Справа № 533/727/19
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2019-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2019 р.Справа № 533/727/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання Клочко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспектора роти №2 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Дерев`янко Олега Миколайовича на рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 08.07.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Лизенко А.В., смт. Козельщина, Козельщинський район, Полтавська область по справі № 533/727/19

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора роти №2 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Дерев`янко Олега Миколайовича

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до інспектора роти №2 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Дерев`янко Олега Миколайовича (надалі по тексту відповідач), в якому просив суд:

-визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №1198640.

Рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області від 08.07.2019 року вказаний позов задоволено частково.

Скасовано постанову серії ЕАВ № 1198640 від 02.06.2019 року інспектора роти №2 батальйону патрульної поліції вмісті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Дерев`янко Олега Миколайовича про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді штрафу в розмірі 510 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ст.132-1 КУпАП.

Закрито справу про адміністративне правопорушення.

В частині визнання дій відповідача протиправними відмовлено в задоволенні позову.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 08.07.2019 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що при винесенні оскаржуваного судового рішення судом першої інстанції не враховано, що позивачем не заперечувався факт перевезення ним великогабаритного вантажу-причіпного обприскувача, який виступав за габаритні фари більше ніж на 2 метра, а тому притягнення позивача до адміністративної відповідальності є правомірним.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 02.06.2019 року відповідачем винесено оскаржувану постанову, на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ст.132-1 КУпАП, а саме: водій керуючи транспортним засобом перевозив вантаж, який виступає за габарити фари більш ніж на 2 м. (а.с.9-12).

Скасовуючи постанову у справі про адміністративне правопорушення суд першої інстанції виходив з її протиправності.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом оскарження в даній справі є постанова від 02.06.2019 року серії № ЕАВ №1198640 про вчинення адміністративного правопорушення, що передбачене ст.132-1 КУпАП, а саме: під час керування транспортним засобом перевозився вантаж, який виступав за габаритні фари більш ніж на 2 м.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Суд апеляційної інстанції перевіривши оскаржуване рішення на відповідність критеріям, наведеним у ч.2 ст.2 КАС України приходить до висновку, що прийнято воно незаконно, виходячи з наступного.

Згідно постанови про адміністративне правопорушення 02.06.2019 року ОСОБА_1 близько 21 год.11 хв. на автодорозі М-22 Полтава-Олександрія, 80 км. керуючи транспортним засобом Білорус 82.1. н.з. НОМЕР_1 здійснював перевезення великогабаритного вантажу, а саме- причіпного обприскувача ОПК-2000-33, який виступав за габаритні фари більше ніж на 2 метра, чим порушив п.22.5 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ст. 132-1 КУпАП, у зв`язку з чим позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Відповідно до ст. 132-1 КУпАП порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу наведеної норми слідує, що відповідальність за ст. 132-1 КУпАП настає у разі порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП відбулося через порушення, на думку відповідача, позивачем п.22.5 ПДР України, оскільки позивачем перевозився транспортним засобом Беларус 82.1. н.з. НОМЕР_1 великогабаритний вантаж, а саме- причіпний обприскувач ОПК-2000-33, який виступав за габаритні фари більше ніж на 2 метра.

Відповідно до п. 22.5. ПДР за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Отже, у разі перевезення вантажу, який виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. настає відповідальність за ст. 132-1 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу наведеної норми слідує, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, зазначена норма має певний перелік доказів, які підтверджують відсутність або наявність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП є, зокрема, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також інші документи.

Перевіряючи обгрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП колегія суддів зазначає, що оскаржувана постанова не містить посилань на будь-які докази, передбачені ст. 251 КУпАП, на підставі яких відповідач дійшов висновку про вчинення позивачем правопорушення у сфері дорожнього руху, до вказаної постанови інспектором не було долучено доказів в підтвердження того, що відповідачем проводилися заміри вантажа, що перевозився, які б свідчили, що вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Матеріали адміністративної справи містять відеозапис з нагрудної камери поліцейського на якому зафіксовано зупинку транспортного засобу позивача, який перевозив причіпний обприскувач ОПК-2000-33.

Проте, колегія суддів зазначає, що такий відеозапис не доводить порушення позивачем п. 22.5. ПДР, оскільки на ньому хоча дійсно зафіксовано, що конструктивні елементи обприскувача марки ОПК-2000-33 виступали за задній габарит транспортного засобу "Білорус-82/1", але з наданого відеозапису не можливо встановити довжину вантажу, що виступав за габарити транспортного засобу, також із наданого відеозапису не вбачається, що відповідачем взагалі проводилися заміри вантажа, а тому вказаний відеозапис не підтверджує вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП.

Оцінюючи аргумент відповідача, викладений в апеляційній скарзі, про те, що позивачем під час його зупинки не заперечувався факт, що ним перевозився великогабаритний вантаж-причіпний обприскувач, який виступав за габаритні фари більше ніж на 2 метра, а отже, на думку відповідача, позивач визнав свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, а тому притягнення позивача до адміністративної відповідальності є правомірним, колегія суддів зазначає, що сам факт визнання особою вини у порушені ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності. З`ясування обставин, за яких вчинено адміністративне правопорушення, яке позивачу поставлено за провину, буде неповним і поверховим, якщо не дослідити його в усіх тих аспектах, про які зазначено вище.

Наведений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеній у постанові від 15.05.2019 року по справі №537/2088/17, яку відповідно до ч.5 ст.242 КАС України колегія суддів враховує при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не надано доказів в підтвердження обґрунтованості та правомірності прийняття постанови про притягнення позивача до відповідальності за ст. 132-1 КУпАП.

Враховуючи те, що під час судового розгляду відповідачем не було надано доказів в підтвердження перевезення позивачем вантажу, який виступав за габаритні фари транспортного засобу більше ніж на 2 метра, колегія суддів вважає недоведеною вину позивача у вчиненні правопорушення, а тому колегія суддів дійшла висновку, що постанова серії ЕАВ № 1198640 від 02.06.2019 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи незаконність оскаржуваної постанови серії ЕАВ № 1198640 від 02.06.2019 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн, то за приписами ч.3 ст.286 КАС України справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Аргументи апеляційної скарги щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з позовом щодо оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 1198640 від 02.06.2019 року колегія суддів до уваги не бере, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

05.06.2019 року позивач отримав постанову про накладення адміністративного стягнення, а 17.06.2019 року через оператора поштового зв`язку "НОВА ПОШТА" направив до суду адміністративний позов про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, а оскільки 15 та 16 червня 2019 року припадають на вихідні дні, то відповідно до ч.7, 9 ст.120 КАС України позивачем дотримано десятиденний строк звернення до суду.

Отже, позивачем постанову серії ЕАВ № 1198640 від 02.06.2019 року було оскаржено в десятиденний строк з дня, коли позивач дізнався про порушення своїх прав, свобод та інтересів, а тому доводи відповідача про пропущення позивачем строку звернення до суду з вказаним позовом є необгрунтованими.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення-без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора роти №2 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Дерев`янко Олега Миколайовича залишити без задоволення.

Рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 08.07.2019 року по справі № 533/727/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) С.С. Рєзнікова Н.С. Бартош