Справа № 240/7392/19
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2019-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/7392/19 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Нагірняк Микола Федорович

Суддя-доповідач - Мацький Є.М.

01 серпня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Шпикуляк Ю.В.,

представника відповідача: Москаленка А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 червня 2019 року (рішення прийнято у м. Житомирі, повний текст рішення складено 10.06.2019, час його прийняття не зазначено) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. 8.05.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення від 08.02.2019 року щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги та зобов`язання призначити та виплатити таку допомогу.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

2. 5 червня 2019 року рішенням Житомирського окружного адміністративного суду в задоволенні позовних вимог відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

3. Апелянт, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просив скасувати рішення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

4. Апелянт зазначив, що він в період з 10.05.1987 року по 23.05.1988 року проходив строкову військову службу на території Республіки Афганістан та приймав участь в бойових діях, під час яких отримав поранення, контузію та захворювання. 27.12.2017 року під час первинного огляду Житомирською МСЕК-2 з 11.12.2017 року встановлена третя група інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.

5. Апелянт вважає, що він як інвалід третьої групи з 11.12.2017 року набув право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на 01.01.2017 року. На своє звернення до відповідача отримав протиправну відмову у призначенні та виплаті такої одноразової допомоги. Підстави, передбачені ст.16-4 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", для відмови у призначенні такої виплати, відсутні. При винесенні оскаржуваного рішення відповідачем не були враховані правові позиції Верховного Суду.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

6. Апелянт в період з 10.05.1987 року по 23.05.1988 року проходив строкову військову службу на території Республіки Афганістан та приймав участь в бойових діях, під час яких отримав захворювання.

7. 27.12.2017року під час первинного огляду Житомирською МСЕК-2 апелянту з 11.12.2017 року встановлена третя група інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.

8. За результатами розгляду заяви апелянта рішенням відповідача в особі комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсацій (протокол №13 від 08.02.2019року), було відмовлено в призначенні вказаної допомоги. Вказане рішення мотивоване первинним встановленням апелянту інвалідності понад 3-місячний термін після звільнення з строкової військової служби .

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

9. Апелянт вважає, що він як інвалід третьої групи з 11.12.2017 року набув право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на 01.01.2017 року. На своє звернення до відповідача отримав протиправну відмову у призначенні та виплаті такої одноразової допомоги. Підстави, передбачені ст.16-4 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", для відмови у призначенні такої виплати, відсутні. При винесенні оскаржуваного рішення судом першої інстанції не були враховані правові позиції Верховного Суду.

10. Відповідач зазначив, що апелянт, як військовослужбовець строкової військової служби, має право на отримання вказаної одноразової грошової допомоги відповідно до вимог п.6 ч.2 ст.16 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" виключно за умови, що отримання інвалідності мало місце під час строкової військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби. Апелянту така інвалідність встановлена лише 11.12.2017 року, тобто пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби. При ухваленні оскаржуваного рішення, на думку представника відповідача, судом першої інстанції були враховані правові позиції Верховного Суду саме відносно законодавства у редакції на час спірних відносин.

11. Представник третьої особи проти позову заперечив і наводив доводи, аналогічні доводам представника відповідача.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

12. Частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

13. Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав призначення та нарахування одноразової грошової допомоги у разі інвалідності військовослужбовців, як складової їх соціального захисту, регулюються правовими нормами Закону України від 20 грудня 1991 року N 2011-XII "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон N 2011-XII) в редакції, що були чинні на день виникнення таких відносин.

14. Соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом (стаття 1 Закону N 2011-XII).

15. За змістом статті 16 зазначеного Закону N 2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві - це гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

16. Відповідно до частини дев`ятої статті 16-3 Закону N 2011-XII (в редакції, що діяла на час первинного встановлення Позивачу інвалідності в грудні 2017року) порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

17. Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року N 975, прийнятою відповідно до пункту 2 статті 16-2 та пункту 9 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок N 975).

18. Відповідно до пункту 3 Порядку N 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

19. Отже, моментом виникнення права Позивача на виплату одноразової грошової допомоги є дата первинного встановлення інвалідності (11.12.2017року), а тому застосуванню до спірних правовідносин підлягає законодавство, яке діяло на момент первинного встановлення Позивачу III групи інвалідності, а саме Закон України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.91р. N2011-XII, в редакції Закону у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 р. N 1774-VIII), що набула чинності з 01.01.2017року.

20. Приписами правових норм статті 16 Закону N 2011-XII в редакції, чинній з 1 січня 2017 року, законодавець розмежовує підстави призначення одноразової грошової допомоги в залежності від виду військової служби.

21. Так, пункт шостий частини другої статті Закону N 2011-XII, в редакції чинній з 1 січня 2017року, передбачає, що у разі встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві.

22. В контексті спірних правовідносин, як зазначає Верховний Суд у постанові від 26.06.2018року, саме пункт шостий частини другої статті 16 Закону N 2011-XII є спеціальною правовою нормою, що містить особливі критерії для встановлення умов виплати одноразової грошової допомоги особам, які проходять строкову військову службу, зокрема:

- особливі суб`єкти отримання допомоги - військовослужбовці строкової військової служби;

- визначений час настання інвалідності - період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби;

- відсутність умови про настання інвалідності після закінчення тримісячного строку після звільнення зі служби.

23. Аналогічне право закріплено Порядком N 975.

V. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

24. Апелянт в розумінні вимог частини шостої статті 16 Закону N 2011-XII (в редакції чинній з 1 січня 2017 року) є військовослужбовцем строкової військової служби, право якого на отримання одноразової грошової допомоги обмежено настанням інвалідності під час проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби.

25. Враховуючи, що первинне встановлення інвалідності Позивачу (11.12.2017року) мало місце в період дії зазначеної редакції ст. 16 Закону N 2011-XII та після спливу трьох місяців від дня звільнення зі строкової служби, права на отримання вказаної одноразової грошової допомоги у апелянта як військовослужбовця строкової військової служби не виникає.

26. Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги апелянта не ґрунтувались на чинному законодавстві України, є безпідставними, а тому задоволенню не підлягали.

27. Така правова позиція відповідає постанові Верховного Суду у складі Колегії суддів Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 26.06.2018року (справа N750/5074/17, адміністративне провадження NК/9901/44751/18).

28. Відповідно до вимог ч.5 ст.242 КАС України така правова позиція Верховного Суду підлягає врахуванню судом при розгляді даної справи.

29. Колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта щодо необхідності врахування правової позиції Верховного Суду, викладених в постановах від 28.02.2018року у справі №806/694/16, від 15.03.2018року у справі №816/4195/15, від 20.03.2018року у справі № 295/3091/17, від 22.03.2018року у справі №288/349/17, від 21.06.2018року у справі № 751/4367/17, від 27.06.2018року у справі №645/5832/16-а, від 21.08.2018року у справі №295/14297/16-а, від 13.12.2018року №623/1711/17, від 19.12.2018року у справі № 333/2180/17, від 05.04.2019року у справі №820/4143/18, від 15.04.2019року у справі №753/20482/17 , з огляду на таке.

30. По-перше, в даних судових рішеннях викладені висновки окремих колегій Касаційного адміністративного суду, а в постанові від 26.06.2018 року - висновок Верховного Суду у складі Колегії суддів Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду.

31. По-друге, у зазначених судових рішеннях Верховний Суд не робив висновків щодо застосування правових норм статті 16 Закону N 2011-XII в редакції, чинній з 1 січня 2017 року, щодо призначення одноразової грошової допомоги військовослужбовцям строкової служби.

32. Колегія суддів вважає також помилковими доводи апелянта про ототожнення відсутності права особи на одноразову грошову допомогу із підставами, передбаченими ст.16-4 Закону N2011-XII, за якими призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються.

33. Вказані законодавцем підстави, пов`язані з діями (поведінкою) осіб, які претендують на отримання цієї допомоги. Проте з цих підстав особа відповідним рішенням не усувається від права на отримання одноразової грошової допомоги та не позбавляється цього права, так як таке право у неї не виникало в силу її ж дій, перелічених в ст.16-4 Закону N2011-XII.

34. Колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта щодо необхідності врахування правової позиції, викладеної в рішенні Сьомого апеляційного адміністративного суду. Відповідно до вимог ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

35. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

36. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

37. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

38. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

39. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

40. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, Апеляційний Суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 червня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі 02 серпня 2019 року.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Залімський І. Г. Сушко О.О.