Справа № 120/830/19-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2019-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/830/19-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Чернюк А.Ю.

Суддя-доповідач - Сапальова Т.В.

01 серпня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області щодо відсутності розгляду клопотання в строки встановлені ч. 7 ст. 118 ЗК України протягом одного місяця з часу його отримання та відсутності прийняття жодного із рішень (наказу) за результатами розгляду клопотання ОСОБА_1 від 13.01.2019 року; зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області розглянути клопотання ОСОБА_1 із урахуванням висновків суду викладених в судовому рішенні та прийняти мотивоване рішення з урахуванням вимог ст.79-1, ч.7 ст.118 ЗК України та пункту 8 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 року № 333, у виді наказу, яким вирішити питання надання або мотивованої відмови у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок: для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, орієнтовною площею 2,00 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність, яка знаходиться на території Сумівської сільської ради Бершадського району Вінницької області (за межами населеного пункту).

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2019 року позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає наступне:

- по-перше, положеннями ст.116, 118 Земельного кодексу України не передбачено можливості безоплатної приватизації земельної ділянки на підставі технічної документації.

- по-друге, згідно з даними публічно-кадастрової карти України та згідно інформації наданої відділом у Бершадському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області даний масив із кадастровим номером НОМЕР_1 відноситься до земель історико-культурного призначення;

- по-третє, відповідь на клопотання позивача було надано у строки, визначені чинним законодавством.

Відзив позивача на апеляційну скаргу на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду не надходив, що відповідно до ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 13.01.2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулись із колективним клопотанням до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про надання згоди на поділ земельної ділянки та надання дозволів на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок: для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, орієнтовною площею по 2,00 га на кожного із них окремо, з кадастровим номером: НОМЕР_1 (загальний розмір земельної ділянки: 5,4257 га) з метою подальшої передачі безоплатно у власність, яка знаходиться на території Сумівської сільської ради Бершадського району Вінницької області (за межами населеного пункту).

Згідно з описом додатків до вказаного клопотання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 додали графічний матеріал на земельну ділянку із позначенням їх місця розташування, копії паспортів та ідентифікаційних номерів.

За наслідком розгляду вказаного колективного клопотання, 12.02.2018 року відповідач надав відповідь у формі листа № КО-747/0-567/0/95-19, відповідно до якого положеннями ст. 116, 118 ЗК України не передбачено можливості безоплатної приватизації земельної ділянки на підставі технічної документації. Зазначено, що згідно даних публічно-кадастрової карти України та згідно інформації наданої відділом у Бершадському районі головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, даний масив із кадастровим номером НОМЕР_1 відноситься до земель історико-культурного призначення.

Не погодившись з такою відповіддю, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в оскаржуваній відповіді не вказано, в чому полягає невідповідність місця розташування земельної ділянки, яку бажає отримати позивач вимогам законодавства. Крім того, суд дійшов висновку про те, що відсутність належним чином оформленого наказу про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки свідчить про те, що орган не прийняв встановленого законом рішення у місячний строк.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до частини першої статті 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами України визначено у статті 118 ЗК України.

Відповідно до ч.6 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з ч.7 ст.118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Ч.1 ст.79-1 ЗК України встановлено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Відповідно до ч.6 ст.79-1 ЗК України формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Згідно з ч.1 ст. 50 Закону України "Про землеустрій", проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.

З матеріалів справи встановлено, що земельна ділянка, зазначена в клопотанні позивача від 13.01.2019 року, є сформованою, їй присвоєно кадастровий номер НОМЕР_1 .

При цьому позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області з клопотанням про надання згоди на поділ земельної ділянки та надання дозволів на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

У вказаному клопотанні позивач не зазначав про зміну цільового призначення бажаної земельної ділянки та не просив надати дозвіл на розробку проекту землеустрою, тому спірні правовідносини регулюються ч.6 ст.79-1 ЗК України, ч.12 ст.186 ЗК України, ст.ст.25, 56 Закону України "Про землеустрій".

Водночас, відповідач розглянув клопотання позивача відповідно до положень ст.118 ЗК України та відмовив у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою. При цьому відповідач не обґрунтував необхідність зміни цільового призначення та розробки проекту землеустрою поділу земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Водночас, відповідь Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, оформлена листом від 12.02.2018року № КО-747/0-567/0/95-19, не відповідає вказаним вище критеріям, зокрема, необґрунтовано, недобросовісно та без використання повноваження з метою, з якою це повноваження надано.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідач не розглянув належним чином клопотання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про надання згоди на поділ земельної ділянки та надання дозволів на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок: для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, орієнтовною площею по 2,00 га на кожного із них окремо, з кадастровим номером: НОМЕР_1 (загальний розмір земельної ділянки: 5,4257 га) з метою подальшої передачі безоплатно у власність, яка знаходиться на території Сумівської сільської ради Бершадського району Вінницької області (за межами населеного пункту).

Стаття 25 Закону України "Про землеустрій" визначає види документації із землеустрою, до яких належить, зокрема, технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Згідно зі ст.56 Закону України технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок включає:

а) пояснювальну записку;

б) технічне завдання на складання документації, затверджене замовником документації;

в) кадастрові плани земельних ділянок, які об`єднуються в одну земельну ділянку, або частини земельної ділянки, яка виділяється в окрему земельну ділянку;

г) матеріали польових геодезичних робіт;

ґ) акт приймання-передачі межових знаків на зберігання при поділі земельної ділянки по межі поділу;

д) перелік обтяжень прав на земельну ділянку, обмежень на її використання та наявні земельні сервітути;

е) нотаріально посвідчена згода на поділ чи об`єднання земельної ділянки заставодержателів, користувачів земельної ділянки (у разі перебування земельної ділянки в заставі, користуванні);

є) згоду власника земельної ділянки, для земель державної власності - органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на поділ чи об`єднання земельних ділянок користувачем (крім випадків поділу земельної ділянки у зв`язку з набуттям права власності на житловий будинок, розташований на ній).

Таким чином, для розробки технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки землекористувач повинен отримати згоду органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, тобто, в даному випадку Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області.

Водночас, в оскаржуваній відповіді Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, оформленій листом від 12.02.2018року № КО-747/0-567/0/95-19, відповідач не вирішив клопотання позивача в частині надання згоди або мотивованої відмови у наданні згоди на поділ земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 .

Також відповідач не роз`яснив позивачу встановлений чинним законодавством порядок поділу земельної ділянки та порядок розробки технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

З урахуванням наведеного, зважаючи на те, що звернення позивача не було розглянуто належним чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо розгляду клопотання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про надання згоди на поділ земельної ділянки та надання дозволів на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок: для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, орієнтовною площею по 2,00 га на кожного із них окремо, з кадастровим номером: НОМЕР_1 (загальний розмір земельної ділянки: 5,4257 га) з метою подальшої передачі безоплатно у власність, яка знаходиться на території Сумівської сільської ради Бершадського району Вінницької області (за межами населеного пункту).

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач відмовив позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у формі, що не відповідає вимогам законодавства, виходячи з наступного.

Правовий статус Головних управлінь Держгеокадастру в областях визначено відповідним Положенням про Головне управління Держгеокадастру в області, яке затверджене наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29 вересня 2016 року № 333 (далі - Положення № 333) та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2016 року за № 1391/29521.

Приписами п. 8 Положення № 333 передбачено, що Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру.

При цьому, згідно з пунктом 84 Типової інструкції з діловодства в територіальних органах Держгеокадастру, затвердженої Наказом Держгеокадастру від 15 жовтня 2015 року № 600, накази видаються як рішення організаційно-розпорядчого характеру. За змістом управлінської дії накази видаються з основних питань діяльності територіального органу Держгеокадастру, адміністративно-господарських, кадрових питань.

Згідно з п. 123 вказаної Інструкції визначено, що службові листи складаються з метою обміну інформацією між установами як: відповіді про виконання завдань, визначених в актах органів державної влади, дорученнях вищих посадових осіб; відповіді на запити, звернення; відповіді на виконання доручень установ вищого рівня; відповіді на запити інших установ; відповіді на звернення громадян; відповіді на запити на інформацію; ініціативні листи; супровідні листи.

Отже, відповідно до положень вказаних нормативно-правових актів за результатами розгляду будь-яких основних питань діяльності територіального органу Держгеокадастру, останнім має видаватися відповідний наказ. При цьому листи складаються у разі надання відповіді на звернення громадян.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення за наслідками розгляду клопотання позивача повинно оформлятися розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі наказу.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2019 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку з підстав, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі 01 серпня 2019 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Курко О. П. Совгира Д. І.