Справа № 560/578/19
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2019-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/578/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Козачок І.С.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

01 серпня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Охримчук М.Б.,

представника позивача: Колісник С.Є. ,

представника відповідача: Кундиловської М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "27" на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 травня 2019 року (повне рішення складене 23.05.2019) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "27" до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2019 року позивач, ТОВ "27", звернулось в Хмельницький окружний адміністративний суд з позовом до Головного управління ДФС у Хмельницькій області, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС України в Хмельницькій області від 27.12.2018 № , № , № , № про застосування штрафних санкцій.

Хмельницький окружний адміністративний суд рішенням від 14.05.2019 в задоволенні позову відмовив. Судове рішення мотивоване тим, що предметом проведеної відповідачем перевірки були питання своєчасності реєстрації товариством податкових накладних в ЄРПН, складених та зареєстрованих на адресу неплатників ПДВ, де в усіх накладних визначена основна ставка оподаткування - 20 відсотків (код ставки 20), пільги відсутні. Вказані у податкових накладних послуги (товари, роботи), надані позивачем, не віднесені нормами ПК України до операцій, що підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою, що не є об`єктом оподаткування, або які звільнені від оподаткування, також, відповідач підтвердив та довів в судовому засіданні обставини, якими він обґрунтовує доводи про порушення позивачем вимог п.201.10 ст.201 ПК України, а також правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що перелік податкових накладних, які не надаються отримувачам (покупцям) є вичерпним та включає тільки податкову накладну, яка складена на постачання для операцій, які звільненні від оподаткування ПДВ, однак податкова накладна, яка складена на постачання товарів/послуг для операцій, які оподатковуються за нульовою ставкою, не визначена серед податкових накладних, що не надаються отримувачу (покупцю), а тому до нього не може бути застосований штраф за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних. Вважає, що за рядом операцій, де він виступав постачальником і виписував податкові накладні неплатникам податку, позивач звільнений від відповідальності за несвоєчасність реєстрації податкових накладних. Не погоджується, що для звільнення платника від відповідальності, передбаченої п.120-1.1 ст.120-1 ПК України, необхідна одночасна наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою).

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що податкові накладні, які не надаються покупцю, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. Крім того, операції, за якими виписувались податкові накладні товариством, не були звільнені від оподаткування, а тому виняток щодо незастосування штрафних санкцій на підприємство позивача не розповсюджується. Вважає, що підстави для скасування податкових повідомлень-рішень відсутні.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Товариство з обмеженою відповідальністю «27» є юридичною особою, зареєстрованою в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 12.10.2015 та є платником податків за основним місцем обліку в Головному управлінні ДФС у Хмельницькій області.

У грудні 2018 року працівником ГУ ДФС у Хмельницькій області проведено камеральну перевірку своєчасності реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування Товариством з обмеженою відповідальністю «27» за 2017-2018 роки.

За результатами перевірки складено Акт про результати камеральної перевірки щодо своєчасності реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування за 2017-2018 роки ТОВ «27» від 17.12.2018 року №162/22-01-50-05/40063820, який отримано позивачем 18.01.2019.

За результатами перевірки встановлено порушення ТОВ «27» п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, а саме, що реєстрація податкових накладних/розрахунків коригування згідно переліку, наведеного у Додатку № 1 до Акту перевірки проведена з порушенням законодавчо встановлених строків.

На підставі Акту перевірки Головним управлінням ДФС України в Хмельницькій області прийнято податкові повідомлення-рішення № від 27.12.2018, № від 27.12.2018, № від 27.12.2018 та № від 27.12.2018, якими застосовано передбачений ст. 120-1.1 ПКУ штраф за затримку (несвоєчасність) реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних. Загальна сума штрафу, застосованого за вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, становить 28185,50 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю «27» звернулось до суду, вважаючи рішення відповідача протиправними у зв`язку з тим, що податкові накладні, зазначені в акті камеральної перевірки, не надавались отримувачам (покупцям), а тому штрафні санкції, передбачені пунктом 120-1.2 ст. 120-1 ПКУ, не застосовуються.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно з вимогами пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

За змістом окремих абзаців пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Згідно пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України (у редакції, що діє з 01 січня 2017 року, на підставі Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21 грудня 2016 року № 1797-VIII) порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі, зокрема, 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів та 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів.

Відтак, однією із умов формування податкового кредиту покупцем є факт реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. Відсутність такої реєстрації виключає можливість формування податкового кредиту за такою податковою накладною.

При цьому такий обов`язок не є беззаперечним, пільги щодо дій по ньому охоплені в застосованій судами статті 120-1 ПК України.

З 01 січня 2017 року законодавцем змінено редакцію пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України. На відміну від попередньої редакції цієї статті, яка встановлювала штрафні санкції за порушення термінів реєстрації виключно податкових накладних, що підлягають наданню покупцям, чинною на момент виникнення правовідносин редакцією визначено, що штрафні санкції застосовуються за порушення граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації всіх податкових накладних та/або розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. Винятком є виключно порушення термінів реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 1307 при складанні податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пунктах 10-15 цього Порядку, у верхній лівій частині таких накладних у графі "Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини" робиться помітка "X" та зазначається тип причини, зокрема, «08» - складена на постачання для операцій, які не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість; «09» - складена на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість.

Отже, положеннями Порядку № 1307 визначено детальний перелік податкових накладних, які не підлягають наданню отримувачу (покупцю). Цей перелік включає в себе не тільки податкові накладні, складені на постачання для операцій, які не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість та операції, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість, але й інші групи операцій, здійснення яких обумовлює ненадання податкових накладних продавцю.

Системний аналіз статті 201, пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України, Порядку № 1307 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) дає підстави для висновку про те, що порушення платником податку на додану вартість граничного строку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є підставою для застосування до такого платника штрафу, за виключенням випадку порушення строку реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Тобто, для звільнення від відповідальності, передбаченої пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), необхідна наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою).

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постановах Касаційного адміністративного суду від 20.03.2018, справа №826/1413/13-а (провадження №К/9901/1387/18), від 04.09.2018, справа № 816/1488/17 (провадження № К/9901/152/17), від 11.12.2018, справа №807/68/18 (провадження №К/9901/63488/18).

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, предметом проведеної відповідачем перевірки були питання своєчасності реєстрації товариством податкових накладних в ЄРПН, складених та зареєстрованих на адресу неплатників ПДВ, де в усіх накладних визначена основна ставка оподаткування - 20 відсотків (код ставки 20), пільги відсутні.

Крім того, вказані у податкових накладних послуги (товари, роботи), надані позивачем, не віднесені нормами ПК України до операцій, що підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою, що не є об`єктом оподаткування, або які звільнені від оподаткування.

Отже, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції, що відповідач підтвердив та довів обставини, якими він обґрунтовує доводи про порушення позивачем вимог п.201.10 ст.201 ПК України, а також правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Також, враховуючи правову позицію Верховного Суду в аналогічних правовідносинах, колегія суддів вважає спростованими доводи апеляційної скарги, що за рядом операцій, де позивач виступав постачальником і виписував податкові накладні неплатникам податку, він звільнений від відповідальності за несвоєчасність реєстрації податкових накладних, та щодо умов звільнення від відповідальності (при наявності двох обов`язкових складових), передбаченої пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "27" залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 травня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 07 серпня 2019 року.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Залімський І. Г. Сушко О.О.