Справа № 240/8401/19
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

02 серпня 2019 року м. Житомир справа № 240/8401/19

категорія 109020100

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Лавренчук О.В., перевіривши виконання вимог законодавства при поданні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області в якому просить:

-визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою за його клопотанням від 03.05.2018 з послідуючою передачею земельної ділянки в оренду на термін 49 років для сінокосіння.

-зобов"язати Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою для сінокосіння земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 , яка розташована на території Андрушівського району Житомирської області з послідуючою передачею в оренду на 49 років.

Ухвалою судді від 07.06.2019 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

Після відкриття провадження у справі, судом встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 160 КАС України.

Відповідно п.4 ч.5 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у позовній заяві зазначаються, зокрема, зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

У прохальній частині позовної заяви позивач просить визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою за його клопотанням від 03.05.2018 з послідуючою передачею земельної ділянки в оренду на термін 49 років для сінокосіння.

При цьому, з тексту спірної відмови слідує, що така відповідь надана не за результатами розгляду заяви позивача, а про виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02.10.2018 у справі №806/3015/18.

Крім того, у позовній заяві позивач зазначає, що фактично відповідачем не виконано судове рішення у справі №806/3015/18 від 02.10.2018 та клопотання від 03.05.2018 у відповідності до Земельного кодексу України не розглянуто.

Тобто, фактично позивач просить зобов`язати відповідача вчинити дії, спрямовані на виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

При цьому, чинне законодавство не передбачає такого способу захисту права, як звернення до суду з позовом про зобов`язання вчинити дії, спрямовані на виконання рішення суду, оскільки в цьому випадку відбувається нашарування судових рішень, що не призводить до ефективного захисту прав осіб.

Обов`язок виконання рішення суду, яке набрало законної сили, прямо передбачено Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України та Законом України "Про виконавче провадження", а тому не потребує врегулювання в судовому порядку.

При цьому, суд звертає увагу, що чинне законодавство України передбачає порядок здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, який врегульовано ст. 382, 383 КАС України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

З огляду на зазначене, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Позовні вимоги, предметом яких є невиконання чи неналежне виконання судового рішення, повинні вирішуватися в межах відповідної справи (невиконання рішення у якій оскаржується) в порядку ст. 383 КАС України і не можуть розглядатися в іншому (новому) позовному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне вказати, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він може вирішити вказану спірну ситуацію шляхом звернення до суду в порядку ст.383 КАС України, яка регламентує підстави та порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень- відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду, а не в порядку звернення до суду першої інстанції з новим позовом, що призведе до нашарування судових рішень та зобов`язання відповідача вчинити дії щодо виконання судового рішення, на що чинним законодавством передбачений зовсім інший порядок.

Якщо позивачем пред`явлено адміністративний позов, він має містити ознаки публічно-правового спору та позовна заява має містити вимоги, що відповідають ч.1 ст.5 КАС України.

Якщо позивач вважає, що між ним та відповідачем виник новий спір, у зв`язку з чим подано дану позовну заяву, то йому необхідно обґрунтувати відповідну правову позицію.

Отже, вказані обставини позбавляють суд можливості вирішити питання чи є заявлені вимоги самостійними позовними вимогами про вирішення нового спору, чи повинні вирішуватися за правилами ст.383 КАС України, шляхом подання окремої заяви в порядку виконання судового рішення, та як наслідок, і щодо відкриття провадження у справі.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статтей 160,161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.

З огляду на викладене, позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу терміну визначитися з характером спірних правовідносин, а саме: чи є вони самостійними позовними вимогами чи покликані на виконання ст.383 КАСУ. У разі усунення недоліків на подання саме адміністративного позову надати уточнену позовну заяву, оформлену у відповідності до вимог ст. 5,160,161 КАСУ , відповідно до кількості учасників справи.

Керуючись статтями 160, 161, 240, 243, 248, 256 КАС України, суд, -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 - залишити без руху.

Позивачу усунути зазначені в ухвалі суду недоліки протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення.

У разі якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у строк, встановлений судом, позовну заяву буде залишено без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя О.В. Лавренчук