Справа № 400/108/19
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2019-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/108/19
Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В.В.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА
НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

14 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому просив суд:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо перерахунку ОСОБА_1 пенсії згідно з постановою КМ України від 23.04.2012 року № 355, виходячи з розміру 80% відповідних сум грошового забезпечення, протиправними (період з 01.07.2012 року по 31.12.2017 року);

- зобов`язати управління виконати перерахунок пенсії ОСОБА_1 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 № 355, виходячи з розміру 86% відповідних сум грошового забезпечення, який передбачений статтею 13 Закону України № 2262-ХІІ (в редакції Закону України від 04.04.2006 року № 3591-IV);

- визнати дії управління щодо застосування частини другої статті 51 Закону України № 2262-ХІІ при проведенні ОСОБА_1 перерахунку пенсій на вимогу постанови КМ України від 21.02.2018 року № 103 протиправними;

- зобов`язати управління виконати перерахунок ОСОБА_1 розміру пенсії (за період з 01.07.2012 року по 31.12.2017 року) згідно з постановою КМ України від 23.04.2012 року № 355 та пенсійних виплат у 2018 (50% пенсії) і 2019 роках (75% пенсії), згідно з постановою КМ України від 21.02.2018 року № 103 (починаючи з 01.01.2018 року), відповідно до вимог частини третьої статті 51 Закону України № 2262-ХІІ.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що відповідач, при проведенні перерахунку суми пенсії позивача на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 року № 355 «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», безпідставно виходив з того, що розмір пенсії складає 80% грошового забезпечення, при тому, що пенсію позивачу було призначено у розмірі 86% грошового забезпечення. В результаті цього, як зазначив позивач, відповідач протиправно зменшив розмір його пенсії. Крім того, як вказав ОСОБА_1 , перерахунок згідно з Постановою № 355 відповідач провів на підставі довідки, що містила недостовірну інформацію. Проте, після отримання належної довідки, управління, в порушення частини третьої статті 51 Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», перерахувало суму пенсії не з 2012 року, а лише з грудня 2017 року по грудень 2018 року. Також, за твердженнями позивача, неправильне визначення відповідачем належних позивачеві до виплати сум до 01.01.2018 року вплинуло на результати проведеного управлінням відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» перерахунку, здійсненого управлінням у 2018 році.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, надав відзив, в якому зазначив, що перерахунок його пенсії на підставі Постанови № 355 був проведений, виходячи з того, що розмір пенсії позивача складав 80% грошового забезпечення.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог. Апелянт вважає, що судом першої інстанції не повно були з`ясовані обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Згідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА :

З 13.03.2010 року ОСОБА_1 , відповідно до Закону № 2262, було призначено пенсію за вислугу років в сумі 2 427,57 грн. (основний розмір пенсії), що відповідало 86% відповідних сум грошового забезпечення (арк. 72).

На виконання пункту 2 Постанови № 355 29.05.2012 року ІНФОРМАЦІЯ_1 видав довідку № ЮН (арк. 103), в якій вказав розмір грошового забезпечення станом на 1 квітня 2012 року за посадою, що її займав позивача на день звільнення, - 3 690,75 грн.

Управління, згідно з Постановою № 355, розрахувало суму підвищення до пенсії позивача:

з 01.07.2012 року - 267,03 грн. (11 процентів від 2 427,57 грн.) не перевищувало 525,03 грн.;

з 01.09.2012 року 558,34 грн. (23 процентів від 2 427,57 грн.) більше, ніж 525,03 грн., тому виплачувалася сума 525,03 грн.;

з 01.01.2013 року 849,65 грн. (35 процентів від 2 427,57 грн.) більше, ніж 525,03 грн., тому виплачувалася сума 525,03 грн.

23.11.2018 року до управління, разом із листом від 09.11.2018 № ЮН-47751 (арк. 154) надійшла довідка ІНФОРМАЦІЯ_2 від 08.11.2018 № 261 (140100345), в якій містилася інша (порівняно з довідкою від 29.05.2012) інформація щодо суми грошового забезпечення, визначеної на виконання пункту 2 Постанови № 355, - 3 864 грн. (арк. 121, 122).

Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон №2262), передбачено умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Згідно ч.1 ст.11 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Так, умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб визначено Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Постановою № 355 Кабінет Міністрів установив з 1 липня 2012 року підвищення до пенсій, призначених до зазначеної дати відповідно до Закону № 2262, крім пенсій, призначених військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, у розмірі 11 відсотків пенсій, обчислених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону № 2262, збільшивши його з 1 вересня 2012 року до 23 відсотків та з 1 січня 2013 року до 35 відсотків.

При цьому розміри пенсій, обчислені відповідно до Закону № 2262 з урахуванням доплат до попередніх розмірів пенсій згідно з пунктом 4 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45, та підвищень, передбачених абзацом першим цього пункту, не можуть перевищувати розміри пенсій, обчислені відповідно до Закону № 2262 виходячи з грошового забезпечення, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», за відповідними посадами військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу станом на 1 квітня 2012 року (пункт 1).

Згідно з чинною станом на 1 квітня 2012 року редакцією частини другої статті 13 Закону № 2262, максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Як встановлено судами, з 13.03.2010 ОСОБА_1 , відповідно до Закону № 2262, було призначено пенсію за вислугу років в сумі 2 427,57 грн. (основний розмір пенсії), що відповідало 86% відповідних сум грошового забезпечення (арк. спр. 72).

Відповідно до пункту 2 Постанови № 355, Міністерство оборони, Міністерство внутрішніх справ, Міністерство інфраструктури, Міністерство надзвичайних ситуацій, Служба безпеки, Служба зовнішньої розвідки, Адміністрація Державної прикордонної служби, Адміністрація Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державна пенітенціарна служба, Державна податкова служба, Управління державної охорони мали забезпечити та подати до органів Пенсійного фонду України довідки про розмір грошового забезпечення, визначеного відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та додатків 15, 26, 31, 32, 36 і 37 до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», станом на 1 квітня 2012 року у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393» (пункт 2).

На виконання пункту 2 Постанови № 355 29.05.2012 Миколаївський обласний військовий комісаріат видав довідку № ЮН (арк. спр.103), в якій вказав розмір грошового забезпечення станом на 1 квітня 2012 року за посадою, що її займав позивача на день звільнення, - 3 690,75 грн.

Так, згідно з Постановою № 355, відповідач виходив з того, що розмір пенсії ОСОБА_1 складає 80 процентів розміру його грошового забезпечення, а тобто не визначив інший розмір пенсії ОСОБА_1 шляхом зменшення відсоткового коефіцієнта, а встановив відповідні підвищення до пенсії, суми яких були обмежені максимальним розміром пенсії, що могла бути призначена військовослужбовцю станом на 01 квітня 2012 року на підставі довідки Миколаївського обласного військового комісаріату від 29.05.2012.

Як вбачається з матеріалів справи управління надало розрахунки (арк. спр.157, 158), якими підтверджено те, що за період з 01.09.2012 по 31.12.2012 позивачу додатково нараховано по 33,31 грн. в місяць, а з 01.01.2013 по 31.12.2017 по 138,60 грн. в місяць.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірності дій управління на підставі Постанови № 355, тому підстав для задоволення відповідних позовних вимог немає.

Крім цього, відповідно до частини другої статті 51 Закону № 2262, перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Частиною третьою цієї ж статті визначено, що перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Щодо позовної вимоги стосовно здійснення перерахунку пенсії із застосуванням частини другої статті 51 Закону № 2262, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Постановою № 103 було передбачено проведення перерахунку пенсій, визначених станом на 01 березня 2018 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (дата набрання чинності 01.03.2018), а отже, проведення перерахунку за минулий час пунктами 1, 2 Постанови № 103 взагалі не передбачалось.

Відповідно до ст.242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Обставини зазначені позивачем в апеляційній скарзі, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Кравченко К.В. Вербицька Н. В.