Справа № 1.380.2019.001952
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2019-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1.380.2019.001952
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брильовського Р.М. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної державної адміністрації про визнання протиправними дій,-

ВСТАНОВИВ:
На розгляді Львівського окружного адміністративного суду перебуває справа ОСОБА_1 до Львівської обласної державної адміністрації про визнання протиправними дій відповідача щодо надання відповіді позивачу на скаргу від 14.01.2019.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 13 грудня 2018 року звернувся до голови Львівської обласної державної адміністрації Синютки О.М. із заявою, в якій просив надати його матері та іншим пенсіонерам право на безоплатний проїзд в приміському автобусному транспорті. За результатами розгляду вказаної заяви заступник голови Львівської обласної державної адміністрації ОСОБА_2 надав позивачу відповідь, в якій пояснив, що пільговий проїзд для пенсіонерів за віком в міських та приміських маршрутах введено постановою Кабінету Міністрів України № 354, яка суперечить вимогам Закону. Зазначив, що Окружним адміністративним судом м. Києва слухається справа про зобов`язання Міністерства фінансів України передбачити кошти на відшкодування витрат, пов`язаних з безоплатним проїздом пенсіонерів за віком за рахунок коштів Державного бюджету. Проте, позивач вважає, що вказана відповідь не відповідає вимогам ст. 19 Закону України «Про звернення громадян», тому 14.01.2019 звернувся до міського голови м. Червонограда із скаргою. 16 січня 2019 року скарга позивача була скерована на розгляд до Львівської обласної державної адміністрації для розгляду. Позивач зазначив, що вказана скарга позивача всупереч вимогам ч. 4 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» була розглянута заступником голови Львівської обласної державної адміністрації Филипівим Р.С., тобто посадовою особою рішення (відповідь) якої оскаржується. З огляду на викладені обставини, просив суд позов задовольнити.

Відповідач у встановлений судом строк подав відзив на позов, в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Свої заперечення обґрунтовує тим, що 13 грудня 2018 року позивач подав до Львівської обласної державної адміністрації зверненням, стосовно пільгового проїзду пенсіонерів за віком на внутрішньо обласних автобусних маршрутах загального користування. 04 січня 2019 року заступник голови Львівської обласної державної адміністрації Филипів Р.С. за результатами розгляду звернення позивача від 13.12.2018, надав відповідь викладену у листі. Однак, позивач не погоджуючись із зазначеною відповіддю 14 січня 2019 року звернувся зі скаргою, в якій висловив свою думку щодо дій голови облдержадміністрації ОСОБА_3 щодо прийнятого наказу № 57 від 27 червня 2017 року, а також з вимогою доручити органу до повноважень якого належить вирішення питання щодо скасування вищезгаданого наказу. Відповідач зазначив, що на вимогу позивача розгляд скарги відбувся у його присутності 08 лютого 2019 року о 09.30 год. в департаменті дорожнього господарства, транспорту та зв`язку облдержадміністрації. Стверджує, що в ході розгляду даної скарги було надано позивачу вичерпні роз`яснення щодо права пільгового проїзду пенсіонерів за віком та надано письмову відповідь № ЗВГ-вих - 370/0/9 від 19.02.2019, за підписом заступника голови облдержадміністрації ОСОБА_2 . Відповідач наголосив, що не відбулося порушення вимог ч. 4 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян», оскільки позивач у скарзі просив скасувати наказ №57 від 27 червня 2017 року виданий департаментом дорожнього господарства транспорту та зв`язку Львівської обласної державної адміністрації. Звернув увагу, що у вказаній скарзі немає жодних посилань на неправомірність будь-яких дій заступника голови облдержадміністрації ОСОБА_2 та оскарження його дій чи рішень, тому позовна вимога позивача про визнання відповіді такою що не відповідає вимогам Закону України «Про звернення громадян» є не обґрунтованою та задоволенню не підлягає. Просив відмовити у задоволенні позову.

Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалами Львівського окружного адміністративного суду від 23.04.2019 було звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору, прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, підтвердженням чого є наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 17 травня 2019 року зупинено провадження у даній справі до вирішення заяви про відвід.

23 травня 2019 року ухвалою Львівського окружного адміністративного суду було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Львівського окружного адміністративного суду Брильовського Романа Михайловича у справі № 1.380.2019.001952.

06.08.2019 ухвалою Львівського окружного адміністративного суду було поновлено провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи наведене, суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши докази, з`ясувавши обставини, на які позивач та відповідач посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, якими вони обґрунтовуються, суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з наступного.

Суд встановив, що 13 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до голови Львівської обласної державної адміністрації Синютки О.М. із заявою, в якій просив надати його матері та іншим пенсіонерам право на безоплатний проїзд в приміському автобусному транспорті.

4 січня 2019 року за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 13.12.2018 заступник голови Львівської обласної державної адміністрації Филипів Р.С. надав відповідь № ЗВГ-ВИХ-16/0/19, в якій пояснив, що пільговий проїзд для пенсіонерів за віком в міських та приміських маршрутах введено постановою Кабінету Міністрів України № 354, яка суперечить вимогам Закону. Зазначив, що Окружним адміністративним судом м. Києва слухається справа про зобов`язання Міністерства фінансів України передбачити кошти на відшкодування витрат, пов`язаних з безоплатним проїздом пенсіонерів за віком за рахунок коштів Державного бюджету. Вирішення цього спору повинно врегулювати ситуацію, що склалась з пільговим перевезенням пенсіонерів за віком.

14 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до міського голови м. Червонограда Залівського А.І. із скаргою на відповідь заступника голови Львівської обласної державної адміністрації Филипіва Р.С. від 04.01.2019.

16 січня 2019 року міський голова м. Червонограда Залівський А.І. скерував за належністю скаргу ОСОБА_1 від 14.01.2019 для розгляду до голови Львівської обласної державної адміністрації Синютки О.М.

19 лютого 2019 року за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 від 14.01.2019 заступник голови Львівської обласної державної адміністрації Филипів Р.С. надав позивачу відповідь № ЗВГ-ВИХ-370/0/19, в якій зазначив, що для компенсації збитків перевізникам за пільговий проїзд окремих категорій громадян субвенцій з державного бюджету не було надано, а тому департаментом дорожнього господарства, транспорту та зв`язку обласної державної адміністрації було видано наказ від 27.06.2017 № 57, яким передбачено підприємствам області забезпечити перевезення пенсіонерів за віком з умовою оплати не більше 50 відсотків вартості проїзду на приміських маршрутах загального користування. Однак, вищезгаданий наказ носить лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер і не містить нових правових норм. Додатково пояснив, що з 01.06.2018 в обласній державній адміністрації запроваджено електронний документообіг, а отриманий позивачем лист підписано заступником голови облдержадміністрації із нанесенням характерного штрих коду на документі.

Позивач, вважає дії відповідача щодо надання відповіді позивачу на зазначену скаргу протиправними, тому звернувся до суду з цим позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

У відповідності до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно з ст. 3 Закону України «Про звернення громадян» під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про звернення громадян» звернення адресуються органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Згідно з ч. 1, 4 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян», звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду. Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Статтею 18 Закону України «Про звернення громадян» встановлено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування має право, зокрема, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Питання розгляду заяв (клопотань) врегульовано ст. 15 Закону України «Про звернення громадян», відповідно до якої, органи державної влади, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Частиною 3 статті 15 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

При цьому, відповідно до ст. 7 Закону України «Про звернення громадян», якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Під час судового розгляду справи, суд встанови, що 14 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до міського голови м. Червонограда ОСОБА_4 із скаргою на відповідь заступника голови Львівської обласної державної адміністрації Филипіва Р.С. від 04.01.2019.

16 січня 2019 року міський голова м. Червонограда Залівський А.І. скерував за належністю скаргу ОСОБА_1 від 14.01.2019 для розгляду до голови Львівської обласної державної адміністрації Синютки О.М.

08 лютого 2019 року о 09.30 год. відбувся розгляд скарги ОСОБА_1 від 14.01.2019 у присутності останнього.

19 лютого 2019 року позивачу було скеровано письмову відповідь № ЗВГ-ВИХ-370/0/19 на скаргу ОСОБА_1 від 14.01.2019, підписану заступником голови Львівської обласної державної адміністрації Филипівим Р.С.

Враховуючи встановлені обставини, суд не встановив порушення відповідачем встановлених Законом України «Про звернення громадян» термінів розгляду скарги ОСОБА_1 .

Відносно покликань позивача, що його скарга всупереч вимогам ч. 4 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» була розглянута заступником голови Львівської обласної державної адміністрації Филипівим Р.С., зокрема посадовою особою рішення (відповідь) якої оскаржується, то суд зазначає наступне.

Так, частиною 4 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» встановлено, що забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Суд встановив, що 4 січня 2019 року за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 13.12.2018 заступник голови Львівської обласної державної адміністрації Филипів Р.С. надав відповідь № ЗВГ-ВИХ-16/0/19.

Позивач, не погодився із таким рішенням (відповіддю) відповідача, тому 14.01.2019 звернувся до міського голови м. Червонограда ОСОБА_4 із скаргою на відповідь заступника голови Львівської обласної державної адміністрації Филипіва Р.С. від 04.01.2019, яку було скеровано за належністю для розгляду до голови Львівської обласної державної адміністрації Синютки О.М.

Як встановлено судом із наявної в матеріалах справи копії відповіді Львівської обласної державної адміністрації від 19 лютого 2019 року за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 від 14.01.2019, вказана скарга позивача була розглянута заступником голови Львівської обласної державної адміністрації Филипівим Р.С.

Отже, наведенні обставини свідчать, що скарга позивача на відповідь заступника голови Львівської обласної державної адміністрації Филипіва Р.С. від 04.01.2019 була розглянута заступником голови Львівської обласної державної адміністрації Филипівим Р.С., тобто посадовою особою, дії чи рішення якої оскаржуються, що свідчить про порушення відповідачем ч. 4 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян».

При цьому, суд не приймає до уваги покликання відповідача, що останній не порушував вимог ч. 4 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян», оскільки позивач у скарзі просив скасувати наказ №57 від 27 червня 2017 року, а також що у вказаній скарзі немає жодних посилань на неправомірність будь-яких дій заступника голови облдержадміністрації ОСОБА_2 та оскарження його дій чи рішень, з наступних підстав.

Суд із наявної в матеріалах справи скарги ОСОБА_1 від 14.01.2019 встановив, що позивач не погоджується із наданою відповіддю заступника голови Львівської обласної державної адміністрації Филипіва Р.С.

Зокрема, ОСОБА_1 вказує, що « 11.01.2019 отримав відповідь без дати та реєстраційного номера за підписом Вашого заступника Р.С. Филипіва на свою заявою від 13.12.2018 зареєстровану за №ЗВГ-15-0-518018. Дана відповідь мене не влаштовує ...».

Таким чином, з наведеного слідує, що відповідачем всупереч вимогам Закону України «Про звернення громадян», було розглянуто скаргу позивача по суті посадовою особою, рішення якої оскаржуються, що свідчить про порушення вимог ч. 4 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян».

Аналогічного змісту висновки викладені у постанові Верховного Суду від 24.10.2018 у справі № 813/1599/17, в якій суд зазначив, що відповідно до частини четвертої статті 7 Закону № 393/96-ВР забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються. Як вбачається з матеріалів справи, постанову про накладення адміністративного стягнення на позивача винесено тією ж особою, якою і розглядалась скарга позивача - т.в.о. військового комісара Комісаріату підполковником ОСОБА_5 . Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Верховного Суду погоджується із висновком суду апеляційної інстанції щодо неправомірності відповіді Комісаріату, яка була надана на скаргу ОСОБА_1 .

Згідно з частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно зі статтею статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проаналізувавши норми законодавства, дослідивши зібрані докази, суд вважає, що відповідач не довів правомірність вчинених дій.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов є обґрунтованим, а тому його слід задовольнити.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України питання щодо розподілу судових витрат відсутні, оскільки ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,
Вирішив:
Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Львівської обласної державної адміністрації щодо розгляду скарги ОСОБА_1 від 14.01.2019.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Р.М. Брильовський