Справа № 520/4206/19
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2019-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

30 липня 2019 р. справа № 520/4206/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Котеньова О.Г., за участі секретаря судового засідання Блудової А.І.,

представника позивача - Бистрік О.В.,

представника відповідача - Торшиної-Дзюби Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінвест 3000" (вул. О. Яроша, буд. 18-г, м. Харків, 61045, ) до Харківської митниці ДФС (вул. Короленка, буд. 16-Б, м. Харків, 61003, ) про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернулось Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінвест 3000" з позовом до Харківської митниці ДФС, в якому просить суд:

- скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2019/000614/2 від 31.01.2019 Харківської митниці ДФС.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у позивача відсутні підстави визначати митну вартість товару за другорядними методами, митну вартість товару ТОВ «Укрінвест 3000» було визначено за основним методом, тобто за фактично сплаченою, до моменту доставки товару в порт, ціною Контракту, а тому оскаржуване рішення відповідача є неправомірним.

Відповідачем надано відзив на адміністративний позов та додаткові пояснення, в яких вказано, що оскаржуване рішення винесено ним з підстав, у порядку та у спосіб, визначені законом, на виконання владної управлінської функції. Підставою винесення такого рішення відповідач зазначає, що за результатами аналізу наданих до митного оформлення документів було встановлено, що заявлена позивачем митна вартість товару за вищевказаною митною декларацією менша ніж митна вартість по фактам митних оформлень Харківською митницею ДФС ідентичних товарів, в тому числі товарів, оформлених ТОВ «Укрінвест 3000».

У запереченнях на відзив на адміністративний позов та у додаткових поясненнях позивач зазначає, що у зв`язку з тривалими партнерськими відносинами, значним кількісним та вартісним оборотом, зниженням попиту на дану номенклатуру товарів, продавець надав більш сприятливі ціни, але незначно збільшив строк виробництва і, як наслідок, змінився строк постачання з моменту передплати. З травня 2017 року між позивачем та його контрагентом підписаний новий Контракт та товар постачається за новими цінами. Документи, подані декларантом до харківської митниці ДФС разом з ЕМД, не містили жодних розбіжностей, містили всі відомості що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена за товар.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити адміністративний позов з підстав та мотивів, викладених в ньому.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, підтримав правову позицію, викладену у відзиві, та просив суд у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено між ТОВ «Укрінвест 3000» та компанією Shaoxing City Jinqiao Textile Co, LTD укладено зовнішньоекономічний контракт №7 від 10.05.2017, відповідно до п.п. 1.1-1.3 якого продавець зобов`язувався поставити позивачу товар (текстиль) в асортименті, кількості, за ціною, у строки та на умовах, зазначених у Додатках до Контракту на кожну партію товару, а покупець (позивач) зобов`язувався такий товар прийняти та сплатити його вартість у відповідності до Додатку до контракту на партію товару. Партією товару сторони визначили кількість товару, визначену інвойсом.

Додатком № 5 від 25.11.2018 до Контракту від 10.05.2017 та інвойсом визначено ціну, кількість та асортимент товару загальною вартістю 56104,58 доларів США з оплатою товару до моменту доставки товару у порт «Южний» на умовах СІF у відповідності до «Інкотермс-2010».

Платіжними дорученнями в іноземній валюті № 29 від 30.10.2018 та № 30 від 13.12.2018 ТОВ «Укрінвест 3000» сплатило продавцю вартість товару в сумі 56104,58 доларів США.

Вказаний товар в порту призначення «Южний» отримано перевізником 22.01.2019 для доправлення його до Харківської митниці ДФС для митного оформлення товарів.

Для здійснення митного контролю та митного оформлення ТОВ «Укрінвест 3000» до митного поста «Харків-центральний» Харківської митниці ДФС подана електронна митна декларація типу ІМ-40АА №UA807170/2019/004689 на товар, поставлений за контрактом №7 від 10.05.2017 з Shaoxing City Jinqiao Textile Co, LTD.

До митного оформлення позивачем подано наступні документи: Контракт № 7 від 10.05.2017 з додатковими угодами №2 та №3, додаток № 5 від 25.11.2018 до Контракту №7 від 10.05.2017, інвойс № ALA-19TH від 08.12.2018, пакувальний лист від 08.12.2018, платіжні доручення в іноземній валюті № 29 від 30.10.2018 та № 30 від 13.12.2018, експортну декларацію продавця з перекладом, лист про технічні характеристики товару з перекладом, калькуляції ціни товару від 20.11.2018 з перекладом, сертифікат ССРІТ від 13.12.2018 з перекладом, страховий поліс PYІE00031050 від 11.12.2018, сертифікат походження товару № 18С3306С2137/00043, коносамент № J, акт про проведення огляду товарів від 19.01.2019, накладну на перевезення контейнеру залізницею від 22.01.2019.

Під час розгляду справи представника відповідача було надано пояснення, що під час здійснення співробітником підрозділу митного оформлення митного контролю ЕМД №UA807170/2019/004689 спрацював ризик, згенерований АСАУР, на підставі результату застосування системи управління ризиками по вказаній декларації посадовою підрозділу митного оформлення направлений запит щодо вирішення питання правильності визначення митної вартості товару до спеціалізованого підрозділу Харківської митниці ДФС.

У відзиві відповідач також зазначає, що подані до митного оформлення документи (Контракт, інвойс, страховий поліс, платіжні документи про сплату за товар, прайс-лист, тощо) не підтверджують причини зменшення фактурної вартості товарів, оскільки: в платіжному дорученні №29 від 30.10.2018 у графі 70 зазначено проформу-інвойс №АLА19-ТН 00 від 25.10.2018, яка до митного органу не надавалась, у платіжному дорученні №30 від 30.12.2018 на суму переказу 40189,58 дол.США У графі 70 зазначено додаткову угоду 5 від 25.11.2018 щодо всієї суму поставки - 56104,58 дол.США, прайс-лист не містить таких даних, як номер, не вказано адресата та зазначено лише ті позиції, які відправлено.

За результатами аналізу контролюючим органом встановлено, що заявлена позивачем митна вартість товару за вищевказаною митною декларацією менша, ніж митна вартість по фактам митних оформлень Харківською митницею ДФС ідентичних товарів, в тому числі товарів, оформлених ТОВ «Укрінвест 3000».

Між митним органом та декларантом проведена процедура консультації з метою обміну наявної у кожного з них інформації та вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі.

29.01.2019 позивач надав до митного органу декларації країни експорту та переклад калькуляції виробника, 31.01.2019 позивач надіслав лист № 9, у якому повідомив, що додаткових документів, окрім раніше наданих, надати немає можливості та прохав визначити митну вартість за даними Харківської митниці ДФС.

Після розгляду документів, поданих для митного оформлення товару, поставленого на виконання контракту №7 від 10.05.2017, Харківською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2019/000614/2 від 31.01.2019.

Надаючи правову оцінку рішенню суб`єкта владних повноважень в межах спірних правовідносин, суд керується наступними приписами норм чинного законодавства.

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Відповідно до ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно приписів ч.1, ч.2 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу ч.1 та ч.2 ст.53 МК України вбачається, що наведені норми Кодексу містять вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Вказана норма закону кореспондує з положеннями ч.3 ст.318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Зазначене вище також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року №3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, вказане узгоджується з проголошеними у статті 8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст.58 цього Кодексу.

Зокрема, ст. 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 та ч. 5 ст. 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а також у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

За результатами аналізу положень ч. 3 ст. 53, ч. ч. 1, 2, 4 - 6 ст. 54, ст. 58 МК України вбачається, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 МК України.

При цьому митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, коли надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з`ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в ч. 2 ст. 53 МК України.

Згідно з ч. 3 ст. 54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

При проведенні консультації, повідомляючи позивача про необхідність надати додаткові документи, митним органом не обґрунтовано вимоги щодо їх надання, узгоджуючи таке надання документів з правовою суттю правовідносин, які склалися між позивачем та його контрагентом.

Відповідачем не наведено жодних обставин та не надано доказів на підтвердження наявності у митного органу законодавчо визначених підстав для витребування у позивача додаткових документів, зокрема, що позивач в митній декларації зазначив не всі документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, вніс до декларації недостовірні або неточні відомості або що надані митному органу документи містили розбіжності чи ознаки підробки.

Щодо розбіжностей, на які посилається відповідач у відзиві, а саме що до документів не додано проформу-інвойс на який є посилання у п/д № 29 від 25.10.2018, суд погоджується із аргументами позивача та зазначає наступне.

Проформа-інвойс - міжнародній комерційній практиці документ, виписаний до того, як стає відомою повна інформація про товари; містить відомості про ціну товару, але не є розрахунковим документом, не виконує головної функції рахунку як платіжного документа, бо він не містить вимоги про сплату зазначеної в ньому суми; може бути виписаний на ще не відвантажений товар, щоб повідомити покупця про основні характеристики товару.

Представником надано пояснення, які суд вважає прийнятними, стосовно того, що проформа-інвойс надається Продавцем на підставі попереднього замовлення позивача, для підтвердження ціни, асортименту та попередніх даних про кількість. На підставі проформи-інвойсу банк перераховує часткову передплату, після чого Продавець починає виробництво замовленого позивачем товару.

На підставі попереднього замовлення позивача, виробник надав на електронну адресу позивача Інвойс - Проформу № АІА-19ТН від 25.10.2018 на загальну суму 53046,00 доларів США. Позивач 30.10.2018 сплатив попередню оплату (п/д № 29) у розмірі 30% від суми Інвойсу - Проформи, що дорівнює 15915,00 доларів США, після чого виробник приступив до виготовлення товару. Через деякий час позивач доповнив попереднє замовлення ще однією позицією товару, який був у наявності у виробника, що змінило асортимент та вартість партії товару. Після виготовлення замовленого товару, завантаження його у контейнер та узгодження морського перевізника виробник надіслав позивачу остаточний комерційний інвойс, у якому зазначений номер контейнеру, порт відправлення, порт призначення, тощо. Згідно до домовленостей між сторонами Контракту остаточний розрахунок за товар відбувається упродовж 15 днів після завантаження товару на борт судна в обмін на оригінали документів. 13.12.2018 виробник надав позивачу копію коносаменту, відповідно до якого 13.12.2018 товар переданий на судно для доставлення в Україну. Позивач оплатив остаточну вартість партії товару п/д №30 від 13.12.2018 на суму 40189,58 доларів США.

Відповідно до ч.2 ст. 55 Митного кодексу України, прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Суд зазначає, що відповідачем не вказано обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної митницею у спірному рішенні, а лише містяться посилання на те, що надані декларантом документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Коригування митної вартості здійснено за резервним методом на підставі раніше визначеної митної вартості за МД № UA 807170/2017/004361 від 13.02.2017.

Суд зазначає, що факт ненадання позивачем додатково витребуваних документів, які підтверджують митну вартість товарів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Відповідна правова позиція викладена Верховним судом України у постановах №21-262а12 від 11.09.2012 року та №21-91а12 від 29.05.2012 року та яка за правилами ч.1 ст.244-2 КАС України є обов`язковою для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та яка має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, перевіряючи правомірність такого рішення, суд відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України повинен перевірити, чи прийняте воно: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених у справі обставин та з огляду на приписи норм чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд приходить до висновку про невідповідність оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2019/000614/2 від 31.01.2019 вимогам ст.2 КАС України.

Факт порушення прав та інтересів позивача у спірних правовідносинах знайшов підтвердження проведеним судовим розглядом. Доказів протилежного відповідачем як суб`єктом владних повноважень до суду не надано.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 5-10, 19, 77, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінвест 3000" (вул. О. Яроша, буд. 18-г, м. Харків, 61045, ) до Харківської митниці ДФС (вул. Короленка, буд. 16-Б, м. Харків, 61003, ) про скасування рішення - задовольнити.

Скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2019/000614/2 від 31.01.2019 Харківської митниці ДФС.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці ДФС (вул. Короленка, буд. 16-Б, м. Харків, 61003, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінвест 3000" (вул. О. Яроша, буд. 18-г, м. Харків, 61045, ) судовий збір у сумі 2626 (дві тисячі шістсот двадцять шість) грн 61 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності редакцією Кодексу адміністративного судочинства України від 15.12.2017.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі виготовлено 05 серпня 2019 року.

Суддя О.Г. Котеньов