Справа № 824/638/18-а
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/638/18-а

Головуючий у 1-й інстанції: Брезіна Т.М.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

31 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М.

за участю: секретаря судового засідання: Шпикуляка Ю.В.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Теутуляк ОСОБА_2 .

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 01 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Чернівецькій області про скасування рішень,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Чернівецькій області (далі ГУДФС у Чернівецькій області), в якому просив скасувати:

-рішення № від 10.05.2018 про застосування штрафних санкцій;

-вимогу про сплату боргу (недоїмки) № ф- від 08.05.2018;

-податкові повідомлення-рішення від 08.05.2018 №, №, №, №, №, № , №.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 01 квітня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до невірного вирішення справи, просив рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 01 квітня 2019 року скасувати та прийняти нове про задоволення позовних вимог.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що висновки відповідача грунтуються на помилкових розрахунках інспекторів, джерелом яких є ніби-то первинні документи та дані ЄРПН, згідно яких позивачем протягом 2015 року придбано дизпалива в кількості 9840 л. Однак, зазначене не відповідає дійсності, так як відповідно до вказаних документів останнім придбано дизпалива в кількості 16940 л. Такі ж помилки в розрахунках, допущені посадовими особами відповідача і щодо інших періодів.

Також скаржник зазначив, що суд першої інстанції залишив поза увагою висновки судово-економічної експертизи від 12.11.2018 №38 щодо акта документальної позапланової виїзної перевірки від 23.02.2018 № 19/24-13-04-19/.

26 червня 2019 року від відповідача, через канцелярію суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вказав на безпідставність доводів апеляційної скарги, у зв`язку із чим просив відмовити у її задоволенні.

В судовому засіданні позивач підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити. Крім того, вказав, що не підтримує апеляційну скаргу в частині оскарження податкового повідомлення-рішення № .

В свою чергу, представник відповідача заперечила стосовно задоволення апеляційної скарги і просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ГУ ДФС України у Чернівецькій області проведено документальну планову виїздну перевірку самозайнятої особи ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування, дотримання норм законодавства щодо ввезення, виробництва та реалізації підакцизних товарів за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, за результатами якої складено акт №36/24-13-13-04-18/ від 28.03.2018.

В ході перевірки встановлено та зафіксовано в акті наступні порушення:

-пп.2, пп.6, пп.8, пп.9 п.6 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 16 вересня 2013 року № 481 та пп. „а" п. 176.1 ст. 176 Податкового кодексу України, в частині невірного відображення отриманого від здійснення господарської із сумарним підсумком за місяць, квартал, рік, зокрема, кошти, що надійшли на поточний рахунок, касу платника податків та/або отримано готівкою, суми фактично понесених інших витрат, безпосередньо пов`язаних з одержанням доходу, які не зазначені в графах 6 та 7, та суми чистого оподатковуваного доходу, які розраховуються як різниця між сумою доходу за звітний період (графа 4) та сумою понесених витрат від провадження господарської або незалежної професіональної діяльності (графи 6,7, 8);

-п.п.164.1.1., п.164.1, абз.2 п. 164.1 ст.164 та п. 177.1, п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України, в частині заниження суми чистого доходу за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2017 р. на загальну суму 996145,19 грн., у тому числі за 2015 рік на 272866,02 грн., за 2016 рік на 495044,92 грн., за 2017 рік на 228234,25 грн., що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на суму 165883,11 грн., у тому числі за 2015 р. у сумі 35692,86 грн., за 2016 рік у сумі 89108,09 грн., за 2017 рік у сумі 41082,16 грн;

-п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, що призвело до заниження військового збору від здійснення підприємницької діяльності у сумі 14942,17 грн., у тому числі за 2015 рік на 4092,99 грн., за 2016 рік на 7425,67 грн., за 2017 р. на 3423,51 грн., в сумі 8763,31 грн.;

-абз.1 п.2 ч.1 ст.7, п.2 ст.9 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нараховано єдиний внесок, який підлягає нарахуванню з оподатковуваного доходу на суму доходу (прибутку) всього у сумі 186787,75 грн., у тому числі: зі 2015 рік в сумі 68043,89 грн., за 2016 рік в сумі 68532,36 грн., за 2017 рік в сумі 50211,50 грн.;

-п.184.7 ст.184 п.187.1 ст.137, п. 188.1 ст.188 Податкового кодексу України, внаслідок чого, перевіркою встановлено: завищення від`ємного значення, що переноситься до складу податкового кредиту наступного податкового періоду за грудень 2015 року на 18581,0 грн. та за березень 2016 року на 2903,0 грн.; заниження сум ПДВ що підлягає сплаті до державного бюджету у сумі 89036,00 грн., у тому числі: за грудень 2015 на 1397,0 грн. за березень 2016 на 23538,0 грн., за липень 2016 на 4420,0 грн., за серпень 2016 на 3947,0 грн., за вересень 2016 на 3256,0 грн., за жовтень 2016 на 2495,0 грн., за листопад 2016 на 2662,0 грн., за грудень 2016 на 30226,0 грн.; за 2017 у сумі 17095,0 грн. (за січень - 1821,0 грн., за лютий - 128,0 грн., за березень - 135,0 грн., за квітень - 111,0 грн., за травень - 145,0 грн., за червень - 676,0 грн., за липень 2017 - 245,0 грн., за серпень - 462,0 грн., за вересень - 144,0 грн., за жовтень -155,0 грн., за листопад - 2988,0 грн., за грудень -10085,0 грн.);

- п.44.6, п.44.7 ст. 44 Податкового кодексу України-ненадання посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документів, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності;

- п. 2,6 "Положення про ведення касових операцій у національній валюті України", затвердженого постановою Правління НБУ від 15.12.2004 року № 637, а саме: несвоєчасно оприбуткування (у день отримання) готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних чеків РРО (2- звіт і на загальну суму 1244,6 грн.;

- п.9 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" № 265/95-ВР від 06.07.1995 року, не забезпечено щоденний друк фіскальних звітних чеків(2-звіт) на реєстраторі розрахункової операцій ф/н НОМЕР_1 за 18.03.2016; 05.06.2016; 16.09.2017;

-п. 231.6 статті 231 Податкового кодексу України, а саме: порушено граничні терміни реєстрації акцизних накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі акцизних накладних.

23.04.2018 позивач подав контролюючому органу заперечення на акт №36/24-13-13-04-18/ НОМЕР_2 від 28.03.2018 та крім того, 27.04.2018 подав копію видаткової накладної №6422 від 23.01.2015 стосовно отримання від ТОВ "Вогрітейл" дизельного пального в кількості 7100 літрів та копію товарно-транспортної накладної №ВРТ0006422 від 23.01.2015 щодо транспортування автомобілем МАН 4756 ВС дизельного палива в кількості 7100 літрів замовнику ОСОБА_3 .

За результатами розгляду вказаних заперечень та поданих додаткових доказів контролюючий орган встановив, що висновки викладені в акті перевірки відповідають вимогам чинного законодавства.

На підставі акту планової перевірки ГУ ДФС у Чернівецькій області винесено:

-податкове повідомлення-рішення № від 08.05.2018 року, яким визначено податкове зобов`язання у сумі 165883,11 грн. та штрафні санкції у сумі 41470,08 грн. з податку на доходи фізичних осіб;

-вимогу про сплату боргу (недоїмки) по єдиному внеску №Ф- від 08.05.2018 року у сумі 186787,75 грн;

-рішення про застосування штрафних санкцій по єдиному внеску № від 10.05.2018 року у сумі 39140,79 грн;

-податкове повідомлення-рішення № від 08.05.2018 року, яким визначено податкове зобов`язання у сумі 14942,17 грн. та штрафні санкції у сумі 3735,54 грн по військовому збору;

-податкове повідомлення-рішення № від 08.05.2018 року, яким визначено податкове зобов`язання у сумі 89036,0 грн. та штрафні санкції у сумі 22259,0 грн з податку на додану вартість;

-податкове повідомлення-рішення № від 08.05.2018 року, яким встановлено завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду;

-податкове повідомлення-рішення № від 08.05.2018 року, яким визначені штрафні санкції у сумі 6223 грн. за порушення норм з регулювання обігу готівки;

-податкове повідомлення-рішення № від 08.05.2018 р., яким визначені штрафні санкції у сумі 49674,94 грн. за порушення термінів реєстрації акцизних накладних;

-податкове повідомлення-рішення № від 05.05.2018, яким визначено штрафні санкції у сумі 510 грн. за ненадання посадовим особам контролюючого органу документів, що підтверджують показники, відображені платником податків у податковій звітності.

Позивач 21.05.2018 подав до Державної фіскальної служби України скаргу на прийняті податковим органом податкові повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій та вимоги про сплату боргу (недоїмки) по єдиному внеску, в у задоволені якої було відмовлено.

Вищезазначене слугувало підставою для звернення позивачем до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення, вимогу про сплату боргу та рішення про застосування штрафних санкцій, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із такого.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі ПК України).

Надаючи правову оцінку податковому повідомленню-рішенню № 007801304, підставою для прийняття якого слугували виявлені під час перевірки порушення п.44.1, п.44.6, п.44.7 ст.44 ПК України, колегія суддів вказує на наступне.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з пунктом 44.2 статті 44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

За правилами п.44.6 ст.46 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 ПК України платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

У разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який проводить перевірку, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи) (п. п.44.7 ст.46 ПК України)

За правилами абзаців 1, 2 пункту 73.3 статті 73 ПК України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження. Такий запит підписується керівником (заступником керівника) контролюючого органу і повинен містити: 1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; 2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; 3) печатку контролюючого органу.

Згідно з пунктом 121.1 статті 121 Податкового кодексу України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Зміст наведених правових норм свідчить, що обов`язок контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі первинних документів кореспондується з обов`язком платника податків зберігати такі первинні документи та надавати їх при перевірці. Не надання таких документів нормами пункту 44.6 ст.44 ПК прирівнюється до їх відсутності.

Враховуючи викладене, з моменту початку проведення перевірки у платника податків виникає обов`язок надання контролюючому органу на виконання відповідного запиту первинних документів на підтвердження з питань в межах предмету перевірки із зазначенням конкретного переліку документів та інформації, що запитуються. Невиконання платником таких вимог має наслідком застосування до нього відповідальності у вигляді штрафу.

В свою чергу, згідно статті 9 Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-ХІV встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій (визначення яких як фактів підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів міститься в абзаці 2 п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88) є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

На підтвердження обгрунтованості прийняття вказаного податкового повідомлення-рішення, відповідачем зазначено, що останнім були взяті до уваги всі документи, надані ОСОБА_3 під час документальної перевірки. Однак позивач не надав банківських виписок по рахунках, а також документів, що підтверджували б оприбуткування товарів, залишки яких, придбання та реалізація не підтверджені документально; документів на підтвердження здійснення виплат постачальникам за вказаний товар, документів, які б підтверджували правомірність підтвердження операцій зі зменшенням сум, отриманих від покупців та проведення через РРО коштів. А тому платнику податків запропоновано листом від 20.03.2018 надати письмові пояснення і додаткові документи, однак станом на 28.03.2018 документи не були надані. Копія видаткової накладної №6422 від 23.01.2015 щодо отримання від ТОВ "ВОГ Рітейл" дизельного палива в кількості 7100 л та копія товарно-транспортної накладної №ВРТ0006422 від 23.01.2015 року були надані позивачем лише 27.04.2018, тобто після отримання акту перевірки. При цьому, під час апеляційного розгляду справи, представником відповідача не заперечувалось, що вказані документи підтверджують реальність господарських операцій, вчиненим ОСОБА_3 .

Колегія суддів звертає увагу, що в силу вимог пункту 85.6 статті 85 ПК України у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

В той же час, в матеріалах справи відсутній акт про відмову позивача надати на вимогу контролюючого органу документи та пояснення з вищезазначених питань.

З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що відповідачем не підтверджено належними та достатніми доказами того факту, що позивач на вимогу відповідача відмовився в надані запитуваних документів, в тому числі підставності винесення податкового повідомлення-рішення № 007801304.

Щодо правомірності податкових повідомлень-рішень №, № та № колегія суддів виходить зі слідуючого.

Відповідно до п.п.164.1.1 п.164.1 ст.164 ПК України загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Згідно п.п.164.1.3 п.164.1 ст.164 ПК України загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.

За правилами п.п. 168.1.3 п.168.1 ст.168 ПК України якщо згідно з нормами цього розділу окремі види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню під час їх нарахування чи виплати, але не є звільненими від оподаткування, платник податку зобов`язаний самостійно включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу податку та подати річну декларацію з цього податку.

Платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов`язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів( п.п.168.2.1 п.168.2 ст.168 ПК України)

Якщо товари/послуги, необоротні активи, суми податку по яких були включені до складу податкового кредиту, не були використані в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, такий платник податку в останньому звітному (податковому) періоді не пізніше дати анулювання його реєстрації як платника податку зобов`язаний визначити податкові зобов`язання по таких товарах/послугах, необоротних активах виходячи із звичайної ціни відповідних товарів/послуг чи необоротних активів, крім випадків анулювання реєстрації як платника податку внаслідок реорганізації платника податку шляхом приєднання, злиття, перетворення, поділу та виділення відповідно до закону (п.184.7 ПК України)

За приписами п.187.1 ст.187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

188.1. База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Так, згідно акта № 19/24-13-04-19/ від 23.02.2018 під час здійснення документальної планової перевірки, податковим органом виявлено допущення позивачем порушення п.п.164.1.1., п.164.1, абз.2 п. 164.1 ст.164 та п. 177.1, п.177.2 ст.177 ПК України, в частині заниження суми чистого доходу за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2017 р. на загальну суму 996145,19 грн., у тому числі за 2015 рік на 272866,02 грн., за 2016 рік на 495044,92 грн., за 2017 рік на 228234,25 грн., що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на суму 165883,11 грн., у тому числі за 2015 р. у сумі 35692,86 грн., за 2016 рік у сумі 89108,09 грн., за 2017 рік у сумі 41082,16 грн., за наслідками виявлення яких винесено податкове повідомлення-рішення №.

Також посадовими особами відповідача виявлено порушення п.184.7 ст.184 п.187.1 ст.137, п. 188.1 ст.188 Податкового кодексу України, внаслідок чого, перевіркою встановлено: завищення від`ємного значення, що переноситься до складу податкового кредиту наступного податкового періоду за грудень 2015 року на 18581,0 грн. та за березень 2016 року на 2903,0 грн.; заниження сум ПДВ що підлягає сплаті до державного бюджету у сумі 89036,00 грн., у тому числі: за грудень 2015 на 1397,0 грн. за березень 2016 на 23538,0 грн., за липень 2016 на 4420,0 грн., за серпень 2016 на 3947,0 грн., за вересень 2016 на 3256,0 грн., за жовтень 2016 на 2495,0 грн., за листопад 2016 на 2662,0 грн., за грудень 2016 на 30226,0 грн.; за 2017 у сумі 17095,0 грн. (за січень - 1821,0 грн., за лютий - 128,0 грн., за березень - 135,0 грн., за квітень - 111,0 грн., за травень - 145,0 грн., за червень - 676,0 грн., за липень 2017 - 245,0 грн., за серпень - 462,0 грн., за вересень - 144,0 грн., за жовтень -155,0 грн., за листопад - 2988,0 грн., за грудень -10085,0 грн. (податкові повідомлення-рішення № №).

Як вбачається з акту перевірки, перевіряючими було проведено порівняння даних Єдиного реєстру податкових накладних з даними зазначеними у листі ОСОБА_3 та включеного до доходу та податкового зобов`язання з ПДВ позивача суми, які виникли в результаті цього порівняння, а також включено до доходу та податкового зобов`язання з ПДВ суму повернутих покупцям коштів в зв`язку з відсутністю акту про видачу коштів.

Між тим, як слідує з матеріалів справи, зокрема з висновку судово-економічної експертизи №36 від 09.11.2018, проведеної на замовлення ФОП ОСОБА_3 , в результаті експертного дослідження наданих на дослідження документів-Банківських виписок та Книг обліку розрахунку операції, судовим експертом встановлено, що загальна сума доходів отриманих ФОП ОСОБА_3 за період 2015-2017 р.р. становить 5904162,21 грн. без ПДВ та складається з отриманих безготівково та готівкою грошових коштів від реалізації паливно-мастильних матеріалів, лікеро-горілчаних та тютюнових виробів, здачі майна в оренду, а саме:

-2015р.-791157,60 грн.;

-2016р.-1985312,41 грн.;

-2017р.-3127692, 20 грн.

Із наданих на експертизу документів-видаткових накладних, податкових накладних, товарно-транспортних накладних, банківських виписок, платіжних доручень, встановлено, що загальна сума доходів, отриманих ФОП ОСОБА_3 за період 2015-2017 р.р. становить 5593320,46 грн. без ПДВ та складається з витрат на придбання паливно-мастильних матеріалів, лікеро-горілчаних та тютюнових виробів, здачі майна в оренду, а саме:

-2015р.-727897,63 грн.;

-2016р.-1865272,96 грн.;

-2017р.-3000149,87 грн.

На дослідження також надані наступні договори:

-договір поставки №010-15 від 13.01.2015, постачальник ПП «Консул-Р»;

-генеральний договір поставки нафтопродуктів № 22-ДГ/32 від 15.04.2015, постачальник ТОВ «Вог Рітейл»

- договір поставки № 110915-ХМ від 11.09.2015, постачальник ТОВ «Барель ЛТД»;

- договір поставки №040-16 від 27.04.2016, постачальник ТОВ «Атлант-Оіл»;

-договір поставки нафтопродуктів №05/07/16 від 05.07.2016, постачальник ТОВ «»НК Енергогруп»;

-договір поставки № 03116-ХМ від 03.11.2016, постачальник ТОВ «Пластмас»;

-договір поставки нафтопродуктів №1148 від 11.11.2016, постачальник ТОВ «ТД Росток»;

-договір № 16ДТ/2411 поставки нафтопродуктів від 24.11.2016, постачальник ТОВ «Гарант Оіл Груп»;

-договір №21/12/16-02 купівлі-продажу нафтопродуктів, продавець ТОВ «Столииця-ВК»;

-договір поставки нафтопродуктів №42 від 13.03.2017, постачальник ТОВ «Надра-2020»

-договір купівлі-продажу від 03.05.2017, продавець ПП «Будівельна фірма Деніра».

Зі змісту вказаних договорів вбачається, що ФОП ОСОБА_3 в період з 2015-2017 р.р. було придбано у вказаних постачальників та продавців нафтопродукти (дизельне пальне, бензин А-92, бензин А-95), що підтверджується видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, платіжними дорученнями та банківськими виписками, а саме:

-в 2015р. на суму 488762 грн. без ПДВ;

-в 2016р. на суму 1634 456,91 грн. (частково без ПДВ в зв`язку з відсутністю свідоцтва про реєстрацію платником ПДВ за період з 04.03.2016 по 01.07.2016);

-в 2017р.-на суму 2659 165,14 грн. без ПДВ.

В той же час, до податкового кредиту з ПДВ ФОП ОСОБА_3 за період 2015-2017 р.р. включено лише ті суми, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується Податковими деклараціями з податку на додану вартість за 2015-2017 роки.

Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, регулюється статтею 177 ПК України.

У п.177.1 ст.177 ПК України зазначано, що доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1статті 167 цього Кодексу.

Пунктом 177.2 ПК України встановлено, що об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно п.167.1 ст.167 ПК України ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Так, згідно тверджень відповідача, у зв`язку з встановленим фактом заниження ОСОБА_3 чистого оподаткованого доходу, останнім занижено податок на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 165883,11 за 2015-2017 роки.

Разом з тим, при перевірці висновків акту перевірки від 28.03.2018, під час проведення судово-економічної експертизи встановлено, що при розрахунку податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб, відповідачем було застосовано ставки ПДФО, що не відповідають п.167.1 ст.167 ПК України, який діяв у 2015 році.

Що стосується питання готівкової виручки, зменшеної позивачем у зв`язку із поверненням покупцями паливно-мастильних матеріалів, колегія суддів вказує на таке.

Відповідно до п.п.4 п.2 Розділу ІІІ Порядку реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, затвердженого наказом Міністерства фінансів України

від 14.06.2016 № 547,

При здійсненні операції видачі коштів у разі повернення товару (рекомпенсації послуги, прийняття цінностей під заставу та в інших випадках) сума розрахунку вказується в корінці та у відривній частині розрахункової квитанції зі знаком "-" (мінус).

Якщо сума коштів, виданих при поверненні товару чи рекомпенсації раніше оплаченої послуги, перевищує 100 гривень, матеріально відповідальна особа господарської одиниці або особа, яка безпосередньо здійснює розрахунки, повинна скласти акт про видачу коштів. В акті необхідно зазначити:

дані документа, що встановлює особу покупця, який повертає товар (відмовляється від послуги);

відомості про товар (послугу);

суму виданих коштів;

номер розрахункової квитанції, яка підтверджує купівлю товару (отримання послуги).

Акти про видачу коштів передаються до бухгалтерії суб`єкта господарювання і зберігаються протягом трьох років. У разі відсутності у суб`єкта господарювання бухгалтерії зазначені акти підклеюються до останньої сторінки відповідної книги ОРО.

Як вказала представник відповідача, ГУ ДФС у Чернівецькій області листом №553/ФОП/24-13-13-04 від 20.03.2018 запропоновано ОСОБА_3 надати, документи, якими підтверджено здійснення повернення товарів на суми яких було зменшено суми доходів, однак позивач таких не надав.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що чинним законодавством не передбачено включення повернутих коштів до доходів, а також відсутня відповідальність за нескладення такого акта або незазначення в ньому необхідних відомостей.

Крім того, за правилами п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, неможливість віднесення сум ПДВ до податкового кредиту пов`язується законом тільки з відсутністю реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Форма та порядок заповнення податкової накладної визначені п.201.2 ст.201 ПК Україні.

В матеріалах справи відсутні відомості про те, що податкові накладні позивача, якими підтверджуються господарські операції за перевіряємий період, не відповідають вищезазначеній правовій нормі.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що ПК України не передбачено, що в разі відсутності податкової накладної, платник податків позбавлений права на включення до складу витрат документально підтверджених витрат.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що порушення, виявлені контролючим органом, під час проведення планової документальної перевірки щодо заниження суми чистого доходу за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2017 р., що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на суму 165883,11 грн., а також завищення від`ємного значення, що переноситься до складу податкового кредиту наступного податкового періоду за грудень 2015 року на 18581,0 грн. та за березень 2016 року на 2903,0 грн.; заниження сум ПДВ що підлягає сплаті до державного бюджету у сумі 89036,00 грн., у тому числі: за грудень 2015 на 1397,0 грн. за березень 2016 на 23538,0 грн., за липень 2016 на 4420,0 грн., за серпень 2016 на 3947,0 грн., за вересень 2016 на 3256,0 грн., за жовтень 2016 на 2495,0 грн., за листопад 2016 на 2662,0 грн., за грудень 2016 на 30226,0 грн.; за 2017 у сумі 17095,0 грн. (за січень - 1821,0 грн., за лютий - 128,0 грн., за березень - 135,0 грн., за квітень - 111,0 грн., за травень - 145,0 грн., за червень - 676,0 грн., за липень 2017 - 245,0 грн., за серпень - 462,0 грн., за вересень - 144,0 грн., за жовтень -155,0 грн., за листопад - 2988,0 грн., за грудень -10085,0 грн. не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, а відтак відповідачем не доведено обргунтованість прийнятих податкових повідомлень-рішень №, № та № належними та допустимими доказами.

Аналогічного висновку дійшов і судовий експерт при проведенні судово-економічної експертизи щодо підтвердження висновків Акту перевірки ФОП Кусяка від 23.02.2018 № 19/24-13-04-19/ НОМЕР_3 , який, як вірно встановлено в суді першої інстанції, може бути доказом у справі лише в сукупності з іншими документами.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що на спростування висновків експерта, відповідачем не наведено жодного аргумента, підтверджуючого помилковість висновків судового експерта.

Відносно правомірності податкового повідомлення-рішення № , рішення №000776304 від 10.05.2018 та вимоги про сплату боргу Ф-, колегія суддів зазначає слідуюче.

До завершення реформи Збройних сил України були внесені зміни до Перехідних положень Податкового кодексу України, якими встановлюється військовий збір (п.16-1 Перехідних положень ПК України).

Згідно вказаних норм податкового законодавства платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010р. № 2464-VІ визначаються правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у проваджені ними підприємницької діяльності.

П. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Крім того, п. 2 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначено, що базою нарахування єдиного внеску для фізичних осіб - підприємців (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) є сума доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

Відповідно до п. 11 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок для фізичних осіб - підприємців, в тому числі тих, які обрали спрощену систему оподаткування встановлюється у розмірі 22 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 затверджена Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Інструкція), яка визначає процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів.

Положеннями підпункту 3 пункту 1 розділу II Інструкції врегульовано, що фізичні особи - підприємці є платниками єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

У підпункті 1 пункту 5 розділу IV Інструкції зазначено, що обчислення сум єдиного внеску зазначеною категорією платників здійснюється на підставі даних річних податкових декларацій (річної звітності) та результатів перевірок діяльності таких осіб, що призвела до збільшення або зменшення розміру доходу, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб.

Водночас, відповідно до підпункту 2 пункту 5 розділу IV Інструкції платники, визначені підпунктом 3 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) пункту 1 розділу II цієї Інструкції, здійснюють розрахунок єдиного внеску за календарний рік до 10 лютого наступного року на підставі даних - річної податкової декларації. При визначенні доходу (прибутку), з якого сплачується єдиний внесок, враховується кількість місяців, у яких отримано дохід (прибуток).

Так, ГУ ДФС у Чернівецькій області за результатами проведення планової документальної перевірки дійшло висновку, що заниження чистого оподаткованого доходу від здійснення підприємницької діяльності самозайнятою особою ОСОБА_3 за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 на суму 996145,19 грн. без ПДВ, призвело до заниження військового збору від здійснення підприємницької діяльності на суму 14942,17, у тому числі за 2015рік на 4092 грн., за 2016 рік на 7425 грн., за 2017 рік на 3423,51 грн. (податкове повідомлення-рішення № № ), з чим погодився і суд першої інстанції.

Також, суд першої інстанції вважає, що у зв`язку із донарахуванням податковим органом податку на доходи фізичних осіб за 2015-2017 роки, які позивач без підставно занизив, то відповідачем правомірно донараховано зобов`язання зі сплати єдиного внеску за 2015-2017 роки.

Однак, зважаючи на те, що під час апеляційного розгляду справи відповідачем не доведено правомірності податкових повідомлень-рішень №, № та №, порушення зазначені в яких слугували підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення № , рішення №000776304 від 10.05.2018 та вимоги про сплату боргу Ф-000777130, то останні не можуть бути визнані правомірними та є обгрунтовані підстави для їх скасування.

Стосовно податкового повідомлення-рішення №, колегія суддів вказує на таке.

Так, згідно вказаного податкового повідомлення-рішення, податковим органом встановлено порушення позивачем п.9 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів податкових розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" п.2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" визначено, що розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Згідно з п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637 (чинного на час вчинення господарських операцій позивачем) уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Підприємствам, яким Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" надано право проводити розрахунки готівкою із споживачами без використання РРО та РК і специфіка функціонування яких унеможливлює оформлення ними кожної операції касовим ордером (продаж проїзних і перевізних документів; білетів державних лотерей; квитків на відвідування культурно-спортивних і видовищних закладів тощо), дозволяється оприбутковувати готівку наприкінці робочого дня за сукупністю операцій у цілому за робочий день з оформленням касовими документами і відображенням у відповідній книзі обліку.

Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

В той же час, відповідачем ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду справи не наведено, в чому саме полягають порушення позивачем, норм законодавства, зазначених у вищевказаному податковому повідомленні-рішенні.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставними та непідтвердженими належними доказами, посилання відповідача в частині щодо ненадання позивачем всіх документів, необхідних для проведення перевірки, оскільки як встановлено під час розгляду справи, такі документи були надані як до заперечень на акт перевірки так і в суд першої інстанції.

Ч.1-2 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи положення вищенаведених норм, а також те, що ГУ ФДС у Хмельницькій області, як суб`єктом владних повноважень, не виконано покладеного на нього КАС України обов`язку доказування та не доведено правомірність прийняття оскаржуваних рішень у спірних правовідносинах, то наявні підстави для їх скасування.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суду у справі у постанові від 29 березня 2019 року у справі №826/19980/16.

Також зважаючи на те, що за правилами ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів не надає правову оцінку податковому повідомленню рішенню № , оскільки апеляційна скарга в цій частині не підтримана позивачем.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору не в повному обсязі дослідив всі фактичні обставини справи та не надав їм належної правової оцінки, а доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, що судом першої інстанції частково порушені норми матеріального права, що призвело до частково неправильного вирішення справи колегія суддів вважає, що слід скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 01 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Чернівецькій області про скасування рішень скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати:

-рішення № від 10.05.2018 про застосування штрафних санкцій;

-вимогу про сплату боргу (недоїмки) №ф- від 08.05.2018;

-податкові повідомлення-рішення від 08.05.2018 №, №, №, №, №, №, №.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 02 серпня 2019 року.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Біла Л.М. Гонтарук В. М.