Справа № 160/7510/19
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2019-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

49089 м. Дніпро, вул. Академіка Янгеля, 4, (веб адреса сторінки на офіційному веб -порталі судової влади України в мережі Інтернет - http://adm.dp.court.gov.ua)

07 серпня 2019 р. Справа № 160/7510/19

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Жукова Є.О., дослідивши матеріали позовної заяви Приватного підприємства «Світлана-2000» до Приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Красношлика Віктора Вікторовича про визнання дій протиправними та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

06.08.2019 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного підприємства «Світлана-2000» до Приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Красношлика Віктора Вікторовича, в якій позивач просить суд визнати дії приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Красношлика Віктора Вікторовича щодо внесення запису про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно індексний номер:45348113 від 04.02.2019 року протиправними; скасувати рішення приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Красношлик Віктора Вікторовича про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно індексний номер:45348113 від 04.02.2019 року.

Відповідно до ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи є передбачені нормами Кодексу адміністративного судочинства України підстави для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі.

Згідно ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно пп.1 п.1 ст.170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

При цьому, вирішуючи питання чи належить розглядати даний адміністративний спір за правилами адміністративного судочинства, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Інший порядок судового провадження встановлений Положеннями Господарського процесуального кодексу України.

Так, згідно з ч.7 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов`язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності.Аналізуючи зазначені вище норми, суд приходить до висновку, що за загальним правилом у порядку цивільного судочинства суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізична особа, зокрема, спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також із інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Зі змісту позовних вимог позовної заяви Приватного підприємства «Світлана-2000» судом встановлено, що позивач просить суд визнати дії приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Красношлика Віктора Вікторовича щодо внесення запису про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно індексний номер:45348113 від 04.02.2019 року протиправними; скасувати рішення приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Красношлик Віктора Вікторовича про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно індексний номер:45348113 від 04.02.2019 року, обґрунтовуючи свою позицію тим, що 28 січня 2019 року представником ПП «Світлана-2000», з метою уникнення будь-якого свавілля щодо нерухомості, а саме: будівлі кафе загальною площею 148,6 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , подано до державного реєстратора заяву про заборону вчинення реєстраційних дій щодо зазначеного об`єкта нерухомості - будівлі кафе, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Заява прийнята та реєстратором до Державного реєстру внесена відповідна заборона власника нерухомого майна.

Представник позивача зазначає, що, дія заяви поширюється календарно на 10 діб, тобто фактично заборона від власника діяла у даному випадку з 28.01.2019 року по 08.02.2019 року. Заборона від власника могла бути скасована лише за ініціативи власника чи за рішенням суду.

Однак, як зазначає представник позивача, незважаючи на наявність вказаної заяви, приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Красношликом В.В. 04.02.2019 було внесено до єдиного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис №45348113 про реєстрацію права власності на будівлю кафе, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 , яка не має жодного відношення до ПП «Світлана-2000».

Проаналізувавши зміст предмету спору у даній справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до пояснень позивача, наведених в даній позовній заяві, предметом спору у даній справі є спір про право, який виник у позивача внаслідок внесення до єдиного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису №45348113 про реєстрацію права власності на будівлю кафе, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 , яка, зі слів позива, не має жодного відношення до ПП «Світлана-2000».

Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін.

Суд, який розглянув справу, що не належить до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні ч.1 ст.6 Конвенції.

У п.24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що суд з «судом, встановленим законом» поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, що регулюють його діяльність. Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Занд проти Австрії» зазначив, що поняття «суд, встановлений законом» у ч.1 ст.6 Конвенції передбачає «усно організаційну структуру судів включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, який не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органів місцевого самоврядування, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України та ст. 6 КАС України в порядку адміністративного судочинства.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Водночас за приписами п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Судом встановлено, що підставою для оскарження дій приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Красношлика Віктора Вікторовича щодо внесення запису про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно індексний номер:45348113 від 04.02.2019 року, та скасування рішення приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Красношлика Віктора Вікторовича про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно індексний номер:45348113 від 04.02.2019 року є доводи позивача про те, що останні порушують його право власності (володіння, користування, розпорядження) на будівлю кафе загальною площею 148,6 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відтак, зазначений позов спрямований на поновлення прав позивача у сфері майнових відносин, та є спором про право.

При цьому, суд зазначає, що у відносинах, які складись між позивачем Приватним підприємством «Світлана-2000» та Приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Дніпроптетровської області Красношликом В.В., останній хоч і виступає суб`єтом владних повноважень, проте, предметом спору у даній справі є можливе поновлення прав позивача - Приватного підприємства «Світлана-2000» у сфері майнових відносин, пов`язаних з правом власності на будівлю кафе загальною площею 148,6 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відтак, як судом встановлено безпосередньо з тексту позовної заяви, позовними вимогами зазначеними в позовній заяві є такі, як: визнання дій приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Красношлик Віктора Вікторовича щодо внесення запису про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно індексний номер:45348113 від 04.02.2019 року протиправними; скасування рішення приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Красношлик Віктора Вікторовича про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно індексний номер:45348113 від 04.02.2019 року, що безпосередньо пов`язані з можливим порушенням прав позивача у сфері майнових відносин, а саме на на будівлю кафе загальною площею 148,6 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

З огляду на викладене, не підлягає сумніву той факт, що критеріями розмежування судової юрисдикції тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних відносин у їх сукупності.

Враховуючи поняття публічно-правового спору, наведене в ст.4 КАС України, помилковим є поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори стосовно яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних, господарських та цивільних справ недостатньо застосування виключно формального критерію визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір.

Спір, який описаний у поданій Приватним підприємством «Світлана-2000» позовній заяві, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач вчиняючи оскаржувані дії та приймаючи відповідне рішення, не мав публічно-правових відносин саме з позивачем (у сенсі визначення спору, який належить до юрисдикції адміністративного суду, наведеній у постанові Великої Палати ВС від 23 травня 2018 р. у справі №914/2006/17).

Натомість, приватноправові відносини відрізняються наявністю майновою чи немайновою особистого інтересу учасника, а спір має приватно-правовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Отже, вказаний спір не є публічно-правовим та не пов`язаний із захистом прав, свобод та інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин, а передусім є спором про право.

Таким чином, незважаючи на той факт, що судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб, заявлений спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, а справа не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції і повинна вирішуватись в порядку господарського судочинства.

Зазначена позиція прямо кореспондується правовій позиції Великої палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 14.03.2018 р. у справі №К/9901/5888/18 (363/2449/14-а), а також правовій позиції Великої палати Верховного Суду, викладеній у постанові від .04.19.2018 р. №823/2042/16 (провадження №11-377апп18).

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє у відкритті провадження в у справі за позовом Приватного підприємства «Світлана-2000» до Приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу Дніпроптетровської області Красношлика Віктора Вікторовича про визнання дій протиправними та скасування рішення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.170 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Приватного підприємства «Світлана-2000» до Приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Красношлика Віктора Вікторовича про визнання дій протиправними та скасування рішення, оскільки даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Роз`яснити позивачу право на звернення з даним позовом до відповідного господарського суду в порядку, передбаченому чинним господарсько-процесуальним законодавством.

Ухвала набирає законної сили згідно ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та відповідно до ч. 4 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.О. Жукова