Справа № 640/11639/19
Суддя: Васильченко І.П.
Дата ухвалення: 2019-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про забезпечення адміністративного позову

06 серпня 2019 року м. Київ № 640/11639/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Васильченко І.П. розглянувши заяву про забезпечення позову в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства юстиції України,

третя особа Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк»,

Державний реєстратор Гореницької сільської ради Києво-Святошинського

району Київської області Шостак Володимир Миколайович

про визнання протиправним та скасування наказу

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, в якій просить:

- заборонити приватному виконавцю виконавчого округу Київської області Трофименку Михайлу Михайловичу здійснювати дії в рамках виконавчого провадження №56885909 спрямовані на примусову реалізацію нерухомого майна, а саме: садового будинку та земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі виставлення вказаного майна на прилюдні (електронні) торги.

В обґрунтування поданої заяви про вжиття заходів забезпечення позову представник заявника посилається на те, що державним реєстратором Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Шостаком Володимиром Миколайовичем були внесені зміни щодо державної реєстрації зміни тупи будинку, який належить ОСОБА_1 з «садового» на «житловий», який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Оскаржуваним наказом Міністерства юстиції України було скасовані дані реєстраційні зміни. Вважаючи вказаний наказ протиправним та таким, що суперечить чинному законодавству позивач звернувся до суду із даним позовом.

При цьому, на примусовому виконанні у приватного виконавця Трофименка М.М. знаходиться виконавчий лист №369/7712/17 від 25.07.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором №5-К/06-VIP від 11.08.2006 року у розмірі 2 636 081,69 грн.

31.07.2018 року Приватним виконавцем Трофименко М.М. було відкрито виконавче провадження №56885909 з примусового виконання вказаного вище листа.

Постановою від 31.07.2018 року приватним виконавцем накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника в межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця 2 899 689,86 грн.

Постановою від 29.08.2018 року було описано нерухоме майно боржника, а саме земельну ділянку, площею 660,00 кв.м., цільове призначення: для ведення садівництва; адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 , державний акт на право власності на землю НОМЕР_1 ; виявлені комунікації: електропостачання, газопостачання, водовідведення, каналізація та садовий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; свідоцтво про право власності на нерухоме майно серія НОМЕР_2 , загальна площа 202,1 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами, житлова площа: 88,0 кв.м.

Також приватним виконавцем було вжиті дії щодо реалізації вказаного майна, а саме здійснено оцінку майна та виставлено його на електронні торги, які відбудуться 29.08.2019 року (номер лоту 366531).

Вказані дії приватного виконавця Трофименка М.М. свідчать про намір реалізувати на електронних торгах нерухоме майно ОСОБА_1 , правовий статус якого було змінено оскаржуваним наказом Міністерства юстиції України і така реалізація є цілком реальною з огляду на виставлення нерухомого майна на електронні торги.

Внаслідок реалізації майна на електронних торгах, у нерухомого майна ОСОБА_1 зміниться власник, що порушить права та законні інтереси позивача, а їх відновлення буде практично неможливим.

Дослідивши матеріали справи, виходячи з меж заявленого клопотання, системного аналізу положень чинного законодавства України і матеріалів справи, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно частини другої вказаної статті забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

При розгляді та вирішенні даного клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

У той же час, слід одразу зазначити, що вжиття заходів забезпечення позову за даних обставин має на меті виключно збереження існуючого становища до розгляду спору по суті та не зумовлює його фактичне вирішення по суті.

Крім того, вжиття судом заходів забезпечення позову жодним чином не вплине на можливість реалізації суб`єктом владних повноважень його функцій після розгляду спору по суті. Вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони вчиняти дії на реалізацію вищезазначених постанов, не скасовує чинність останніх та не змінює обсягу прав та обов`язків сторін у спорі.

Заборона вчинення дій є тимчасовим заходом, не вирішує спір по суті та не є втручанням у діяльність суб`єкта владних повноважень, оскільки можливість вжиття такого заходу прямо передбачена процесуальним законодавством, наведеним вище.

При прийнятті рішення за результатами розгляду заяви про забезпечення позову судом також була врахована практика Європейського суду з прав людини, а саме: у рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" Європейського суду з прав людини зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини констатував, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст. 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Окрім того, Конституційним Судом України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003 було наголошено на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Розглянувши зазначене клопотання суд приходить до висновку про його обґрунтованість, виходячи з того, що існує висока ймовірність подальшого відчуження спірного нерухомого майна та тягне для позивача, негативні наслідки, тому клопотання про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 150, 151-154, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ) про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити.

Заборонити приватному виконавцю виконавчого округу Київської області Трофименку Михайлу Михайловичу здійснювати дії в рамках виконавчого провадження №56885909 спрямовані на примусову реалізацію нерухомого майна, а саме: садового будинку та земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі виставлення вказаного майна на прилюдні (електронні) торги.

Дана ухвала підлягає негайному виконанню згідно з ч. 1 статті 156 КАС України.

Дана ухвала може бути пред`явлена до виконання у порядку та спосіб, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", у строк до 06 серпня 2022 року.

Роз`яснити, що дана ухвала діє до вирішення адміністративної справи №640/11639/19 по суті та набрання судовим рішенням у вказаній справі законної сили.

Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до частини 8 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала про забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання. а також не перешкоджає подальшому розгляду справи по суті.

Суддя І.П. Васильченко