Справа № 160/3890/19
Суддя: Маковська Олена Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 липня 2019 року Справа № 160/3890/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маковської О.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати позивачу період роботи з 05.06.1989 р. по 18.07.1989 р.; 26.07.1990 р. по 16.11.1994 р., до стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. «а» ч. 1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» як працівнику, зайнятому повний робочий день на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за «Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію на пільгових умовах»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплатити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах згідно «Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію на пільгових умовах» відповідно до п. «а» ч. 1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням вимог ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 31 жовтня 2018 року.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що у період з 05.06.1989 по 18.07.1989 та з 26.07.1990 по 16.11.1994 позивач працював повний робочий день електромонтером з ремонту та обслуговування електроустаткування на Криворізькому металургійному комбінаті «Криворіжсталь», що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці, має пільговий трудовий стаж 12 років 4 місяці 28 дні за Списком №1 та загальний трудовий стаж 32 роки 6 місяці та 25 дні. Позивач в позові зазначає, що відповідно до п.«а» частини 1 статті 13 Закону України від 05.11.1991 №1778 «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1778) у зв`язку із досягненням 50-річного віку набув право на пенсію за віком на пільгових умовах.
На цій підставі 31.10.2018 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.
Листом від 02.04.2019 №1722/03.20-26 позивачу було повідомлено про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 та зазначено, що загальний стаж роботи складає 32 роки 6 місяців 25 днів, стаж роботи за Списком №1 - 6 років 11 місяців 3 дні та за Списком №2 - 19 років 5 місяців 29 дні, а тому право на пенсію набуде позивач в 54 роки.
Не погодившись із вказаними висновками, позивач звернувся до суду з позовом, при цьому зазначивши, що такі висновки є безпідставними та необґрунтованими.
Після усунення недоліків позовної заяви визначених ухвалою від 03.05.2019, Дніпропетровським окружним адміністративним судом ухвалою від 22.05.2019 відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
До суду 11.06.2019 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що враховуючи відсутність у позивача необхідного пільгового стажу за Списком №1 (не менше 10 років), підстави для призначення пільгової пенсії відсутні. Також відповідач вказує на те, що основними умовами зарахування певного періоду роботи до роботи, яка дає право на пенсію на пільгових умовах за Списком №1 та №1 є, передусім: наявність професії та виробництва у Списках, чинних на період роботи особи; зайнятість на роботах із шкідливими і важкими умовами праці повний робочий день та наявність атестації робочого місця після 21.08.1992.
У зв`язку з тим, що матеріали пенсійної справи, що надані до суду, не містили копії рішення про відмову в призначенні пенсії, правомірність прийняття якого є предметом спору в даному адміністративному процесі, суд ухвалою від 01.07.2019 витребував від відповідача належним чином завірену копію Рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.
Ухвалою від 12.07.2019 провадження у справі було зупинено у зв`язку з тим, що у встановлений судом строк витребувані документи до суду не надано.
Ухвалою суду від 23.07.2019 провадження у справі поновлено.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач, у період з 05.06.1989 по 18.07.1989 та з 26.07.1990 по 16.11.1994 працював електромонтером з ремонту та обслуговування електроустаткування на Криворізькому металургійному комбінаті «Криворіжсталь» (зараз ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»), що підтверджується копією трудовою книжкою НОМЕР_1 , яка наявна в матеріалах справи.
У зв`язку із досягненням 50-річного віку позивач 22.05.2018 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про надання йому письмової відповіді. Листом від 24.05.2018 №910/02-24/24 йому була надана відповідь, в якій надані роз`яснення статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Позивачем оскаржено відповідь ГУ ПФУ у Дніпропетровській області до суду.
Так, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.10.2018 у справі №0440/7215/18 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано Рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області №910/02-24/24 від 24.05.2018 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.«а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Зобов`язано ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача від 22.05.2018 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до п. «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з врахуванням періоду роботи з 05.06.1989 по 18.07.1989 та 26.07.1990 по 16.11.1994, на посаді електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування на Криворізькому металургійному комбінаті «Криворіжсталь», з прийняттям рішення за результатами їх розгляду, починаючи з 22.05.2018. В іншій частині позовних вимог позивачу - відмовлено.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26.0.2019 рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.10.2018 в адміністративній справі №0440/7215/18 скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. В постанові суду апеляційної інстанції зазначено наступне: «висновок суду першої інстанції про звернення позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 22.08.2018 із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах спростовується наявними у справі письмовими доказами. Крім того, колегія суддів вважає, що лист №910/02-24/24 від 24.05.2018 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не може вважатись рішенням про відмову у призначенні пенсії, оскільки пунктом 4.10 Порядку № 22-1 передбачено, що не пізніше 10 днів після надходження всіх необхідних документів для виплати пенсії орган, що призначає пенсію, повинен їх розглянути та прийняти відповідне рішення, яке оформлюється розпорядженням.
Зважаючи на відсутність заяви позивача про призначення пенсії, а також документів згідно переліку, визначеному у Порядку № 22-1, питання про призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідачем не вирішувалось. Крім того, зазначений вище лист відповідача не містить відмови у зарахуванні певного стажу роботи позивача до пільгового, оскільки перевірка наявного трудового стажу для призначення пенсії відбувається виключно після подачі заяви про призначення пенсії.
Суд першої інстанції зобов`язав відповідача повторно розглянути заяву позивача від 22.08.2018, яка не є заявою про призначення пенсії, що є порушенням статті 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Не може вважатись законним і обґрунтованим рішення суду про врахування певних періодів роботи позивача, вказаних ним у позовній заяві, оскільки перевірка наявності необхідного стажу може здійснюватися виключно після подачі особою заяви згідно Порядку № 22-1.
За висновком колегії суддів, лист відповідача №910/02-24/24 від 24.05.2018, складений за результатами наданої сервісним центром Центрально-міського відділу обслуговування громадян управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області консультації не є розпорядженням про відмову у призначенні йому пенсії на пільгових умовах або відмову у зарахуванні конкретного періоду роботи до пільгового стажу, тому не перешкоджає позивачу звернутись із заявою про призначення пенсії до відповідного територіального органу Пенсійного фонду України, надавши документи за встановленим переліком».
У зв`язку з викладеними обставинами, позивач 31.10.2018 звернувся до відповідача із заявою про призначення/перерахунок пенсії, відповідно до вимог Порядку №22-1.
Відповідно до частини 1 статті 45 Закону №1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією. Частиною 1 статті 44 цього ж Закону передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Пунктом 4.3 Порядку №22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Крім того, листом від 02.04.2019 №1722/03.20-26 позивачу було повідомлено про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 та зазначено, що загальний стаж роботи складає 32 роки 6 місяців 25 днів, стаж роботи за Списком №1 - 6 років 11 місяців 3 дні та за Списком №2 - 19 років 5 місяців 29 дні, а тому право на пенсію набуде позивач в 54 роки.
В подальшому, 12.04.2019 позивач звернувся до відповідача з заявою про видачу йому копії відповідного Рішення. Прийнятого за результатами розгляду зави від 31.10.2018
В позовній заяві позивач зазначає, що на час звернення до суду на його адресу копія Рішення відповідача не надходила.
Вважаючи своє право порушеним позивач звернувся з даною позовною заявою до суду.
Із матеріалів справи вбачається, що позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
Так, відповідач посилається на те, що згідно наданих позивачем копій документів загальний стаж роботи складає 32 роки 6 місяців 25 днів, стаж роботи за Списком №1 - 6 років 11 місяців 3 дні, стаж роботи за Списком № 2 - 19 років 5 місяців 29 днів. Відтак, станом на момент звернення, позивач не має права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Таким чином, відповідачем не було зараховано до пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи з 05.06.1989 по 18.07.1989 та з 26.07.1990 по 16.11.1994.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, слід зазначити таке.
Умови і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які мають пільгових характер роботи, визначаються Законом №1788 та Законом України від 09.07.2003 №1058 - IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058).
Згідно п. «а» статті 13 Закону №1778 на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць після досягнення 50 років і при стажі не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»: чоловікам на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.
Згідно частини 4 статті 13 цього Закону, порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону (до 1 січня 1992 року) на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 цього Закону.
Так, за правилами статті 100 Закону №1778 особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах:
а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством;
б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.
Як передбачено, частиною 1 статті 48 Кодексу законів про працю України, статтею 62 Закону №1788, пунктами 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), основним документом про трудову діяльність працівника, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
До стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв (частина 1 статті 56 Закону №1788).
Відповідно до пунктів 1 та 3 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Пунктом 20 Порядку №637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Списки №1 та №2 були затверджені постановою Ради Міністрів СРСР 22.08.1956 за №1173 та застосовуються до пільгової роботи до 31.12.1991; якщо пільгова робота продовжується після 01.01.1992 (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11.03.1994 - застосовуються Списки №1, №2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10; якщо пільгова робота продовжується після 11.03.1994 (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16.01.2003 - застосовуються Списки №1, №2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, якщо пільгова робота продовжується після 16.012003 (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 03.08.2016 - застосовуються Списки №1, №2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36, якщо пільгова робота продовжується після 03.08.2016 (або тільки почалась після цієї дати) - застосовуються Списки №1, №2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461.
Розділом XXXII «Загальні професії» Списку №2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, передбачалися газозварювальники та їх підручні, електрозварники та їх підручні.
Розділом XXXIII «Загальні професії» Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10, передбачалась посада «електрозварник».
Постановою Кабінету Міністрів від 11.03.1994 №162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» затверджено Список №2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в якому у розділі XXXIII «Загальні професії» передбачені електрогазозварники та газозварники.
Постановою Кабінету Міністрів від 16.01.2003 №36 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» затверджено Список №2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в якому у розділі XXXIII «Загальні професії» (у всіх галузях господарства) передбачені електрогазозварники та газозварники.
Постановою Кабінету Міністрів від 24.06.2016 №461 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» затверджено Список №2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в якому у розділі XXXIII «Загальні професії» (у всіх галузях господарства) передбачені електрогазозварники та газозварники.
З трудової книжки позивача вбачається, що періоди роботи з 05.06.1989 по 18.07.1989 та з 26.07.1990 по 16.11.1994 ОСОБА_1 працював на посаді електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування на Криворізькому металургійному комбінаті «Криворіжсталь» (зараз ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг») (а.с.7).
Згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №1659 від 29.12.2017 вбачається, що позивач у період з 05.06.1989 по 18.07.1989 та з 26.07.1990 по 16.11.1994 працював на посаді електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування на Криворізькому металургійному комбінаті «Криворіжсталь» (а.с. 12).
Також пільговий стаж позивача за Списком №1 за подальший період підтверджений виписками з наказів №525 від 09.12.1994, №300 від 18.04.2005, №349 від 02.04.2010, №347 від 30.05.2015 (а.с. 14 - 17). Також означеними виписками з наказів підтверджується, що за результатами атестації робочих місць робоче місце електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування атестовано за Списком № 1.
Вказані періоди підтверджено атестацією робочих місць на Криворізькому металургійному комбінаті «Криворіжсталь» (наказ від 14.06.1994 №249; від 17.02.1995 №64), про що зазначено в довідці від 29.12.2017 №1659 (а.с. 12).
Отже, з перелічених вище документів вбачається, що зокрема у період з 05.06.1989 по 18.07.1989 та з 26.07.1990 по 16.11.1994 позивач працював на посаді електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування на Криворізькому металургійному комбінаті «Криворіжсталь», тобто на посаді, яка передбачена Списком №1.
Судом встановлено, що відповідачем вказані період роботи позивача на посаді, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1 не були враховані до пільгового стажу.
Матеріали справи містять докази підтвердження наявності пільгового стажу за період роботи 05.06.1989 по 18.07.1989 та з 26.07.1990 по 16.11.1994, де позивач працював на посаді електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування на Криворізькому металургійному комбінаті «Криворіжсталь».
За таких обставин, твердження відповідача про не підтвердження наявності пільгового стажу позивача на посадах, що дають право на призначення пенсії на підставі п. «а» частини 1 статті 13 Закону №1788, є безпідставним та спростовується наявними в матеріалах справи доказами.
Суд зазначає, що Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, визначено, що необхідність надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників виникає лише при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
При цьому основним документом, якій підтверджує стаж роботи на підприємстві, є трудова книжка.
Судом встановлено, що в трудовій книжці позивача, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, є відповідні записи із зазначенням відомостей щодо характеру роботи позивача у відповідний період на посадах, робота на яких визначає право позивача на призначення пенсії на пільгових умовах, передбачене пунктом «а» частини1 статті 13 Закону №1788.
Відповідачем не спростовані відомості, які зазначені в довідці та у трудовій книжці, а також не надано доказів того, що позивач не працював або його періоди роботи не відповідають дійсності, чи записи у трудовій книжці позивача стосовно стажу роботи зроблені неправильно, неточно або з іншими вадами, які заважають їх зарахуванню до загального стажу роботи, або взагалі відсутні.
На підставі наявних доказів, суд приходить до висновку, що позивачем було надано належні та достатні документи для прийняття відповідачем законного та обґрунтованого рішення про включення до пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи позивача, а відповідачем безпідставно такі документи не були прийняті до уваги.
Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача призначити та виплатити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах згідно «Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію на пільгових умовах» відповідно до п. «а» ч. 1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням вимог ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 31 жовтня 2018 року, суд зазначає наступне.
Статтею 58 Закону №1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати.
Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії. Повноваження адміністративних судів визначені Кодексом адміністративного судочинства України. При цьому, суд не може підміняти державний орган, приймати рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.
У рішеннях по справах «Клас та інші проти Німеччини», «Фадєєва проти Росії», «Єрузалем проти Австрії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до частини 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Виходячи зі змісту положень Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Позивач, заявляючи вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплатити пенсію за віком на пільгових умовах з 31.10.2018, фактично просить суд втрутитися у дискреційні повноваження відповідача.
Аналогічна правова позиція щодо наведених обставин викладена у постанові Верховного Суду від 07.03.2018 року у справі №233/2084/17 (№К/9901/2399/17).
В зв`язку з викладеним, суд вважає, що з метою відновлення прав позивача, належить вийти за межі позовних вимог на підставі частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім і необхідним (ефективним) - з урахуванням дискреційних повноважень відповідача на прийняття рішення щодо призначення пенсії.
Таким чином, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31.10.2018 та прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства України з урахуванням даних висновків суду про необхідність зарахування періоду з 05.06.1989 по 18.07.1989 та з 26.07.1990 по 16.11.1994 до стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. «а» ч. 1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» як працівнику, зайнятому повний робочий день на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за «Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію на пільгових умовах».
Відповідно до частин 1 та 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
За таких обставин, суд зазначає, що, оскільки вирішення питання про призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, у зв`язку із чим, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії на пільгових умовах та зобов`язати зарахувати період з 05.06.1989 по 18.07.1989 та з 26.07.1990 по 16.11.1994 до стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. «а» ч. 1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» як працівнику, зайнятому повний робочий день на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за «Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію на пільгових умовах».
Відповідно до приписів статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Доказів, які б спростували доводи позивача, відповідач суду не надав.
Дослідивши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, суд приходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову/
Керуючись статтями 9, 139, 242-246, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 05.06.1989 по 18.07.1989 та з 26.07.1990 по 16.11.1994 до стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. «а» ч. 1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» як працівнику, зайнятому повний робочий день на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за «Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію на пільгових умовах».
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, сплачений судовий збір в розмірі 768,40 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Маковська