Справа № 460/717/19
Суддя: Зозуля Д.П.
Дата ухвалення: 2019-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 липня 2019 року м. Рівне №460/717/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зозулі Д.П. за участю секретаря судового засідання Минько Н.З. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1 ,

відповідача: представник Юхименко Тетяна Валентинівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_2
доГоловного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_2 (далі іменується - позивач) до Головного управління ДФС у Рівненській області (далі іменується - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 28.12.2018р. №, №, №.

В обґрунтування позову зазначає, що 13.03.2008 між позивачем та Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" було укладено Договір про надання споживчого кредиту №0, за яким банк зобов`язався надати позичальнику кредит в іноземній валюті в сумі 45000,00 (сорок п`ять тисяч) доларів США 00цнт., що еквівалентно 227250,00 (двісті двадцять сім тисяч двісті п`ятдесят) гривень 00коп. за курсом Національного банку України на день укладення такого договору, з цільовим призначенням такого кредиту на придбання однокімнатної квартири єдиного житла позичальника. Вказує, що нею було сплачено банку в рахунок погашення кредитних зобов`язань в гривневому еквіваленті більше ніж було отримано від банку в декілька разів і крім того, пп.165.1.59. ст.165 Податкового кодексу України (згідно із Законом №909-VIII від 24.12.2015) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не підлягають включенню такі доходи, як сума, прощена (анульована) кредитором у порядку, передбаченому законом щодо реструктуризації зобов`язань громадян України за кредитами в іноземній валюті, що отримані на придбання єдиного житла (іпотечні кредити). Зазначає, що здійснена 09.10.2015 року банком реструктуризація кредиту позивача шляхом прощення частини боргу не призвела до збільшення її майнового стану чи приросту активів, а тому у неї відсутній об`єкт оподаткування в розумінні положень Податкового кодексу України (далі ПК України), у зв`язку із чим вважає протиправним здійснення податковим органом донарахування за 2015 рік податку на доходи фізичних осіб в сумі 44024,81грн. та військового збору в сумі 2964,35грн. та застосування штрафу за неподання декларації.

Ухвалою суду від 29.03.2019 позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 22.04.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання на 20.05.2019.

Ухвалою суду від 20.05.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено адміністративну справу №460/717/19 до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні адміністративний позов підтримала з наведених у ньому підстав, просила задовольнити в повному обсязі.

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву. Представник відповідача в судовому засіданні пояснила, що ГУ ДФС у Рівненській області проведена позапланова невиїзна документальна перевірка фізичної особи платника податку ОСОБА_2 з питань подання до органів ДФС декларації про майновий стан і доходи за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 своєчасності та повноти сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб і військового збору в результаті якої було встановлено, що позивач отримала доходи як додаткове благо у вигляді анульованої (прощеної) заборгованості (основного тіла кредиту) за ознакою доходу «126» у сумі 513125,29грн. Наголошує, що відповідно до листа ПАТ «УкрСибббанк» №7593/10/17-00-13-04-04 від 27.09.2018р. встановлено, що по гр. ОСОБА_2 в звіті форми 1-ДФ за 4 квартал 2015 року з ознакою доходу «126» була відображена сума анульованої (прощеної) заборгованості (основного тіла кредиту) боржника перед банком, з відповідним повідомленням боржника-платника податків про прощення (анулювання) боргу в порядку, передбаченому пп.д) пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 розділу IV ПК України з додатковим інформуванням пор необхідність самостійної сплати податку та включенням відповідних відомостей до річної податкової декларації. Наголошує, що згідно копії повідомлення про анулювання боргу ПАТ «УкрСиббанк» №31-3-06/213 від 20.10.2015р., платник податків-фізична особа ОСОБА_2 отримала вказане повідомлення особисто 20.10.2015р., що вказує на виконання банком вимог пп.д) пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 розділу IV ПК України. У зв`язку із вказаним, позивач була зобов`язана подати податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік до ДПІ у м.Рівному ГУ ДФС у Рівненській області та сплатити податок на доходи фізичних осіб в сумі 44024,81грн. та військовий збір в сумі 2964,35грн. На підставі викладеного, представник відповідача вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення правомірними та просила відмовити в задоволенні позову повністю.

На підставі статей 243, 250 КАС України, вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні 22.07.2019.

Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановлено наступне.

Так, 06.12.2018 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи платника податку ОСОБА_2 з питань подання до органів ДФС декларації про майновий стан і доходи,за період з 01.01.2015 по 31.12.2015, своєчасності та повноти сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб і військового збору, за результатами якої складено Акт «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи платника податку ОСОБА_2 з питань подання до органів ДФС декларації про майновий стан і доходи, за період з 01.01.2015р. по 31.12.2015р., своєчасності та повноти сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб і військового збору» №2648/17-00-13-05/ НОМЕР_1 від 06.12.2018 (далі іменується - Акт перевірки №2648/17-00-13-05/ НОМЕР_1 ).

На підставі Акта перевірки №2648/17-00-13-05/ фіскальним органом винесено податкові повідомлення-рішення:

- № від 28.12.2018р., яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію за платежем податок на доходи фізичних осіб в сумі 170,00грн.;

- № від 28.12.2018р., яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір в сумі 9609,68грн., з яких 7687,74грн. - за основним платежем та 1921,94грн. - за штрафною (фінансовою) санкцією (штрафом);

- № від 28.12.2018р., яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб в сумі 127367,83грн., з яких 101894,26грн. за податковим зобов`язанням та 25473,57грн. за штрафною (фінансовою) санкцією (штрафом).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу оскаржуваних рішень, на відповідність вимогам частини 2 ст.2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку; суд зазначає наступне.

Актом перевірки №2648/17-00-13-05/ НОМЕР_1 встановлено порушення платником податків:

- ппп.16.1.3 п.16.1 ст.16, пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, абз.в) п.176.1 ст.176, п.179 ст.179 ПК України у результаті неподання податкової декларації по майновий стан і доходи за 2015 рік;

- пп.16.1.2, пп.16.1.3 п.16.1 ст.16, абз.а) п.176.1, ст.176 ПК України у результаті чого встановлено відсутність ведення обліку доходів і витрат за 2015 рік;

- абз.д) пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, п.179.7 ст.179 ПК України, а саме не оподаткування доходу в сумі 512516,29грн. отриманого у 4 кварталі 2015р. як додаткове благо у вигляді анульованої (прощеної) заборгованості (основного тіла кредиту) боржників перед Банком, прощеного (анульованого) ПАТ «УкрСиббанк», в результаті чого перевіркою донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2015р. в сумі 92252,93грн.;

- пп.1.2, пп.1.3, пп.1.6 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, а саме не оподаткування доходу в сумі 512516,29грн. отриманого у 4кв. 2015р. як додаткове благо у вигляді (прощеної) заборгованості (основного тіла кредиту) боржників перед Банком, прощеного (анульованого) ПАТ «УкрСиббанк» в результаті чого перевіркою донараховано військовий збір за 2015р. в сумі 7687,74грн.

Висновки фіскального органу, викладені у Акті перевірки, ґрунтуються на листі ПАТ «УкрСиббанк» від 22.10.2018 за №14-2-02/62377 (вх.№11046/10/17-00 від 26.10.2018) відповідно до якого по ОСОБА_2 в звіті форми 1-ДФ за 4 квартал 2015 року з ознакою доходу «126» було відображено суму анульованої (прощеної) заборгованості (основного тіла кредиту) боржника перед Банком, з відповідним повідомленням боржника-платника податків про прощення (анулювання) боргу в порядку, передбаченому підпунктом д) підпункту 164.2.17 ст.164 розділу IV ПК України (з додатковим інформуванням про необхідність самостійної сплати податку та включенням відповідних відомостей до річної податкової декларації), а також копії повідомлення про анулювання боргу ПАТ «УкрСиббанк» №31-3-06/213 від 20.10.2015р., відповідно до якого таке повідомлення було отримано ОСОБА_2 особисто 20.10.2015р.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд керується та виходить з такого.

Згідно з пунктом 162.1 статті 162 ПК України (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платниками податку з доходів фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Відповідно до пп.163.1.1, 163.1.2 п. 163.1 ст. 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Вимогами пункту 164.1 статті 164 ПК України передбачено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. У разі використання права на податкову знижку базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням пункту 164.6 цієї статті на суми податкової знижки такого звітного року.

Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

За правилами підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України є вичерпним.

Так, відповідно до підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

В силу вимог п. 167.1 ст. 167 ПК України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті - мінімальна заробітна плата).

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, до суми такого перевищення застосовується ставка 20 відсотків.

Платники податку, які подають податкові декларації за податковий (звітний) рік згідно із статтями 177 і 178 цього розділу, застосовують ставку 20 відсотків до частини середньомісячного річного оподатковуваного доходу, що перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати. Розмір середньомісячного річного оподатковуваного доходу розраховується як сума загальних місячних оподатковуваних доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, поділена на кількість календарних місяців, протягом яких платником податку було одержано такі доходи у податковому (звітному) році, за який здійснюється декларування.

Пунктом 161 підрозділу 10 Розділу Перехідних положень ПК України визначено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені п.162.1 ст.162 цього Кодексу (підпункт 1.1 пункт 161 підрозділу 10 ПК України), тобто фізичні особи - резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, фізичні особи - нерезиденти, які отримують доходи з джерела їх походження в Україні та податкові агенти.

Відповідно до пп.1.3 п.161 підрозділу 10 розділу XX ПК України ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Таким чином, з контексту вищенаведених норм ПК України вбачається, що необхідною умовою для нарахування та утримання податку та військового збору з доходів фізичної особи є наявність факту отримання доходів.

Законом України від 9 квітня 2015 № 321-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань» підрозділ 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України було доповнено пунктом 8 такого змісту: «Не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року. Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.»

Тобто, курсова різниця, що виникла внаслідок знецінення національної валюти по відношенню до валюти прощеного боргу (кредиту), не відноситься до доходів платника податку та не підлягає оподаткуванню.

Судом встановлено, що 13.03.2008 між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (Банк) та ОСОБА_2 (Позичальник) було укладено Договір про надання споживчого кредиту №0 (при застосуванні ануїтетної схеми погашення), відповідно до пункту 1.1. якого Банк зобов`язався надати Позичальнику однією сумою, а Позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 45000,00 (сорок п`ять тисяч) доларів США 00цнт. та сплатити проценти за його користування шляхом внесення ануїтетних платежів в порядку і на умовах, визначених цим Договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 227250,00 (двісті двадцять сім тисяч двісті п`ятдесят) гривень 00коп. за курсом Національного банку України на день укладення цього Договору.

Відповідно до пункту 1.4. Договору про надання споживчого кредиту №0 від 13.03.2008 кредит надається Позичальнику для його особистих потреб (безпосередньо не зв`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника), а саме для купівлі однокімнатної квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Пунктом 1.5. Договору про надання споживчого кредиту №0 від 13.03.2008 встанволено, що кредит надається шляхом зарахування грошових коштів на поточний рахунок Позичальника № НОМЕР_2 , код Банка (МФО) 351005, у Банку для подальшого використання за цільовим призначенням.

З наявної в матерілах справи заяви на видачу готівки №43 від 13.03.2008 вбачається, що Банком було видано з поточного рахунку фізичної особи № НОМЕР_2 кошти в сумі 45000,00 (сорок п`ять тисяч) доларів США 00цнт., що було еквівалентно 227250,00грн. (двісті двадцять сім тисяч двісті п`ятдесят гривень 00коп.).

13.03.2008 між ОСОБА_2 (Покупець) та ОСОБА_3 (Продавець) було укладено Договір купівлі-продажу квартири, який був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Сохацькою О.В., якою здійснено його реєстрацію в реєстрі за №651, у відповідності до якого позивачем було придбано однокімнатну квартиру, загальною площею 32,1кв.м, житловою площею 14,1 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . У відповідності до пункту 8 вказаного Договору продаж квартири за домовленістю сторін вчинено за 252500,00грн. (двісті п`ятдесят дві тисячі п`ятсот гривень 00коп.), що на день укладення такого договору в еквіваленті становить за офіційним курсом НБУ 50000,00 (п`ятдесят тисяч) доларів США.

Таким чином, з вказаного вбачається, що отримані в кредит кошти було використано позивачем 13.03.2008 за встановленим у Договорі про надання споживчого кредиту №0 від 13.03.2008 цільовим призначенням.

Судом встановлено, що 09.10.2015 між Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" (Банк) та ОСОБА_2 (Позичальник) Договір про надання споживчого кредиту (з Правилами) №0, відповідно до пункту 2.2. якого метою надання кредиту було погашення заборгованості згідно до Договору про надання споживчого кредиту №0 від 13.03.2008р., укладеного між АТ «УкрСиббанк» та Позичальником.

20.10.2015 ПАТ «УкрСиббанк» було складено повідомлення по анулювання боргу (в порядку пп. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України) вих.№31-3-06/213, яким Банком було повідомлено ОСОБА_2 про те, що станом на 20.10.210 на підставі Договору про надання споживчого кредиту №0 від 13.03.2008 за нею рахується кредитна заборгованість у сумі 24171,62 (двадцять чотири тисячі сто сімдесят один) долар США 62 центи, що складає 522530,87 (п`ятсот двадцять дві тисячі п`ятсот тридцять гривень 87коп.) по курсу НБУ станом на 20.10.2015р., а також повідомлено про те, що АТ «УкрСиббанк» прийнято рішення про анулювання кредитної заборгованості, що станом на «20» жовтня 2015 року становить 24171,62 (двадцять чотири тисячі сто сімдесят один) долар США 62 центи, що складає 522530,87 (п`ятсот двадцять дві тисячі п`ятсот тридцять гривень 87коп.) по курсу НБУ станом на 20.10.2015р., а саме:

- суми основного боргу (кредиту) 23736,53 (двадцять три тисячі сімсот тридцять шість) доларів США 53 центи, що складає 513125,29 (п`ятсот тринадцять тисяч сто двадцять п`ять гривень 29коп.) по курсу НБУ станом на 20.10.2015;

- суми відсотків 435,09 (чотириста тридцять п`ять) доларів США 09 центів, що складає 9405,57 (дев`ять тисяч чотириста п`ять гривень 57коп.) по курсу НБУ станом на 20.10.2015.

Як слідує з наданої відповідачем відомості з Державного реєстру фізичних осіб ДФС України станом на 26.11.2018 у періоді з 01.10.15 по 31.12.15 АТ «УкрСиббанк» задекларував виплату (надання) доходу для ОСОБА_2 в розмірі 513125,29грн. з ознакою доходу «126», що було підтверджено відповідачем і у відзиві на позовну заяву.

Надаючи оцінку вказаним доказам суд приходить до висновку, що сторонами було не тільки визначено суму кредиту в еквіваленті до національної валюти станом на дату його отримання, але і було визначено в подальшому суму боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, що відбулося у жовтні 2015 року, а також при здійсненні банком 20.10.2015 року анулювання боргу позивача, розмір такого боргу також було визначено в національній валюті України за офіційним курсом Національного банку України і саме у цій валюті його було анульовано, про що банком було повідомлено фіскальний орган шляхом подання форми 1-ДФ, відомості з якої було внесено до Державного реєстру фізичних осіб ДФС України.

Як вбачається з Акту перевірки фіскальним органом не було враховано зазначені обставини, в результаті чого відповідачем безпідставно не було застосовано по відношенню до позивача положення п.8 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, а саме не враховано, що до додаткового блага платника податків не включається сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, яка станом на 01.01.2014 не була погашена, визначена за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом НБУ станом на 1 січня 2014 року.

З метою правильного визначення бази оподаткування та, відповідно, сум грошового зобов`язання, що підлягають сплаті позивачем у зв`язку з отриманням доходу у вигляді додаткового блага, контролюючий орган повинен був перевірити отриману податкову інформацію та з`ясувати, зокрема, чи мав позивач суму основного боргу за кредитом перед банком, і яка сума основного боргу перед банком не була погашена позивачем станом на 01.01.2014; яка сума основного боргу анульована (прощена) банком, і яка з неї сума анульованого (прощеного) основного боргу, що не була погашена позивачем станом на 01.01.2014; еквівалент анульованої (прощеної) у доларах США суми основного боргу у гривнях на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню за офіційним курсом НБУ, і який еквівалент анульованої (прощеної) у доларах США суми основного боргу у гривнях, що не була погашена позивачем станом на 01.01.2014, різниця між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом НБУ станом на 1 січня 2014 року.

В той де час, як вбачається з Акту перевірки, під час проведення перевірки позивача відповідач керувався лише відомостями з Державного реєстру фізичних осіб ДФС України від 26.11.2018 та інформації, отриманої від АТ «УкрСиббанк» від 22.10.2018 за вих.№14-2-02/62377, яким банком лише констатовано факт подання ним податкового розрахунку за формою № 1-ДФ відносно сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку фізичної особи ОСОБА_2 .

Як було підтверджено представником Позивача будь-яких первинних документів контролюючим органом у АТ «УкрСиббанк» не отримувалося, при цьому контролюючим органом не було вжито заходів для перевірки інформації, викладеної у довідці, складеній

АТ «УкрСиббанк» та виданій для ОСОБА_2 вих.№63-9-33/5 від 09.01.2018, яка була надана позивачем контролюючому органу під час проведення перевірки та з якої вбачається інформація про те, що АТ «УкрСиббанк» повідомляє про стан кредитної заборгованості по кредитному договору №0 від 13.03.2008, а зокрема зазначено, що фактично сплачено процентів в сумі 38113,27 (тридцять вісім тисяч сто тринадцять доларів США 27 центів) та основного боргу в сумі 45000,00 (сорок п`ять тисяч доларів США 00 центів).

Відповідно, суд приходить до висновку, що жодних належних заходів, необхідних для з`ясування вищезазначених питань фіскальним органом не було вжито, хоча це мало істотне значення для надання правильних висновків за результатами перевірки.

Як наслідок, до складу загального річного оподатковуваного доходу позивача за 2015 рік було включено всю суму прощеного боргу, в тому числі суми, які відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України не вважаються додатковим благом. Відповідно, суми грошових зобов`язань позивача з ПДФО та військового збору були визначені помилково та істотно завищені.

Верховний Суд у постанові від 19.09.2019 у справі №826/4240/18 зазначає, що для правовідносин, які виникають у сфері справляння податків, не має правового значення те, яким чином банк-кредитор обліковував відповідну суму прощеного боргу у своєму бухгалтерському обліку, а визнання банком прощеного боргу позичальника його оподатковуваним доходом та надання до фіскальної служби відповідного податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, не впливає на податкові зобов`язання позивача.

У зв`язку з вказаним, суд приходить до висновку, що отримана фіскальним органом інформація з поданого банком податкового розрахунку за формою № 1-ДФ потребує перевірки її змісту та правильного встановлення правової природи анульованого (прощеного) кредитором боргу (кредиту) позивача (як курсової різниці, розрахованої відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, або додаткового блага, яке підлягає включенню до загального оподатковуваного доходу фізичної особи), чого у випадку перевірки позивача здійснено відповідачем не було.

Як вбачається з висновку позасудового економічного експертного дослідження №1, складеного 27.06.2019 судовим експертом Данилюк І.Г. за результатами проведеного дослідження на питання чи підтверджується документально та нормативно встановлений актом ДФС у Рівненській області №2648/17-00-13-05/ від 06.12.2018р. приріст показників фінансового та/або майнового стану платника податків ОСОБА_2 внаслідок анулювання АТ «УкрСиббанк» кредитної заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 13.03.2008р. у сумі основного боргу (кредиту) 23736,53 долара США, що складає 513125,29грн. по курсу НБУ станом на 20.10.2015р., що має наслідком нарахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору було надано негативну відповідь. Експертом було констатовано, що з наданих документів, вбачається, що ОСОБА_2 в гривнях України було сплачено

АТ «УкрСиббанк» 761545,36грн. (сімсот шістдесят одна тисяча п`ятсот сорок п`ять гривень 36коп.), що в 3,3 рази більше ніж було отримано нею в кредит у порівнянні з отриманою сумою кредиту відповідно до п.1.1. Договору №0 від 13.03.2008р. Крім того, експертом зазначено, що ріст курсу валюти отриманого та використаного кредиту не збільшує фінансовий та/або майновий стан позичальника, а навпаки погіршує його. Зважаючи на положення пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України експертом зроблено висновок, що різниця між заявленою банком у національній валюті сумою анульованого боргу та сумою боргу ОСОБА_2 станом на 01.01.2014 в гривневому еквіваленті не може бути віднесена до додаткового блага, а відповідно не може бути включена до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків.

За приписами ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Одним із основних постулатів адміністративного процесуального законодавства є презумпція винуватості відповідача у справі - суб`єкта владних повноважень (ч.2 ст.77 КАС України). У свою чергу податковим законодавством презюмується правомірність рішень, дій та бездіяльності платника податків (ст.4 ПК України).

Зазначене в сукупності обумовлює покладення обов`язку доказування в податкових спорах на податковий орган, який у відповідності до принципу офіційного з`ясування обставин справи повинен доводити в суді обставини, що стали підставою для нарахування платнику податків спірних податкових зобов`язань, та правомірність прийняття свого рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20.02.2018 р. у справі №817/149/17, від 29.03.2018 р. у справі № 813/2758/16 та, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, яка є обов`язковою для суду при вирішенні даної справи.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97) Суд визначив, що "… адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень".

Таким чином, адміністративна справа має бути розглянута на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, та правомірність і обґрунтованість свого рішення має саме контролюючий орган.

Суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень в порядку ст.77 КАС України, а тому перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та дій і докази, надані позивачем, суд приходить до переконання, що оспорювані податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем без дотримання вимог чинного законодавства України та порушують майнові права та інтереси позивача, захищені статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Відтак, позовні вимоги про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 28.12.2018р. №, №, № належить задовольнити повністю.

Водночас суд зауважує, що повноваження щодо визначення суми грошових зобов`язань та застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, є дискреційним повноваженням таких контролюючих органів. Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності рішення передбаченим у законі критеріям, не повинен підміняти контролюючий орган та перебирати на себе його повноваження щодо нарахування платнику податків грошових зобов`язань та штрафних санкцій в інших розмірах.

До того ж, у спірних правовідносинах визначення об`єкту оподаткування та сум грошових зобов`язань, що підлягають сплаті позивачем, потребують складних арифметичних та методологічних розрахунків, що додатково вказує на неможливість часткового скасування оспорюваних податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, сплачена сума судового збору у розмірі 1371грн.48коп. відповідно до квитанції, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи, підлягає присудженню на користь позивача.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області № , № та № від 28.12.2018.

Стягнути на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДФС у Рівненській області (, вул. Відінська, 12, м. Рівне, 33023) судові витрати на суму 1371 (одна тисяча триста сімдесят одна) грн. 48 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 02 серпня 2019 року.

Суддя Зозуля Д.П.