Справа № 560/1514/19
Суддя: Лабань Г.В.
Дата ухвалення: 2019-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1514/19
УХВАЛА

іменем України

07 серпня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Лабань Г.В. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області про визнання протиправним та скасування розпорядження,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області, в якому просить поновити строк звернення до суду, визнати протиправним та скасувати розпорядження відповідача від 22.02.2011 №74/2011-р "Про припинення права користування ОСОБА_2 земельною ділянкою на території Малокарабчиївської сільської ради".

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вказаним розпорядженням незаконно була вилучена земельна ділянка, площею 30 га, яка розташована на території Малокарабчиївської сільської ради та перебувала у її постійному користуванні згідно державного акту на право постійного користування землею від 02.03.2000 серія НОМЕР_1 , оскільки добровільно від земельної ділянки не відмовлялась, відповідної заяви до районної державної адміністрації не подавала. Спірне розпорядження не відповідає законодавству.

Ухвалою від 17.05.2019 відкрито спрощене провадження у справі без виклику сторін.

18.06.2019 від відповідача надійшов лист, згідно якого підставою для прийняття вище вказаного розпорядження слугувала ухвала господарського суду Хмельницької області від 19.06.08 року, справа №5/17/330-Б та чинні на час прийняття розпорядження законодавчі акти.

Дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку предмету позовних вимог, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до визначення термінів, наведених у п.п.1, 2 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; а публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

У пункті 7 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників є суб`єктом владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, у цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

При цьому визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням наявного приватного права певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Публічно-правовий спір має свою особливість суб`єктного складу - участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сам по собі факт участі у спорі органу державної влади, органу місцевого самоврядування не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справи адміністративної юрисдикції.

Отже, під час визначення предметної юрисдикції справ суд повинен виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, обставин у справі.

За частиною 1 статті 92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без установлення строку.

Права землекористувача визначені статтею 95 ЗК України і підлягають відновленню в разі їх порушення у порядку, встановленому законом.

Згідно ч.3 ст.142 ЗК України припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки.

Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації (ч.4 ст.142 ЗК України).

Згідно ч.ч.1, 4 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, установлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Таким чином, рішення суб`єктів владних повноважень, до яких належать, зокрема, органи місцевого самоврядування, можуть бути підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (п.10 ч.2 ст.16 ЦК України).

Рішення суб`єкта владних повноважень, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення відповідної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за ст.16 ЦК України та пред`являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права (наприклад, права користування земельною ділянкою), що виникло у певного суб`єкта в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень.

Отож, розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває речове права, то спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору.

У даному випадку ОСОБА_1 звернулась до адміністративного суду з позовом про розпорядження відповідача від 22.02.2011 №74/2011-р "Про припинення права користування ОСОБА_2 земельною ділянкою на території Малокарабчиївської сільської ради".

Вказаним розпорядженням припинено право користування ОСОБА_2 земельною ділянкою площею 30,00 га (рілля), яка надана для створення селянського (фермерського) господарства, що перебуває у її користуванні на підставі державного акту на право постійного користування землею серія НОМЕР_1 , за межами населеного пункту с. Малий Карабчиїв Малокарабчіївської сільської ради; Державний акт на право постійного користування землею серія НОМЕР_1 підлягав поверненню в Управління Держкомзему у Дунаєвецькому районі Хмельницької області; земельну ділянку площею 30,00 га (рілля) перевдено в землі запасу за межами населеного пункту с. Малий Карабчиїв Малокарабчіївської сільської ради; Управлінню Держкомзему у Дунаєвецькому районі Хмельницької області внести зміни в земельно-облікові документи.

Тобто, позовну заяву у даній справі подано на захист порушеного права постійного землекористування ОСОБА_1 через незгоду з рішенням відповідача про припинення правовідносин із землекористування, визнання недійсним державного акту на право постійного користування землею, що свідчить про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.

Зазначене унеможливлює оцінку правовідносин сторін у цій справі як таких, що ґрунтуються на управлінських чи контролюючих функціях однієї сторони стосовно іншої, а отже, ця справа не має визначених КАС України ознак адміністративної справи.

Цей спір є приватноправовим, оскільки його вирішення впливає на цивільні права та обов`язки сторін справи, і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Фактично позивачем оспорюється цивільне речове право - право постійного користування землею, що виникло у ОСОБА_1 в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Враховуючи вищевикладене, дана справа підлягає розгляду в порядку цивільного, а не адміністративного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи наведене, позов, предметом якого є перевірка правильності передачі відповідних прав щодо земельної ділянки (в даному випадку вилучення земельної ділянки шляхом припинення права постійного користування земельною ділянкою), не може бути розглянуто за правилами адміністративного судочинства.

Аналогічні висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року № 802/1792/17-а, від 17 квітня 2018 року у справі № 815/6956/15, від 29 травня 2018 року в справі № 826/19487/14 та в ухвалі Першого апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2019 року у справі № 200/12470/18-а.

Згідно п.5 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Тому позивачу необхідно роз`яснити його право звернутися до суду із письмовим клопотанням про повернення судового збору у зв`язку із закриттям провадження у справі.

Повторне звернення з такою самою позовною заявою не допускається.

Даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись статтями 238, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області про визнання протиправним та скасування розпорядження Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області від 22.02.2011 №74/2011-р "Про припинення права користування ОСОБА_2 земельною ділянкою на території Малокарабчиївської сільської ради".

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддя Г.В. Лабань