Справа № 200/7821/19-а
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2019-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 року справа № 200/7821/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гайдара А.В., суддів: Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., секретар судового засідання - Харечко О.П., за участю представника позивача Соловйової Н . В ., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Варави Романа Сергійовича та приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 21 червня 2019 року (повний текст складено 21 червня 2019 року в м. Слов`янськ Донецької області) про забезпечення позову у справі № 200/7821/19-а (суддя в 1 інстанції - Голубова Л.Б.) за позовом Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Варави Романа Сергійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Телявський Анатолій Миколайович, про визнання неправомірними дій та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Енергомашспецсталь» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Варави Романа Сергійовича (далі - відповідач) про визнання неправомірними дій щодо направлення на примусове виконання постанови від 19.12.2018, винесеної в межах виконавчого провадження № 57950385 щодо стягнення з ПАТ «Енергомашспецсталь» основної винагороди приватного виконавця в розмірі 3940078,29 гривень, визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Варави Романа Сергійовича від 19.12.2018 про стягнення основної винагороди приватного виконавця, винесеної в межах виконавчого провадження № 57950385 щодо стягнення з ПАТ «Енергомашспецсталь» основної винагороди приватного виконавця в розмірі 3940078,29 гривень.

Разом з позовною заявою від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій він просив заборонити приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Телявському Анатолію Миколайовичу вчиняти дії, що стосуються виконання постанови № 57950385, винесеної приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Варавою Романом Сергійовичем 19.12.2018 про стягнення основної винагороди приватного виконавця, зупинити стягнення на підставі постанови № 57950385, винесеної приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Варавою Романом Сергійовичем 19.12.2018 про стягнення основної винагороди приватного виконавця, заборонити АТ «АЛЬФА-БАНК» та АТ «ЄВРОПРОМБАНК» вчиняти будь-які дії щодо накладення арешту на грошові кошти, а також будь-яке стягнення, примусове списання коштів за платіжними та іншими вимогами при примусовому виконанні в межах виконавчого провадження № 59348737 про стягнення основної винагороди приватного виконавця Варави Романа Сергійовича та приймати від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського Анатолія Миколайовича будь-які документи, винесені в межах виконавчого провадження № 59348737.

В обґрунтування даної вимоги позивач зазначав, що 19.06.2019 на адресу ПАТ «Енергомашспецсталь» надійшли постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського Анатолія Миколайовича від 12.06.2019 про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання постанови про стягнення з боржника основної винагороди № 57950385 від 19.12.2018 та про арешт майна боржника.

З автоматизованої системи виконавчого провадження позивачу стало відомо про винесення приватним виконавцем 18.06.2019 постанови про арешт коштів підприємства, проте на адресу ПАТ «Енергомашспецсталь» вказана постанова не надходила.

Зазначав, що подання адміністративного позову, а також відкриття провадження у справі не зупиняє дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, але суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб`єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються.

Позивач (боржник) не погоджується з діями приватного виконавця та оскаржуваною постановою та у разі встановлення протиправності оскаржуваної постанови, зважаючи на суму стягнення, доведеться докласти значних зусиль і витрат, щоб відновити свої права та повернути своє майно (кошти), на яке може бути звернено стягнення у разі примусового виконання цієї постанови.

Вважає, що Законами України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та «Про виконавче провадження» передбачені всі підстави для заборони приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Телявському Анатолію Миколайовичу вчиняти дії, що стосуються виконання постанови № 57950385, винесеної приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Варавою Романом Сергійовичем 19.12.2018 в межах виконавчого провадження № 57950385 про стягнення основної винагороди приватного виконавця в розмірі 3940078,29 гривень.

Наголошував, що на підприємстві, яке є крупним платником податків, провадиться безперервний технологічний процес, який потребує постійної закупівлі сировини і матеріалів, тощо. Арешт коштів призведе до негативних наслідків, заблокує роботу підприємства.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21 червня 2019 року у справі № 200/7821/19-а заяву Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» про забезпечення позову було задоволено, внаслідок чого: заборонено приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Телявському Анатолію Миколайовичу вчиняти дії, що стосуються виконання постанови № 57950385, винесеної приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Варавою Романом Сергійовичем 19.12.2018 року про стягнення основної винагороди приватного виконавця до набрання законної сили судовим рішенням; зупинено стягнення на підставі постанови № 57950385, винесеної приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Варавою Романом Сергійовичем 19.12.2018 року про стягнення основної винагороди приватного виконавця до набрання законної сили судовим рішенням; заборонено АТ «АЛЬФА-БАНК» та АТ «ЄВРОПРОМБАНК» вчиняти будь-які дії щодо накладення арешту на грошові кошти, а також будь-яке стягнення, примусове списання коштів за платіжними та іншими вимогами при примусовому виконанні в межах виконавчого провадження № 59348737 про стягнення основної винагороди приватного виконавця Варави Романа Сергійовича та приймати від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського Анатолія Миколайовича будь-які документи, винесені в межах виконавчого провадження № 59348737 до набрання законної сили судовим рішенням.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач та третя особа подали апеляційні скарги, в яких зазначають, що ухвала місцевого суду є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, та просили скасувати ухвалу суду першої інстанції і постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

В обгрунтування апеляційних скарг зазначено, що позивачем не надано достатніх, достовірних, належних та допустимих доказів на підтвердження необхідності забезпечення позову.

Крім того, позивачем документально не підтверджені обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди його правам, свободам та інтересам, які б унеможливили захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів.

Також заявники апеляційних скарг зазначали, що, постановляючи ухвалу від 21.06.2019 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу, суд першої інстанції не врахував законних інтересів стягувача у виконавчому провадженні, що законно очікує на задоволення своїх вимог.

В судовому засіданні представник позивача заперечувала проти доводів апеляційних скарг, зазначила обґрунтування, викладені у відзивах на апеляційні скарги.

Заявники апеляційних скарг в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, їх явка не визнавалась судом обов`язковою, колегія суддів вважала за можливе розглянути справу без їх участі.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, встановила наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з вимогами частини першої статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

При цьому, частиною другою статті 150 КАС України передбачений вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

В силу приписів частини першої статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

З аналізу наведеної норми вбачається, що обов`язковою передумовою вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, в тому числі й з зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення, дії або бездіяльності, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останньої, неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи та обов`язковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. При цьому, ознаки протиправності повинні бути пов`язані саме з порушеними правами, свободами чи інтересами.

Частиною другою статті 151 КАС України передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Таким чином, забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову. Для задоволення судом поданої позивачем заяви про забезпечення адміністративного позову останній має довести, що невжиття обраних заходів призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених частиною 2 статті 150 КАС України.

В заяві про забезпечення позову ПАТ «Енергомашспецсталь» просило вжити заходи забезпечення адміністративного позову шляхом заборони приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Телявському Анатолію Миколайовичу вчиняти дії, що стосуються виконання постанови № 57950385, винесеної приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Варавою Романом Сергійовичем 19.12.2018 про стягнення основної винагороди приватного виконавця, зупинення стягнення на підставі постанови № 57950385, винесеної приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Варавою Романом Сергійовичем 19.12.2018 про стягнення основної винагороди приватного виконавця, заборони АТ «АЛЬФА-БАНК» та АТ «ЄВРОПРОМБАНК» вчиняти будь-які дії щодо накладення арешту на грошові кошти, а також будь-яке стягнення, примусове списання коштів за платіжними та іншими вимогами при примусовому виконанні в межах виконавчого провадження № 59348737 про стягнення основної винагороди приватного виконавця Варави Романа Сергійовича та приймати від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського Анатолія Миколайовича будь-які документи, винесені в межах виконавчого провадження № 59348737, та навело доводи щодо необхідності застосування таких заходів за наявності очевидних ознак заподіяння небезпеки, шкоди правам та інтересам позивача.

Колегія суддів зазначає, що основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд має зважати на необхідний баланс процесуальних прав та обов`язків сторін та рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

З матеріалів справи вбачається, що постановою приватного виконавця Варави Р.С. від 19.12.2018 року відкрито виконавче провадження № ВП 57950385 з примусового виконання наказу господарського суду Донецької області у справі № 905/2785/15 від 27.01.2016 про стягнення з ПАТ «Енергомашспецсталь» на користь ТОВ «ДТЕК високовольтні мережі» суми в розмірі 39400782,91 гривень.

Одночасно, постановою від 19.12.2018 приватним виконавцем Варавою Р.С. стягнуто основну винагороду приватного виконавця в розмірі 3940078,91 гривень.

06.03.2019 постановою приватного виконавця Варави Р.С. повернуто виконавчий документ стягувачу, проте відповідач направив постанову про стягнення з боржника основної винагороди на примусове виконання до іншого приватного виконавця виконавчого округу м. Києва - Телявського А.М.

В результаті проведення виконавчих дій приватним виконавцем Телявським А.М. постановами від 12.06.2019 року відкрито виконавче провадження про примусове виконання постанови про стягнення основної винагороди, накладено арешт на майно, що належить боржнику та 18.06.2019 накладено арешт на кошти, що містяться на відповідних рахунках позивача, у тому числі в банківських установах АТ «АЛЬФА-БАНК» та АТ «ЄВРОПРОМБАНК».

Сукупність наведених обставин вказує на існування об`єктивної необхідності вжиття заходів забезпечення позову.

За правилами частини 1 пунктів 4-5 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено, зокрема шляхом заборони іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмету спору та зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Зазначена норма кореспондується з частиною 1 пункту 2 статті 34 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження», в силу вимог якої, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Колегія суддів зазначає, що в жодному разі, не стверджуючи про протиправність оскаржуваного рішення відповідача, що може бути встановлено лише в ході розгляду справи по суті, суд вбачає наявність таких ознак, які викладені в заяві ПАТ «Енергомашспецсталь», а саме арешт та стягнення грошових коштів у розмірі 3 940 078,29 грн. приведе до негативних наслідків, пов`язаних з блокуванням господарської діяльності підприємства (неможливість оплати товарів, необхідних для безперервного виробництва продукції, неможливість виплати заробітної плати працівникам, оскільки з рахунків на які накладено арешт, використовуються для виплати заробітної плати та інших виплат працівникам).

Враховуючи викладене та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позов слід забезпечити саме у такий спосіб, про який просить позивач, такий спосіб є співмірним обсягу позовних вимог, позивач має легітимну мету забезпечити саме захист своїх прав та інтересів.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційних скарг не приймаються до уваги, тому апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 23, 33, 271, 272, 287, 292, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Варави Романа Сергійовича та приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 21 червня 2019 року про забезпечення позову у справі № 200/7821/19-а - залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 21 червня 2019 року про забезпечення позову у справі № 200/7821/19-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 06 серпня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.В. Гайдар

Судді Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць