Справа № 826/11415/16
Суддя: Єзеров А.А.
Дата ухвалення: 2019-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відводі суддів

01 серпня 2019 року

м. Київ

справа №826/11415/16

провадження №Зі/9901/213/19

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Єзерова А.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест-Сервіс» про відвід колегії суддів у складі: Мороз Л.Л., Бучик А.Ю., Рибачука А.І. у справі № 826/11415/16 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест-Сервіс» до Національного банку України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Фінансова ініціатива», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправною та скасування постанови,

УСТАНОВИВ:

У провадженні Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду перебуває справа № 826/11415/16 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест-Сервіс» до Національного банку України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Фінансова ініціатива», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправною та скасування постанови.

17.07.2019 позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвест-Сервіс» засобами поштового зв`язку подало заяву про відвід головуючої судді Бучик А.Ю., суддів Мороз Л.Л., Рибачука А.І., визначених для розгляду справи з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом - КАС України).

На обґрунтування заяви позивач покликається на те, що під час автоматичного розподілу справи № 826/11415/16, що відбувся 17.05.2019, було визначено такий склад суду: Анцупова Т.О. , Стародуб О.П. , Кравчук В.М . Утім 22.05.2019 було здійснено повторний автоматизований розподіл, під час якого зі складу колегії суддів було виключено суддів Анцупову Т.О., Стародуба О.П. та Кравчука В.М. і сформовано новий склад суду. На думку заявника, жодних підстав, що унеможливлювали б участь суддів Стародуба О.П. та Кравчука В.М. у розгляді справи № 826/11415/16 не було. Тому скаржник вважає безпідставним повторний автоматизований розподіл справи для заміни суддів Стародуба О.П. та Кравчука В.М., що, на його думку, свідчить про порушення порядку визначення суддів для розгляду справи і є підставою для відводу складу суду.

Також заявник зазначає про те, що судді Мороз Л.Л. та Бучик А.Ю. вже брали участь в розгляді цієї справи в суді касаційної інстанції 31.07.2018, що, на думку позивача, унеможливлює їхню участь в повторному розгляді справи, оскільки вказані вище судді вже сформували своє бачення щодо розв`язання спору, який виник між сторонами, а також мають власну позицію стосовно застосування норм матеріального права у вказаних правовідносинах.

Вказані обставини, на переконання заявника, викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності суддів Мороз Л.Л., Бучик А.Ю та Рибачука А.І., а тому просить її заяву про відвід суддів задовольнити.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 29.07.2019 заява Товариства з обмеженою відповідальністю. «Інвест-Сервіс» про відвід суддів Мороз Л.Л., Бучик А.Ю., Рибачука А.І. визнана необґрунтованою. Справа № 826/11415/16 для розв`язання питання про наявність підстав для відводу суддів Мороз Л.Л., Бучик А.Ю., Рибачука А.І. передана до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення судді, який розглядатиме відповідне питання.

Згідно з частиною четвертою статті 40 КАС України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

30.07.2019 протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду заяви про відвід суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Мороз Л.Л., Бучик А.Ю., Рибачука А.І. визначено суддю Єзерова А.А.

Розв`язуючи правові питання, які порушені у заяві про відвід суддів, Суд керується таким.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Частиною першою статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначено статтею 36 КАС України, відповідно до частини першої якої суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Згідно із частиною другою зазначеної статті суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, а саме: неприпустимою є повторна участь судді в розгляді адміністративної справи.

Отже, з огляду на нормативний зміст пункту 4 частини першої статті 36 КАС України відвід судді може бути заявлений й з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1, 2, 3, 5 частини першої цієї ж статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.

Водночас суд вважає за потрібне наголосити, що відповідно до частини третьої статті 39 КАС України відвід (самовідвід) також має бути вмотивованим, тобто для відводу судді потрібно обґрунтувати наявність обставин, які викликають сумнів у його упередженості або необ`єктивності.

Як на підставу про відвід колегії суддів позивач покликається на юридичні приписи статті 36 КАС України, нормативна конструкція яких, з-поміж іншого, містить узагальнений перелік найпоширеніших обставин, доведення наявності яких може безпосередньо свідчити про небезсторонність суду.

У цьому світлі Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» (безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості Суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського Суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

(і) «об`єктивним підходом», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Тим часом вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною.

(іі) «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Водночас як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19.05.2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Принцип об`єктивності судді є обов`язковою умовою належного виконання ним своїх посадових обов`язків. Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію «розумного спостерігача». У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тож коли сторони стверджують про брак об`єктивності в суддів, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже «правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене». Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним чином поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Водночас Суд підкреслює, що не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Надаючи оцінку обґрунтованості заяви про відвід, Cуд зауважує, що окрім переліку обставин, які є безумовними підставами для відводу судді, у процесуальному законі також зазначені й виняткові випадки, за яких заявлення відводу a priori не може бути підставою для застосування цього процесуального інституту.

Зокрема, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 КАС України).

Тому наведені заявницею аргументи стосовно висловленої суддями Мороз Л.Л., Бучик А.Ю., Рибачуком А.І. правової позиції у процесі розгляду ними інших справ у значенні вказаних вище імперативних приписів ч. 4 ст. 36 КАС України не можуть бути визнані обґрунтованими підставами для відводу.

Це пояснюється, передовсім, тим, що ухвалюючи судові рішення, суддя надає оцінку обставинам чітко визначеної справи і висловлює власну позицію щодо тлумачення норм права в межах конкретного фактичного складу, який може різнитися. Навіть більше, діяльність судді неминуче пов`язана з правозастосуванням і він не може утриматися від участі у вчиненні акту правосуддя тільки з тих міркувань, як саме (позитивно чи негативно) буде сприйнята його позиція учасниками аналогічних за змістом правовідносин, оскільки це ставитиме під сумнів персональну незалежність судді та його здатність застосовувати право справедливо. До того ж оцінка упередженості чи неупередженості судді за будь-яких обставин має здійснюватися тільки в межах певного контексту, який стосується особисто заявника, з огляду на дії та поведінку судді або інші обставини, що об`єктивно впливають на довіру до суду.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що важливим питанням є довіра, яку суди мають вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, мусить заявляти самовідвід.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 у справі «Білуха проти України» наявність безсторонності визначається також і тим, чи забезпечуються умови, за яких сумніви у безсторонності суду були б неможливі.

У цьому контексті Суд також зважає на те, що судді Мороз Л.Л., Бучик А.Ю. та Рибачук А.І. не брали участі у розгляді справи про той самий предмет спору та не висловлювали у жодному судовому рішенні свою правову позицію з цього конкретного питання за визначених обставин саме у цій справі у судах першої, апеляційної або касаційної інстанції, а розгляд справ з аналогічним предметом спору не можу бути обставиною, яка викликає сумнів у їхній неупередженості у процесі розгляду цієї справи в учасників справи та/або сторонніх спостерігачів.

Дійсно, судді Мороз Л.Л. та Бучик А.Ю. брали участь у розгляді заяви про перегляд ухвали суду касаційної інстанції в цій справі на підставі пункту 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції до 15 грудня 2017 року, що діяла на момент подання заяви) через неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Проте здійснюючи такий перегляд у складі колегії суддів, судді Мороз Л. Л. та Бучик А. Ю. не вчиняли касаційний перегляд справи і відповідно не діяли як суд першої та/або апеляційної чи касаційної інстанції, а виконували екстраординарні повноваження Верховного Суду України у сфері забезпечення єдності та сталості судової практики, які він мав згідно з процесуальним законом, що був чинним до 15 грудня 2017 року.

Стосовно покликань Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест-Сервіс» на те, що до складу суду входили: головуючий суддя Анцупова Т.О., судді Кравчук В.М., Стародуб О.П., однак, як вважає заявник, 22.05.2019 було безпідставно здійснено повторний автоматизований розподіл та визначена колегія у складі: головуючого судді Мороз Л.Л., суддів Бучик А.Ю., Рибачука А.І., то ці твердження є необґрунтованими з огляду на таке.

Рішенням зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 20.05.2019 № 13 суддю Касаційного адміністративного суду Анцупову Тетяну Олександрівну було обрано до складу Великої Палати Верховного Суду строком на три роки.

Згідно з п. 3.3 Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду та визначення складу суду у Верховному Суді, затверджених постановою Пленуму Верховного Суду від 14.12.2017 № 8, у разі коли суддя-доповідач касаційного суду (Великої Палати) у передбачених законом випадках не може продовжувати розгляд справи більше чотирнадцяти днів, що може перешкодити розгляду справи у строки, встановлені процесуальним законодавством, невирішені судові справи можуть передаватися для повторного автоматизованого розподілу засобами АСДС на підставі службової записки відповідно секретаря судової палати (у разі розгляду судової справи колегією суддів або судовою палатою), голови касаційного суду (у разі розгляду судової справи об`єднаною судовою палатою) чи Секретаря Великої Палати (у разі розгляду судової справи Великою Палатою), за вмотивованим розпорядженням заступника керівника апарату чи керівника апарату (у разі розгляду судової справи Великою Палатою), що додається до матеріалів справи.

Отже, обрання судді Анцупової Тетяни Олександрівни до складу Великої Палати Верховного Суду на строк, що становить три роки, зумовило потребу у формуванні нового складу суду та визначення головуючого судді, що можливе тільки за допомогою системи автоматизованого розподілу судових справ АСДС для забезпечення дотримання вимог закону.

Тобто повторний автоматизований розподіл від 22.05.2019 був здійснений в порядку, визначеному КАС України, з огляду на визначений зборами судів персональний склад судових палат, а тому колегія суддів у складі: головуючого судді Мороз Л.Л., суддів Бучик А.Ю., Рибачука А.І. була сформована з чітким дотриманням вимог процесуального закону.

Отже, сумніви представника позивача щодо правомірності формування складу колегії ґрунтуються на припущеннях та спростовуються достовірними даними, зокрема інформацією, зазначеною у протоколі повторного автоматизованого розподілу судової справи АСДС для передання її визначеному складу суду.

Також Суд звертає увагу, що вказані обставини не стосуються дій та поведінки суддів персонально, оскільки питання реєстрації касаційної скарги та визначення складу не належать до обов`язків суддів, а тому названі обставини навіть потенційно не можуть свідчити про їхню упередженість або необ`єктивність щодо заявника.

Тому Суд доходить висновку, що аргументи позивача, якими він обґрунтовує свою заяву про відвід суддів, не доводять причинового зв`язку між службовою діяльністю працівників апарату Касаційного адміністративного суду щодо виконання вимог КАС України та процесуальною діяльністю суддів Мороз Л.Л., Бучик А.Ю., Рибачука А.І.

Отже, обставини, на які посилається позивач, мотивуючи відвід усьому складу суду у цій справі, є тільки суб`єктивним судженням та припущеннями, оскільки не підтверджуються жодними належними доказами та, відповідно, не можуть вважатись такими, що викликають розумні сумніви у неупередженості та об`єктивності складу суду. Вказане спростовує викладені у заяві про відвід висновки, що судді не можуть відповідати принципам безсторонності та неупередженості.

За таких обставин, проаналізувавши викладені в заяві Товариства з обмеженою відповідальністю аргументи, Суд переконався, що немає жодних визначених процесуальним законом підстав для відводу колегії суддів у цій справі. Заява не містить посилання на обставини, які за суб`єктивними чи об`єктивними критеріями виключають участь суддів Мороз Л.Л., Бучик А.Ю., Рибачука А.І. у розгляді цієї справи відповідно до статті 36 КАС України.

Окрім того, будь-яких доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість складу колегії суддів в результатах розгляду цієї справи з матеріалів не вбачається, жодних інших підстав, передбачених статтями 36 та 37 Кодексу адміністративного судочинства України для відводу колегії суддів позивач не зазначив.

Отже, у заяві Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест-Сервіс» про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Мороз Л.Л., Бучик А.Ю., Рибачука А.І. у справі № 826/11415/16 треба відмовити.

Керуючись статтями 36, 37, 39, 40, 41 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у заяві Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест-Сервіс» про відвід колегії суддів у складі: Мороз Л.Л., Бучик А.Ю., Рибачука А.І. у справі № 826/11415/16 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест-Сервіс» до Національного банку України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Фінансова ініціатива», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправною та скасування постанови.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя А.А. Єзеров