Справа № 128/1363/19
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2019-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 128/1363/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Васильєва Т.Ю.

Суддя-доповідач - Кузьменко Л.В.

01 серпня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьменко Л.В.

суддів: Франовської К.С. Совгири Д. І. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Волинської митниці Державної фіскальної служби України на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 01 липня 2019 року (рішення ухвалено суддею Васильєвою Т.Ю. 01.07.2019 року в м.Вінниця, дату складення повного судового рішення не зазначено) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови про порушення митних правил №0031/20500/19,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Волинської митниці Державної фіскальної служби України, в якому просив: визнати протиправною та скасувати постанову Митниці у справі про порушення митних правил від 23.01.2019 року №0031/20500/19, якою позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених частиною 3 ст.470 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500,00 грн. та провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності закрити.

В обґрунтування позову позивач вказав, що 30 вересня 3018 року ввіз в Україну автомобіль «Renault Laguna», реєстраційний номер НОМЕР_1 (країна реєстрації Республіка Литва), кузов кузов номер НОМЕР_2 , у митному режимі «Транзит», для особистого користування. Однак, за відсутності повної суми грошових коштів він був позбавлений можливості вчасно здійснити розмитнення придбаного автомобіля та сплатити всі належні платежі.

Відповідно до митної декларації серії НОМЕР_3 40 АА позивачем 15.02.3019 на території Вінницької митниці ДФС було розмитнено вказаний транспортний засіб та в подальшому 06.03.2019 зареєстровано в Регіональному сервісному центрі МВС України у Вінницькій області та отримано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 і номерний знак НОМЕР_5 . При цьому, при здійсненні процедури розмитнення транспортного засобу позивач сплатив ряд платежів в загальній сумі 57110 грн., серед яких він добровільно сплатив грошові кошти в сумі 8500 гривень, що відповідно до п.9-3 «Прикінцевих та перехідних положень» Митного кодексу України є підставою для звільнення його від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст.470 Митного кодексу України. Окрім того, вищевказаний транспортний засіб розцінюється відповідачем як «комерційний», однак позивач вказує, що даний транспортний засіб є легковим автомобілем товарної позначки згідно УКТ ЗЕД 8703 та був ввезений і використовувався ним для особистого користування, таким чином, застосування до нього ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України є безпідставним.

Крім того, зазначає, що оскаржувану постанову за адресою проживання по пошті не отримував, про її існування довідався у відділі ДВС. Також відповідач не повідомив його про час та місце розгляду справи про порушення митних правил, тому він був позбавлений можливості оскаржити дану постанову у порядку, встановленому в Митному кодексі України, тому просив поновити строк на її оскарження.

Вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, а дії заступника начальника Волинської митниці ДФС Германа В. ОСОБА_2 . при її винесенні протиправними.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 01 липня 2019 року позов задоволено частково.

Суд першої інстанції скасував постанову про накладення адміністративного стягнення в справі про порушення митних правил №0031/20500/19 від 23.01.2019 року, про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень і закрив справу про адміністративне правопорушення.

В задоволенні решти позовних вимог суд - відмовив.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що позивачем 30.09.2018 було ввезено автомобіль «Renault Laguna», реєстраційний номер НОМЕР_1 (країна реєстрації Республіка Литва), кузов номер НОМЕР_2 , у митному режимі «Транзит», для особистого користування, по «зеленому коридору» Волинської митниці ДФМ на митну територію України, термін вивезення (транзиту) транспортного засобу закінчився 10.10.2018. Позивач перевищив встановлений строк транзитного перевезення автомобіля та по даному факту було складено протокол, який направлено позивачу рекомендованим повідомленням та вказує, що позивачем було отримано вказаний протокол. Оскільки позивач на розгляд справи не прибув, справа була розглянута без його участі. Також відповідач вважає, що митне оформлення транспортного засобу не звільняє позивача у даному випадку від сплати штрафу, оскільки митна декларація Форми МД-2 датується 15.02.2019, а постанова винесена 23.01.2018, та фактично набула законної сили 02.02.2019.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судами встановлено, що відповідачем під час здійснення митних формальностей відповідно до баз даних, а саме: «Інспектор» та ЄАІС, встановлено, що 30.09.2018 о 19.21 год. на митну територію України через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС ОСОБА_1 у митному режимі «транзит» по смузі «зелений коридор» ввезено легковий автомобіль марки «Renault Laguna», реєстраційний номер НОМЕР_1 (країна реєстрації Республіка Литва), кузов номер НОМЕР_2 . Станом на 05.01.2019 його не вивезено та в інший митний режим не заявлено. Термін вивезення вищевказаного автомобіля з митної території України закінчився 10.10.2018.

Листом начальника митного посту «Ягодин» Волинської митниці ДФС від 19.11.2018 №16614/03-70-61/36 ОСОБА_1 повідомлено про проведення перевірки наявності ознак порушення митного законодавства України, передбачені статтею 470 Митного кодексу України, роз`яснено необхідність прибути на митний пост для складення протоколу про порушення митних правил. Вказаний лист був надісланий ОСОБА_1 та отриманий ним, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, 03.12.2018 (а.с. 43, 44).

На лист-виклик від 19.11.2018 №16614/03-70-61/36 для надання пояснень щодо порушення термінів транзитного переміщення автомобіля ОСОБА_1 на Волинську митницю ДФС не прибув.

05 січня 2019 року головним державним інспектором ВМО № 1 м/п «Ягодин» Волинської митниці ДФС Грабцем В.М. за відсутності ОСОБА_1 складено протокол № 0031/20500/19 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України. У протоколі зазначено, що розгляд справи відбудеться 23.01.2019 о 11 год. за відповідною адресою.

09 січня 2019 року копію вказаного протоколу було направлено на адресу ОСОБА_1 та вручено позивачу 14 січня 2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.а.с. 50,51).

За результатами розгляду вказаного протоколу заступником начальника митниці начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Волинської митниці ДФС Герман В.М. винесено постанову у справі про порушення митних правил від 23.01.2019 року №0031/20500/19, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 ст.470 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500,00 грн.

З постанови вбачається, що 30 вересня 2018 року ОСОБА_1 ввіз на територію України транспортний засіб марки «Renault Laguna», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов номер НОМЕР_2 , в митному режимі «Транзит» та станом на 10 жовтня 2018 року вказаний транспортний засіб не був вивезений з території України, чим порушено вимоги ст.95 МК України.

Вказана постанова перебуває на примусовому виконані у Вінницькому РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області, що підтверджується копією відповідної постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.04.2019 (а.с. 4).

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач оскаржив її до суду.

Вирішуючи спір та задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку, що у зв`язку із звільненням позивача від адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 470 Митного кодексу України, на підставі абзацу другого п. 9-3 Прикінцевих та перехідних положень Митного кодексу України, оскаржувана постанова про накладення на нього адміністративного стягнення підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності закриттю у відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Частиною 3 ст.470 МК встановлено, що перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 ст. 95 МК (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) для автомобільного транспорту встановлені строки транзитних перевезень у 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Відповідно до ч.1 ст. 491 МК України однією з підстав для порушення справи про порушення митних правил є, зокрема, безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил.

Згідно ч. 1ст. 494 МК України про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно з п.59 ч. 1 ст.4 Митного кодексу України, транспортні засоби комерційного призначення - будь-яке судно (у тому числі самохідні та несамохідні ліхтери та баржі, а також судна на підводних крилах), судно на повітряній подушці, повітряне судно, автотранспортний засіб (моторні транспортні засоби, причепи, напівпричепи) чи рухомий склад залізниці, що використовуються в міжнародних перевезеннях для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів разом з їхніми звичайними запасними частинами, приладдям та устаткуванням, а також мастилами та паливом, що містяться в їхніх звичайних баках упродовж їхнього транспортування разом із транспортними засобами комерційного призначення

Відповідно до п.60 ч. 1 ст.4 Митного кодексу України, транспортні засоби особистого користування - наземні транспортні засоби товарних позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепи до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД, плавучі засоби та повітряні судна, що зареєстровані на території відповідної країни, перебувають у власності або тимчасовому користуванні відповідного громадянина та ввозяться або вивозяться цим громадянином у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію виключно для особистого користування, а не для промислового або комерційного транспортування товарів чи пасажирів за плату або безоплатно.

Згідно з п.57 ч. 1 ст.4 Митного кодексу України, товари - будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі.

Таким чином, колегія суддів констатує, що транспортний засіб не для комерційного призначення підпадає під поняття «товар» в контексті Митного кодексу України, а тому перевищення строків, встановлених ст. 95 цього Кодексу, щодо нього підпадає під дію ч. 3 ст.470 Митного кодексу України.

Разом з тим, пунктом 9-3 Прикінцевих та перехідних положень Митного кодексу України, в редакції, чинній на час винесення оскаржуваної постанови, визначено, що протягом 180 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України" митне оформлення транспортного засобу, що класифікується за кодом товарної позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД та щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, здійснюється за умови сплати належних митних платежів та добровільної сплати до державного бюджету фізичною особою, яка є власником такого транспортного засобу або уповноважена розпоряджатися ним та декларує такий транспортний засіб для вільного обігу на митній території України, коштів у сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Здійснення митного оформлення транспортного засобу з дотриманням умов, визначених абзацом першим цього пункту, звільняє осіб, відповідальних за дотримання строків та умов (вимог) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, від адміністративної відповідальності, передбаченої статтями 470, 481 та 485 цього Кодексу, за порушення митних правил стосовно транспортного засобу, щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту".

Вказаний пункт 9-3 Прикінцевих та перехідних положень Митного кодексу України набув чинності 25.11.2018, тобто протягом 180 днів з цієї дати (включаючи час, коли ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності) позивач підпадав під дію цього пункту та звільнявся від адміністративної відповідальності за умови дотримання умов абзацу першого цього пункту.

Здійснення розмитнення вказаного автомобіля позивачем 15.02.2019 (тобто під час дії п. 9-3 Прикінцевих та перехідних положень Митного кодексу України) та добровільну сплату ним коштів у сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що передбачено вищевказаним положенням Митного кодексу України, відповідачем у відзиві на позовну заяву не оспорюється.

Крім того, сплата відповідних коштів позивачем також підтверджена копією наданої ним електронної митної декларації (а.с. 5).

У відповідності до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

В Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 9 лютого 1999 року, справа № 1-7/99, зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.

Відтак, оскільки п. 9-3 Прикінцевих та перехідних положень Митного кодексу України передбачено спеціальну підставу звільнення від адміністративної відповідальності, передбаченої, в тому числі, ст. 470 Митного кодексу України, на час розгляду справи про оскарження позивачем постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності судом встановлено здійснення позивачем митного оформлення транспортного засобу з дотриманням умов, визначених абзацом першим цього пункту, підстав для визнання передчасним висновку суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду в порядку ч. 4 ст. 123 КАС України судом не встановлено, оскільки відповідачем не доведено отримання позивачем оскаржуваної постанови раніше зазначеної в позові дати, до позивача слід застосувати дію абзацу другого п. 9-3 Прикінцевих та перехідних положень Митного кодексу України.

Таким чином, правильним є висновок суду першої інстанції щодо того, що у зв`язку із звільненням позивача від адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 470 Митного кодексу України, на підставі абзацу другого п. 9-3 Прикінцевих та перехідних положень Митного кодексу України, оскаржувана постанова про накладення на нього адміністративного стягнення підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності закриттю у відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України.

В частині відмови у задоволенні позову рішення суду першої інстанції ніким не оскаржується.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ч.1 ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Волинської митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 01 липня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 01 серпня 2019 року.

Головуючий Кузьменко Л.В.

Судді Франовська К.С. Совгира Д. І.