Справа № 727/4470/19
Суддя: Слободян Г. М.
Дата ухвалення: 2019-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/4470/19
Провадження № 2-а/727/123/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2019 року Шевченківський районний суд м. Чернівців в складі:

Головуючого судді Слободян Г.М.

за участю секретаря судових засідань Ільчук М.В.

за участю сторін:

- позивача ОСОБА_1

- відповідача ОСОБА_2

- представника відповідача ГУНП у Чернівецькій області Бадаліна С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення Шевченківського районного суду м. Чернівці справу адміністративного судочинства за позовною заявою ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ;) до інспектора СРПП №1 Глибоцького відділення поліції ГУНП в Чернівецькій обл.. старшого лейтенанта Васкан С.І. (адреса: 60400 смт.Глибока вул.10ї річниці Незалежності України, 9), ГУНП в Чернівецькій області (адреса: 58000 м.Чернівці вул. Головна, 24) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, ВСТАНОВИВ:

В суд із позовною заявою звернувся позивач ОСОБА_1 до відповідача до інспектора СРПП №1 Глибоцького відділення поліції ГУНП в Чернівецькій обл.. старшого лейтенанта Васкан С.І., ГУНП в Чернівецькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ДПО 18 №489976 від 09.04.2019 р. Мотивує заявлені вимоги тим, що 09.04.2019 року в 13 годині 00 хвилин рухаючись на належному йому автомобілі марки «Мітсубісі Оутлендр» д/н НОМЕР_1 по трасі м-19 537 км де був зупинений працівником поліції. Після зупинки підійшов Інспектор СРПП №1 Глибоцького відділення поліції ГУНП в Чернівецькій області С-т лейтенант ОСОБА_2 та повідомив, що я недотримався вимог дорожньої розмітки 1.1. «Суцільна лінія» та здійснив обгін та відносно нього буде складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в не автоматичному режимі за ч.І ст.122 КУпАП. Вважає, що вказана постанова у справі про адміністративне правопорушення від 09 квітня 2019 року серія ДП018 № 489976 є незаконною і, такою, що винесена з грубим порушенням чинного законодавства, а зазначені в ній обставини не відповідають дійсності, суперечать одна одній та не підтверджуються належними, допустимими доказами, що на його думку призвело до незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності і застосування до нього адміністративного стягнення, а тому вважає, що постанова підлягає скасуванню, оскільки відповідачем перед початком розгляду справи, ОСОБА_2 , не зачитав права зазначені в ст. 63 Конституції України та ст.268 КУпАП, чим порушив вимоги ст. 279 КУпАП; при цьому, вказує, що при розгляді справи, відповідачем ОСОБА_2 було порушено ст.62 Конституції України, тобто вважає, що останній порушив його процесуальні права визначені ст.268 КпАп України у повному обсязі, в тому числі і права на захист, що унеможливило виконання вимог ст.245 КпАП України щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Просить, визнати дії відповідача, інспектора поліції Васкана С.І. протиправними і винесену ним постанову скасувати, а провадження по справі закрити.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, в наданому вступному слові (поясненнях) посилався на обставини аналогічно викладеним в позові, який просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 поти заявлених позовних вимог ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував та просив відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Представник відповідача ГУНП у Чернівецькій області Бадалй С.О. в судовому засіданні пояснив, що позовні вимоги позивача не визнає, так як СРПП №1 Глибоцького відділення поліції ГУНП в Чернівецькій обл.. старшого лейтенанта Васкан С.І. діяв у відповідності до чинного законодавства та своїх посадових інструкцій, посилаючись на те, що 09.04.2019 року в 13 годині 00 патрулем, до складу якого входив інспектор старший лейтенант ОСОБА_2 , під час патрулювання зафіксовано адміністративне правопорушення. Після чого було зупинено транспортний засіб, відповідач підійшов до водія та належним чином представився водію, проінформував його про порушення Правил дорожнього руху України та попросив пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позивач всі документи пред`явив на вимогу відповідача крім посвідчення водія, тримаючи посвідчення у руках. Відповідачем було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн. та надано позивачу для ознайомлення, роз`яснивши позивачу його права як громадянина України, в чому останній розписався. Крім того, главою 19 КпАП України передбачено, що у разі виявлення адміністративного правопорушення, в тому числі передбаченого ст..122, КпАП України, посадова особа органу Національної поліції має право розглянути справу про адміністратвине правопорушення за місцем його вчинення та за результатами такого розгляду винести постанову у справі про адміністративне правопорушення. Стаття 33 КпАП України передбачає, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі. У відповідності до ст.258, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Просив відмовити в задоволенні адміністративного позову позивача в повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ГУНП у Чернівецькій області Бадалй С.О., відповідача ОСОБА_2 , вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зважає на наступне.

Відповідно до ст.289 КпАП України, - скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочний розглядати скаргу.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України", суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права… Договірних держав. У справі Bellet v. France, Суд зазначив, що"стаття 6 § 1 Конвенції, містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Судом належними доказами по справі встановлено, що 09.04.2019 року, інспектором СРПП №1 Глибоцького відділення поліції ГУНП в Чернівецькій обл.. старшим лейтенантом Васкан С.І. було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, ДП018 № 489976 від 09.04.2019, на підставі якої, позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 122 ч. 1, КпАП України та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255, 00 грн. (а.с.8).

З постанови у справі про адміністративне правопорушення ДП018 № 489976 від 09.04.2019 р. вбачається, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Мітсубісі Оутлендр» д/н НОМЕР_1 по трасі м-19 537 км, водій ОСОБА_1 перетнув суцільну лінію, чим порушив п.п.1 п.1 Розділу 34 Правил дорожнього руху України, тим самим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч. 1, КпАП України.

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч.1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, статті 124-1 - 126.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

В статті 258 КУпАП зазначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

За приписами ч.2 наведеної статті протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу (ч.4 ст. 258 КУпАП).

Отже, виходячи з контексту ст. 258 КУпАП суд вважає помилковими доводи позивача про те, що відповідач мав скласти протокол про адміністративне правопорушення та відхиляє їх.

Відповідно до ч. 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Верховний Суд України в п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення в транспорті», акцентував увагу на тому, що зміст постанови в справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати вимогам, встановленими статтями 283, 284 КпАП України, зокрема, в постанові необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Главою 19 КпАП України передбачено, що у разі виявлення адміністративного правопорушення, в тому числі передбаченого ст.ст. 122 ч.1, КпАП України, посадова особа органу Національної поліції має право розглянути справу про адміністративне правопорушення за місцем його вчинення та за результатами такого розгляду винести постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.1 статті 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Стаття 280 КУпАП визначає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ст.23 Закону України «Про національну поліцію», поліція вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

У випадках, передбачених ст. 258 ч.1, ч.2 КпАП України, посадовими особами Нацполіції на місці вчинення правопорушення виноситься постанова справі про адміністративне правопорушення. Відповідно до положень Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

В судовому засіданні, суд звертає увагу на непослідовність пояснень позивача щодо не роз`яснення йому процесуальних прав і порушення його права на захист про яке від заявляв інспектору поліції Васкану С.І. Так, на оглянутому у судовому засіданні відеозапису, чітко вбачається момент роз`яснення позивачу відповідачем ОСОБА_2 процесуальних прав і з записів відео не вбачається, щоби ОСОБА_1 заявляв клопотання про захисника, що в засіданні не заперечувалося останнім.

З оглянутих у судовому засіданні відеоматеріалів, наданих позивачем, слідує, що позивачеві було роз`яснено його права та надано копію постанови.

Доводи позивача, що він не замітив дорожньої розмітки 1.1. Суцільна лінія і не здійснював обгону, а рухався прямо, суд вважає необґрунтованими, оскільки у судовому засіданні ці обставини спростовуються доказами, наданими відповідачем, а саме відеозаписом подій 09.04. 2019 року.

Під часу руху транспортного засобу в обов`язки водія не входить з`ясування законності встановлення дорожньої розмітки та відповідність її нормам ДСТУ.

Аналогічна позиція викладена в постанові п`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.04.2019 № 489/7717/18. Вище вказана позиція узгоджується і з практикою викладеною в постанові Верховного Суду від 12.03.2018 року у справі №751/6165/17.

Пунктом 1.10 Правил дорожнього руху України дано визначення поняття "водій", а саме: водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

У відповідності до ст. 14 ч.5 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Отже, твердження, на які посилається позивач в обґрунтування обставин позову і заявлених вимог, не спростовуються твердження по порушення правил дорожнього руху. Із наданих пояснень суд чітко вбачає, що після того як було зупинено транспортний засіб, відповідач інспектор СРПП №1 Глибоцького відділення поліції ГУНП в Чернівецькій обл.. старший лейтенант ОСОБА_2 . підійшов до водія та належним чином представився водію, проінформував його про порушення Правил дорожнього руху України та попросив пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позивач всі документи пред`явив на вимогу відповідача. Відповідачем було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн. та надано позивачу для ознайомлення, роз`яснивши позивачу його права як громадянина України, в чому останній розписався. Відповідач, складаючи постанову про накладення адміністративного стягнення, з`ясував всі обставини, які підлягають з`ясуванню та діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КпАП України та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст. 40 п.1 Закону України «Про національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото - і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото - і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Щодо доводів позивача на порушення вчиненні інспектором поліції Васкан С.І. щодо порушення його права на захист, суд зважає на наступне.

Відповідно до ч.1 статті 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження.

У частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу (рішення Рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі №5-рп/2015). Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 14.02.2018 по справі № справа №536/583/17(провадження №К/9901/4973/18).

Положеннями КпАП України, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку передбачено спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення. Тобто, провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом ІV КпАП України, не здійснювалося. Оскаржувана постанова складена на місці вчинення правопорушення, відповідно до положень ч. 4 ст. 258 КпАП України.

Європейський суд з прав людини в пункті 32 справи «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи.

Санкція ст. 122 КпАП України не передбачає застосування адміністративного арешту. Таким чином відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

При цьому суд звертає увагу на те, що законом не визнана обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а позивач не був позбавлений права скористатися правовою допомогою засобами телефонного зв`язку, і позивач не обґрунтував, що вчиняв дії, спрямовані саме на прибуття адвоката на місце зупинки транспортного засобу.

Суд також зазначає, що в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідач не перешкоджав реалізації права на отримання правової допомоги на місці розгляду справи чи в телефонному режимі, про що роз`яснено порушнику.

Таким чином, відповідачем було забезпечено позивачу можливість реалізації прав, визначених ст. 268 КУпАП, при розгляді справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року 760/10640/18.

Відповідно до ч.4 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Ст. 33 КпАП України передбачає, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 71 ч.1 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст.287 ч.1 КпАП України, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим. Як передбачено ст.288 ч.1 п.3 КпАП України, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено, зокрема, у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України з особливостями, встановленими КпАП України.

Згідно ч.1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин суд вважає, що докази порушення відповідачем процедури винесення постанови про накладання адміністративного стягнення відсутні, а тому суд приходить до висновку про дотримання Інспектором поліції вимог КУпАП України при розгляді справи, що, з огляду на встановлені вище фактичні обставини, свідчить про те, що оскаржувана постанова є правомірною, прийнятою у межах повноважень та у спосіб, встановлений законом, і не підлягає скасуванню, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

У зв`язку із відмовою у позові витрати на правову допомогу стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 77, 242, 244, 245, 246, 255, 286 КАС України, ст.ст. 122 ч.1, 245, 247 п.1, 280, 286, 289, 293 КУпАП, - суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до відповідачів інспектора СРПП №1 Глибоцького відділення поліції ГУНП в Чернівецькій обл.. старшого лейтенанта Васкан С.І.; Головного Управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання дій інспектора СРПП №1 Глибоцького відділення поліції ГУНП в Чернівецькій обл.. старшого лейтенанта Васкан С.І. протиправними; скасування постанови ДПО18№ 489976 від 09.04. 2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.; стягненні на його користь судових витрат та витрат на правову допомогу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст судового рішення складено 26.07. 2019 року.

Суддя Слободян Г.М.