Справа № 460/148/19
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2019-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/4270/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Довгої О.І., Шавеля Р.М.,

за участю секретаря Мельничук Б.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року (постановлену головуючим суддею Щербаков В.В. у м. Рівне) про скасування заходів забезпечення позову у справі № 460/148/19 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області про скасування наказу, визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Рівненського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Рівненській області про скасування наказу від 18.01.2019 № 197 про проведення документальної планової невиїзної перевірки; визнання дій протиправними щодо фактичного проведення документальної планової невиїзної перевірки на підставі наказу від 18.01.2019 № 197.

05.02.2019 від фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову шляхом зупинення дії оспорюваного наказу до набрання рішення суду у даній справі законної сили; заборони вчинення дій щодо проведення перевірки на підставі оспорюваного наказу.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 07.02.2019 заяву фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову задоволено частково. Вжито заходи забезпечення позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) у справі № 460/148/19 шляхом зупинення дії наказу Головного управління ДФС у Рівненській області (вул. Відінська, 12, м. Рівне, 33023; ідентифікаційний код 39394217) від 18.01.2019 №197, до набрання законної сили судовим рішенням. У задоволенні заяви фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Головному управлінню ДФС у Рівненській області вчиняти дії щодо проведення перевірки на підставі наказу від 18.01.2019 №197 - відмовлено.

14.02.2019 від Головного управління ДФС у Рівненській області надійшло клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 19.02.2019 в задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову від 14.02.2019 в адміністративній справі відмовлено.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що у межах спірних правовідносин досі існує небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, а заявником не доведено, що підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування таких заходів, відпали. Відтак відповідачем не наведено достатніх доводів та доказів того, що небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі зникла, або що захистити інтереси позивача буде можливим без вжиття таких заходів.

Тобто, обставини, які слугували підставами для застосування заходів забезпечення позову не змінились та не зникли.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити клопотання про скасування заходів забезпечення позову від 14.02.2019 у цій адміністративній справі.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тому, що на момент звернення до суду із клопотанням від 14.02.2019 про скасування заходів забезпечення позову у цій адміністративній справі перевірку закінчено (термін проведення з 31.01.2019 по 13.02.2019), відтак спірний наказ наразі вичерпав себе.

На адресу суду 29.07.2019 надійшло клопотання Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області про відкладення розгляду справи. Разом з цим в клопотанні не зазначено підстав для відкладення розгляду справи, а лише наводяться доводи щодо проведення судового засідання в режимі відеоконференції, що на переконання суду не може стати підставою для відкладення розгляду справи.

Оскільки особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, колегія суддів відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями 150, 151 КАС України, які закріплюють підстави забезпечення позову, а також види забезпечення позову в адміністративному процесі.

Можливі ситуації, коли зволікання з вирішенням адміністративної справи може завдати непоправної шкоди позивачеві. У зв`язку з цим у адміністративному процесуальному законодавстві існує інститут забезпечення позову, що дає можливість суду до прийняття рішення у справі вжити заходів щодо забезпечення позовних вимог, зокрема, якщо внаслідок невжиття цих заходів захист прав особи стане утрудненим або неможливим.

Відповідно до ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом, ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову, а також запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Забезпечення позову є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в адміністративному судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для особи рішення.

Відтак, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. При цьому, будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Згідно ч. 1-4 ст. 157 КАС України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. Ухвала про скасування заходів забезпечення позову або про відмову у скасуванні забезпечення позову може бути оскаржено. Відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

При цьому, заходи забезпечення позову скасовуються судом, який їх застосував, якщо відпали підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування таких заходів. Суд вправі скасувати вжиті ним заходи забезпечення позову, у разі коли відпаде потреба в такому заході.

Так, як згадувалось вище, ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 07.02.2019 заяву Фізичної особи - підприємця Жарської Г.Й. про вжиття заходів забезпечення позову задоволено частково. Вжито заходи забезпечення позову Фізичної особи - підприємця Жарської Г. ОСОБА_2 у справі № 460/148/19 шляхом зупинення дії наказу Головного управління ДФС у Рівненській області від 18.01.2019 №197, до набрання законної сили судовим рішенням. У задоволенні заяви Фізичної особи - підприємця Жарської Г. ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Головному управлінню ДФС у Рівненській області вчиняти дії щодо проведення перевірки на підставі наказу від 18.01.2019 №197 - відмовлено.

Разом з цим Головне управління ДФС у Рівненській області подало клопотання про скасування заходів забезпечення адміністративного позову у зв`язку з тим, що станом на день подання даного клопотання перевірку закінчено (термін проведення з 31.01.2019 по 13.02.2019), відтак спірний наказ вичерпав себе.

Однак колегія суддів вважає таке клопотання передчасним з огляду на наступне.

Так рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 26.03.2019 у справі № 460/148/19 скасовано наказ Головного управління ДФС у Рівненській області від 18.01.2019 № 197 про проведення документальної планової невиїзної перевірки Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 . Визнано протиправними дії Головного управління ДФС у Рівненській області щодо фактичного проведення документальної планової невиїзної перевірки Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на підставі наказу від 18.01.2019 № 197.

Згідно інформації з єдиного державного реєстру судових рішень, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26.03.2019 у справі № 460/148/19 було оскаржено в апеляційному порядку Головним управлінням ДФС у Рівненській області і на даний час апеляційна скарга не розглянута.

Відтак можна дійти висновку, що рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26.03.2019 у справі № 460/148/19 не набрало законної сили, що в свою чергу свідчить про наявність небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, оскільки підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування заходів забезпечення позову не відпали.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на мотивації та докази, наведені у апеляційній скарзі, такі не дають адміністративному суду апеляційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію суду першої інстанції, оскільки підстав для задоволення клопотання про скасування заходів забезпечення позову апелянтом не наведено, а тому у такому слід відмовити.

Так відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року про скасування заходів забезпечення позову у справі № 460/148/19 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді О. І. Довга
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 02 серпня 2019 року