня 2018 року по 12.10.2018 року між позивачем та ОСОБА_2 Позивачем 22.08.2018 року фактично допущено ОСОБА_2 до виконання роботи продавця з продажу продуктів харчування, напоїв та тютюнових виробів без офіційного укладення належним чином трудового договору (а.с.25).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що інспекційне відвідування на підставі якого складено акт від 20.11.2018 року № ДН2098/275/АВ було проведено в період з 19.11.2018 року по 20.11.2018 року, про що зазначено у самому акті та в рішенні щодо розгляду справи про накладення штрафу №ДН2098/275/АВ/ТД (а.с.17, 22).

За результатами цього відвідування складено акт № ДН2098/275/АВ від 20.11.2018 року в якому описано виявлені порушення, які, на думку відповідача, мали місце за період з червня 2018 року по 12.10.2018 року та 22.08.2018 року, тобто до проведення такого відвідування.

Як вбачається з матеріалів справи, висновок відповідача про фактичний допуск позивачем ОСОБА_2 до роботи без оформлення трудового договору (контракту) з червня 2018 року по 12.10.2018 року фактично ґрунтується на наданих останньою пояснення від 19.11.2018 року у відповідності до яких ОСОБА_2 на посаді продавеця магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » працює приблизно з червня 2018 року (а.с.55).

Водночас, згідно з зазначеним актом трудовий договір між ФОП ОСОБА_1 та працівником ОСОБА_2 було укладено тільки в жовтні 2018 року, а саме 13.10.2018 року.

Відповідно до п. 19 Порядку здійснення державного нагляду за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 р. №295 (далі - Порядок № 295) за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Згідно з п 27 цього Порядку № 295, у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об`єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Положення, що містяться в цих нормах, свідчать про те, що реагуванням на виявленні порушення законодавства про працю є припис про їх усунення, при цьому ці порушення характеризуються їх наявністю на час перевірки. З вказаного вбачається те, що в розумінні Порядку, порушенням законодавства про працю є таке порушення, яке безпосередньо існує на момент перевірки, оскільки воно повинно бути наявним та обов`язковим реагуванням на нього повинен бути припис про його усунення.

Однак, як свідчать наявні в матеріалах справи письмові докази, а саме копія трудового договору між позивачем та ОСОБА_2 від 13.10.2018 року порушення ч. 3 ст. 24 КЗпП, яке полягає в допуску до виконання роботи особи без офіційно укладеного належним чином трудового договору не мало місця, перевіркою встановлено лише факт такого порушення в інший період часу.

Таким чином, припис відповідача, щодо усунення виявлених порушень № ДН2098/275/АВ/П від 29.11.2018 року не усуває жодних порушень, у зв`язку з їх відсутністю на час відвідування (а.с. 23).

Згідно з п. 29 Порядку № 295, заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Отже, заходи щодо притягнення об`єкта відвідування до відповідальності за недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Проте зазначеною нормою, не передбачено застосування таких заходів у разі виявлення порушень, усунутих до інспекційного відвідування.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає необхідним зазначити про те, що положення абзацу 2 частини 2 статті 265 КЗпП України передбачають відповідальність саме за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору та не передбачають відповідальності за допуск працівника до роботи без офіційного укладання належним чином трудового договору, як про це зазначено в оскарженій постанові відповідача.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія)…

Натомість, на думку колегії суддів, оскаржене рішення відповідача зазначеним принципам не відповідає, а отже є протиправним та підлягає скасуванню.

Таким чином, позов щодо визнання протиправною та скасування постанови відповідача про накладення штрафу № ДН 2098/275/АВ/ТД-ФС/823 від 13 грудня 2018 року підлягає задоволенню.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на це, за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 2792,25 грн. судового збору, з розрахунку 1675,35 грн. - судовий збір сплачений при поданні апеляційної скарги та 1116,90 грн. (а.с.36) судовий збір сплачений за подання позовної заяви.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів дійшла висновку про ухвалення судом першої інстанції рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови, якою позов слід задовольнити повністю.

Керуючись: пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року у справі №160/414/19 - скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області № ДН 2098/275/АВ/ТД-ФС/823 від 13 грудня 2018 року про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу у розмірі 111690 гривень.

Стягнути з Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору - 2792 (дві тисячі сімсот дев`яності дві) гривні 25 копійок.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 01 серпня 2019 року.

Повне судове рішення складено 02 серпня 2019 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко