Справа № 640/7586/19
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2019-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/7586/19 Головуючий у І інстанції - Каракашьян С.К.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Федотова І.В., Костюк Л.О.,

при секретарі: Андрієнко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі Акціонерного товариства "РВС Банк" на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рантьє Плюс" до Державного підприємства "Національні інформаційні системи" про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рантьє Плюс" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державного підприємства "Національні інформаційні системи", в якому просило:

- визнати протиправним виключення з Державного реєстру прав на нерухоме майно записів про право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Рантьє Плюс» на будівлю торговельно-офісного комплексу (літ. Д) за адресою м. Київ, провулок Рильський, 6, загальною площею 5367,40 кв. м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 30983903, та земельну ділянки площею 0,0882 за адресою м. Київ, провулок Рильський, 6, кадастровий номер :91:176:0017, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 0;

- зобов'язати внести записи про право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Рантьє Плюс» на будівлю торговельно-офісного комплексу (літ. Д) за адресою м. Київ, провулок Рильський, 6, загальною площею 5367,40 кв. м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 30983903, та земельну ділянки площею 0,0882 за адресою м. Київ, провулок Рильський, 6, кадастровий номер :91:176:0017, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 0.

Позовні вимоги мотивовано тим, що Позивач є власником вищезазначеного об'єкту нерухомого майна та земельної ділянки, проте, Позивачу стало відомо про зникнення з Державного реєстру записів про право власності Позивача, при цьому жодних правочинів щодо належного майна позивачем не було вчинено.

Також, до позовної заяви Позивачем було додано заяву про забезпечення позову, в якій Позивач просив:

- заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міській, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб'єктам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дії в тому числі, але не виключно: державну реєстрацію права власності та інших речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації права власності та інших речових прав, реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, державну реєстрацію обтяжень на нерухоме майно, скасування державної реєстрації обтяжень на нерухоме майно стосовно нерухомого майна - будівлі торговельно-офісного комплексу (літ. Д) за адресою м. Київ, провулок Рильський, 6, загальною площею 5367,40 кв. м. та земельної ділянки за адресою м. Київ, провулок Рильський, 6, кадастровий номер :91:176:0017;

- заборонити будь-яким особам вчиняти будь-які дії стосовно нерухомого майна - будівлі торговельно-офісного комплексу (літ. Д) за адресою м. Київ, провулок Рильський, 6, загальною площею 5367,40 кв. м. та земельної ділянки за адресою м. Київ, провулок Рильський, 6, кадастровий номер :91:176:0017.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову Позивач зазначив про те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до наслідків, які унеможливлять виконання рішення суду про відновлення запису про право власності Позивача на майно. Також, Позивач посилається на явну незаконність дій (бездіяльності) Відповідача щодо спотворення даних Державного реєстру.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 травня 2019 року заяву про забезпечення позову задоволено частково.

Заборонено органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міській, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб'єктам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дії в тому числі, але не виключно: державну реєстрацію права власності та інших речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації права власності та інших речових прав, реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, державну реєстрацію обтяжень на нерухоме майно, скасування державної реєстрації обтяжень на нерухоме майно стосовно нерухомого майна - будівлі торговельно-офісного комплексу (літ. Д) за адресою м. Київ, провулок Рильський, 6, загальною площею 5367,40 кв. м. та земельної ділянки за адресою м. Київ, провулок Рильський, 6, кадастровий номер :91:176:0017.

В задоволенні решти вимог заяви про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, особою, яка не брала участі у справі Акціонерним товариством "РВС Банк" подано апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 травня 2019 року прийняти постанову, якою у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Рантьє Плюс" про забезпечення адміністративного позову відмовити.

В апеляційній скарзі особа, яка не брала участі у справі Акціонерним товариством "РВС Банк" посилається на порушення судом першої інстанції норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що оскаржуваною ухвалою порушуються право власності АТ «РВС Банк», яке виражається в розпорядженні, користуванні та володінні своїм майном. Більше того, судом першої інстанції не було зазначено, яким чином невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Рантьє Плюс" подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просило у задоволенні апеляційної скарги Акціонерного товариства "РВС БАНК" відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи заяву про забезпечення адміністративного позову частково, суд першої інстанції виходив з того, що до ухвалення рішення в даній адміністративній справі, створює очевидну небезпеку істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду, та, відповідно, неможливість ефективного захисту (поновлення) порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Також, суд першої інстанції погодився з посиланнями Позивача на те, що можливе спотворення даних про права Позивача, без внесення даних про перехід права та підстав такого переходу, є можливим свідченням очевидної протиправності дій Відповідача, або його бездіяльності стосовно дій інших осіб.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його необґрунтованим з огляду на таке.

Так, відповідно до частини 1 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Положеннями статті 151 КАС України визначено, що позов може бути забезпечено 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Із змісту вимог наведеної статті слідує, що заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співрозмірними заявленим позовним вимогам, мають бути безпосередньо пов'язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Також при розгляді клопотання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу;

- наявності зв'язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення;

- імовірності виникнення утруднень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів;

- необхідності у зв'язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Разом з цим, дослідивши зміст заяви колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для забезпечення даного адміністративного позову, оскільки Позивачем не наведено обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам Позивача, які б унеможливили захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі.

Твердження заявника про те, що невжиття таких заходів забезпечення позову, може бути здійснено відчуження права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Рантьє Плюс" на будівлю торгово-офісного комплексу (літ. Д) за адресою м. Київ провулок Рильський, 6 загальною площею загальною площею 5367,40 кв. м. та земельну ділянки площею кадастровий номер :91:176:0017, також незаконне заволодіння вказаними об'єктами нерухомого майна, що може істотно ускладнити чи взагалі унеможливити ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів ТОВ "Рантьє Плюс" є лише припущенням та не підкріплюються жодними доказами.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що вимоги Позивача, заявлені в адміністративному позові, зводяться до невідповідності оскаржуваного рішення вимогам чинного законодавства, що становить предмет доказування і має досліджуватись під час розгляду справи по суті. Вирішення ж відповідного питання за наслідками розгляду заяви про забезпечення позову фактично є передчасним вирішенням позовних вимог.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що в даній справі Відповідачем у адміністративний справі є Державне підприємство "Національні інформаційні системи", яке засноване Міністерством юстиції України в 12.05.2015 року. Функції технічного адміністратора Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та його архівних складових (Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна) (далі - Державного реєстру прав), з огляду на положення Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання адміністрування Державних та Єдиних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції» від 14.07.1999 Лго 1272, наказу Міністерства юстиції України «Деякі питання щодо визначення адміністратора Єдиних та Державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України» від 25.06.2015 року № 1059/5, покладено на ДП «НАІС» 03.07.2015 року.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV (далі - Закон № 1952- IV), технічний адміністратор Державного реєстру прав - державне унітарне підприємство, визначене Міністерством юстиції України та віднесене до сфери його управління, що здійснює заходи із створення, впровадження та супроводження програмного забезпечення Державного реєстру прав, відповідає за його технічне ітехнологічне забезпечення, збереження та захист даних нього реєстру, здійснює технічні та технологічні заходи з падання, блокування та анулювання доступу до Державного реєстру прав, організовує та проводить навчання для роботи з цим реєстром.

Зі змісту вказаних положень вбачається, що ДП «НАІС», виконуючи функції технічного адміністратора Державного реєстру прав, не виконує публічно-владні управлінські функції, а реалізує технічну функцію.

Викладене свідчить про непропорційність та неспівмірність застосованих судом першої інстанції заходів забезпечення позову, а отже й про скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, якою заяву про забезпечення позову задоволено.

Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини в адміністративній справі, судове рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права, а тому наявні підстави для його скасування.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини в адміністративній справі, судове рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню.

Керуючись ст. ст. 150, 151, 241, 242, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі Акціонерного товариства "РВС Банк" задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 травня 2019 року скасувати, ухвалити нову постанову, якою у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Рантьє Плюс" про забезпечення адміністративного позову у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рантьє Плюс" до Державного підприємства "Національні інформаційні системи" про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.В. Федотов

Л.О. Костюк

Повний текст складено 06.08.2019 року.