Справа № 120/1308/19-а
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

02 серпня 2019 р. Справа № 120/1308/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заброцької Людмили Олександрівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Слободянюка Валерія Олександровича,

представника позивача: Гончара О.І. ,

представників відповідача: Лозінської І.А., Проняєва В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом: фермерського господарства "Агро 1"

до: Головного управління ДФС у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось фермерського господарства "Агро 1" (далі - позивач, ФГ) з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення .

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що за результатами документальної планової виїзної перевірки ФГ "Агро 1" з питань правильності обчислення, повноти і своєчасного сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору за період з 01.07.2015 по 30.06.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне срахування за період з 01.01.2011 по 30.06.2018, відповідачем складено акт №5493/13-06-09/37220120 від 02.11.2018, яким зафіксовано порушення вимог Податкового кодексу України. На підставі виявлених правопорушень винесено податкове повідомлення-рішення форми "Д" № від 23.11.2018, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб ФГ "Агро 1" на загальну суму 225000 грн., з яких за податковим зобов`язанням - 180000 грн., за штрафними санкціями - 45000 грн.

Позивач вважає, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення є протиправним, таким, що порушує його права, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.

Ухвалою від 22.04.2019 відкрито провадження у справі розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

13.05.2019 року від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову, мотивуючи це тим, що оскаржуване рішення прийнято законно та обгрунтовано, оскільки виплати, які фермерське господарство проводить на користь своїх членів у результаті розподілу прибутку господарства, не підпадають під поняття «дивіденди» та повинні оподатковуватися податком на доходи фізичних осіб як інший дохід за ставкою 18%. За результатами проведеної перевірки встановлено заниження податку на доходи фізичних осіб в сумі 180000 грн. за січень 2017 року (а.с. 82-88).

Відповідно до ухвали суду від 21.05.2019, у зв`язку із витребуванням додаткових доказів у позивача, оголошено перерву у підготовчому засіданні до 04.06.2019 року (а.с. 97).

04.06.2019 року справу знято з розгляду в зв`язку з перебуванням головуючого судді у відрядженні.

Ухвалою суду від 09.07.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 23.07.2019 (а.с. 138)

У судовому засіданні 23.07.2019 року представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Наголосив, що позивач вважає, що фермерське господарство у результаті розподілу прибутку господарства може виплачувати на користь членів фермерського господарства дохід залежно від внеску до статутного капіталу, який підпадає під поняття «дивіденди», та повинен оподатковуватися податком на доходи фізичних осіб за ставкою 9%, а не 18%, що і було зроблено позивачем.

Представники відповідача у судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечували, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши усні пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд встановив наступне.

ФГ "Агро 1" взято на податковий облік в органах державної податкової служби 30.09.2010 за №5532 та перебуває на обліку в Іллінецькому відділенні Немирівської ОДПІ.

На підставі наказу від 28.09.2018 № 6114, направлення від 15.10.2018 року № 2551, виданих ГУ ДФС у Вінницькій області, відповідно до ст. 20, п. 77.2 ст. 77, п. 82.1 ст. 82 Податкового кодексу України, в період з 16.10.2018 року по 26.10.2018 року проведено планову виїзну документальну перевірку Фермерського господарства "Агро 1" з питань правильності обчислення, повноти і своєчасного сплати податку з доходів фізичних осіб, військового збору за період з 01.07.2015 по 30.06.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 30.06.2018.

За результатами перевірки посадовими особами ГУ ДФС у Внницькій області складено акт №5493/13-06-09/37220120 від 02.11.2018, в якому зафіксовано порушення ФГ "Агро 1" пп. 164.2.20 п. 164.2 ст.164, п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України, а саме: заниження податку на доходи фізичних осіб при виплаті дивідендів в сумі 180000,00 грн., в т.ч. за січень 2017 року - 180000,00 грн. ( а.с. 18 - 33 ).

На підставі виявлених порушень винесено податкове повідомлення-рішення форми "Д" № від 23.11.2018, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб ФГ "Агро 1" на загальну суму 225000 грн., з яких за податковим зобов`язанням - 180000 грн., за штрафними санкціями - 45000 грн.

Позивач не погодився з висновками акту перевірки та подав до ГУ ДФС у Вінницькій області заперечення на вказаний акт.

ГУ ДФС у Вінницькій області направило позивачу лист - відповідь за штрихкодовим ідентифікатором К12760/10/02-32-13-06 від 21.11.2018, яким заперечення фермерського господарства "Агро 1" залишено без задоволення, а висновки акту №5493/13-06-09/37220120 від 02.11.2018 - без змін ( а.с. 34 - 38 ).

Також, позивач подав до Державної фіскальної служби України скаргу про перегляд податкових повідомлень - рішень, прийнятих ГУ ДФС у Вінницькій області.

Вказана скарга повернута заявнику без розгляду, про що свідчить копія відповіді Державної фіскальної служби України від 11.12.2018 року за № 40018/6/99-99-01-01-07-15 ( а.с. 15 ).

Не погоджуючись з винесеним відповідачем податковим повідомленням - рішенням, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Податковий кодекс України ( далі - ПК України), регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (стаття 1 Податкового кодексу України).

Згідно п.п. 4.1.1, 4.1.3. п. 4.1 статті ПК України, податкове законодавство України ґрунтується на таких принципах зокрема як:

- загальність оподаткування - кожна особа зобов`язана сплачувати встановлені цим Кодексом, законами з питань митної справи податки та збори, платником яких вона є згідно з положеннями цього Кодексу;

- невідворотність настання визначеної законом відповідальності у разі порушення податкового законодавства.

Згідно з п. 6.1. статті 6 ПК України, податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

В силу вимог п. 16.1. статті 16 ПК України, платник податків зокрема зобов`язаний:

- стати на облік у контролюючих органах в порядку, встановленому законодавством України;

- вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів;

- подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів;

- сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Отже, відповідно до зазначеного платник податків, зобов`язаний сплатити відповідні податки у встановленому законом розмірі та у встановлений строк, в свою чергу невиконання чого тягне за собою притягнення до відповідальності за порушення податкового законодавства.

Ставки податку визначенні статтею 167 Податкового кодексу України (далі - ПК України), у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин.

Згідно з п.п. 167.1 ст. 167 ПК України ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Пунктом 167.5 статті 167 ПК України ставки податку на пасивні доходи до бази оподаткування встановлюються у таких розмірах:

167.5.1. 18 відсотків - для пасивних доходів, крім зазначених у підпунктах 167.5.2 та 167.5.4цього пункту;

167.5.2. 5 відсотків - для доходів у вигляді дивідендів по акціях та корпоративних правах, нарахованих резидентами - платниками податку на прибуток підприємств (крім доходів у вигляді дивідендів по акціях, інвестиційних сертифікатах, які виплачуються інститутами спільного інвестування);

167.5.4 у половинному розмірі ставки, встановленої у пункті 167.1 цієї статті - для доходів у вигляді дивідендів по акціях та/або інвестиційних сертифікатах, корпоративних правах, нарахованих нерезидентами, інститутами спільного інвестування та суб`єктами господарювання, які не є платниками податку на прибуток.

Особливості оподаткування дивідендів встановлені пунктом 170.5 ст.170 ПК України.

Зокрема, підпунктом170.5.4 пункту 170.5 ст. 170 ПК передбачено, шо доходи, зазначені в цьому пункті, остаточно оподатковуються податковим агентом під час їх нарахування платнику податку за ставкою, визначеною підпунктами 167.5.1 та 167.5.2пункту 167.5 статті 167 цього Кодексу.

У правовідносинах, які склалися у даній справі, позивач не здійснював нарахування відповідного податку на доходи фізичних осіб у розмірі 18 %, а здійснював нарахування за ставкою 9 %, оскільки вважає, що виплачений на користь членів ФГ "Агро 1" дохід є дивідендами та підлягає оподаткуванню саме за такою ставкою, приймаючи до уваги, що позивач не є платником податку на прибуток.

Надаючи оцінку даним посиланням представника позивача, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 1 Закону України "Про фермерське господарство" фермерське господарство підлягає державній реєстрації як юридична особа або фізична особа - підприємець. Фермерське господарство, зареєстроване як юридична особа, дієна основі Статуту. У Статуті зазначаються найменування господарства, його місцезнаходження, адреса, предмет і мета діяльності, порядок формування майна (складеного капіталу), органи управління, порядок прийняття ними рішень, порядок вступу до господарства та виходу з нього та інші положення, що не суперечать законодавству України.

Порядок володіння, користування і розпорядження майном фермерського господарства здійснюється відповідно до його Статуту, якщо інше не передбачено угодою між членами фермерського господарства та законом (ст. 20 України "Про фермерське господарство").

Згідно з п. п. 14.1.49. п. 14.1 ст. 14 ПК України дивіденди - платіж, що здійснюється юридичною особою, у тому числі емітентом корпоративних прав, інвестиційних сертифікатів чи інших цінних паперів на користь власника таких корпоративних прав, інвестиційних сертифікатів та інших цінних паперів, що засвідчують право власності інвестора на частку (пай) у майні (активах) емітента, у зв`язку з розподілом частини його прибутку, розрахованого за правилами бухгалтерського обліку.

Відповідно до п.п. 14.1.90. п. 14.1 ст. 14 ПК України корпоративні права - права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Із аналізу наведених положень слідує, що членам фермерського господарства може виплачуватись дохід залежно від внеску до статутного капіталу, механізм виплати якого визначається статутом фермерського господарства. У такому випадку виплата зазначеного доходу вважається виплатою дивідендів.

Рішенням №1 засновника ФГ "Агро 1" від 22.09.2010 затверджено Статут ФГ "Агро 1" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), в пункті 1.2 якого зазначено, що засновником фермерського господарства є ОСОБА_2 ; члени фермерського господарства не зазначені.

Відповідно до п. 7.2 ст. 7 Статуту прибуток фермерського господарства розподіляється за підсумками календарного року між його членами за рішенням Засновника та членів фермерського господарства відповідно до часток у складеному (статутному) капіталі фермерського господарства. Розподілений між Засновником та членами фермерського господарства пропорційно до часток у (статутному) капіталі, є дивідендами Засновника та членів фермерського господарства виплати дивідендів визначається Засновником або загальними зборами членів господарств (за їх наявності) під час розподілу прибутку фермерського господарства.

Відповідно до рішення голови-засновника ФГ "Агро 1" від 03.01.2017, постановлено направити частину прибутку господарства в сумі 2000000,00 грн. на виплату дивідендів. Провести виплату дивідендів засновнику ФГ «Агро1» ОСОБА_2 , так як в статутному капіталі його частка складає 100% ( а.с. 110 - 111 ).

Як вбачається із наявних у матеріалах справи видаткових касових ордерів від 18.01.2017, 19.01.2017, 20.01.2017, 21.01.2017, 08.02.2017, 09.02.2017, 10.02.2017, 11.02.2017, 13.02.2017, 14.02.017, 15.02.2017, 16.02.2017, 17.02.2017, 18.02.2017, 20.02.2017, 2102.017, 22.02.2017 та платіжних доручень № 423, №426 від 10.05.2017 засновнику ФГ "Агро 1" ОСОБА_2 виплачено дивіденди в загальній сумі 2000000 грн. (а.с. 112-130).

Таким чином, враховуючи усі вищевикладені обставини, а також беручи до уваги визначений статутом ФГ "Агро 1" механізм виплати доходу в залежності від внеску до статутного капіталу, суд доходить висновку, що виплачені засновнику господарства у 2017 році кошти є дивідендами, а тому позивачем цілком правомірно проведено їх оподаткування за ставкою 9%.

Враховуючи вищевикладене, висновки акта перевірки щодо заниження позивачем податку з доходів фізичних осіб при виплаті інших доходів на користь фізичних осіб в загальній сумі 180000,00 грн. не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи, оскільки спростовуються вище зазначеними нормами законодавства, встановленими судом обставинами справи та досвлідженими доказами.

За таких обставин податкове повідомлення-рішення від 23.11.2018 року № є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу ч. 2 ст. 77 КАС України В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів належними та допустимими доказами правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. За таких обставин заявлений адміністративний позов підлягає задоволенню.

Питання розподілу судових витрат підлягає вирішенню у відповідності до положень ч. 1 ст. 139 КАС України і на користь фермерського господарства "Агро 1" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Вінницькій області підлягають стягненню понесені судові витрати у виді судового збору в сумі 3375 гривень.

Щодо розподілу інших судових витрат ( витрат на професійну правничу допомогу ), то суд не вирішує зазначене питання в даному судовому рішенні, приймаючи до уваги клопотання ( заяву) представника позивача, зроблену ним в ході проведення судових дебатів, який відповідно до виданої довіреності наділений повноваженнями на представлення інтересів позивача без будь-яких обмежень процесуальних прав, передбачених КАС України ( а.с. 17 ), щодо відмови від стягнення на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу. В зв`язку з цим, представник позивача просив не вирішувати зазначене питання під час прийняття рішення в справі.

Крім того, суд наголошує, що позивачем до матеріалів адміністративного позову та справи не надано доказів щодо понесення витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення форми «Д» від 23.11.2018 № , винесене Головним управлінням ДФС у Вінницькій області щодо фермерського господарства "Агро 1 ".

Стягнути на користь фермерського господарства «Агро 1» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Вінницькій області понесені судові витрати у виді судового збору в сумі 3375 гривень (три тисячі триста сімдесят п`ять) гривень.

Відповідно до ст.255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Фермерське господарство "Агро 1" (вул. Центральна, буд. 53, с. Василівка, Іллінецький р-н, Вінницька обл., 22727, )

Відповідач: Головне управління ДФС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100, ).

Повний текст рішення складено 02.08.2019.

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна