Справа № 480/1693/19
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2019-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 липня 2019 р. Справа № 480/1693/19
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Кравченка Є.Д.,
за участю секретаря судового засідання - Михайленко О.В.,
позивача - ОСОБА_1 ,
представника відповідача Пенсійного фонду України - Молодцової Ю.С.,
представника відповідача Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області - Бундюк Т.Ю.
представника третьої особи - Распоясової О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 480/1693/19
за позовом ОСОБА_1
до Пенсійного фонду України, Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області,
третя особа - Національне агенство з питань державної служби
про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середньої заробітної плати,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Пенсійного фонду України (далі - відповідач 1), Південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області, третя особа - Національне агенство з питань державної служби, в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ Пенсійного фонду України від 05.04.2019 № 135-о «Про звільнення ОСОБА_1 »;
- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області з 18.04.2019;
- стягнути з Південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області на користь позивача ОСОБА_1 суму середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу;
- допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на посаді у відносинах публічної служби та стягнути суму середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу у межах одного місяця;
- зобов`язати Пенсійний фонд України та Південне об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області подати до суду звіт про виконання судового рішення протягом одного місяця з дати набрання судовим рішенням законної сили;
- постановити окрему ухвалу суду, якою зобов`язати Пенсійний фонд України усунути причини та умови, що сприяли повторному порушенню трудового законодавства по відношенню до начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області ОСОБА_1 та направити її Кабінету Міністрів України та Міністерству соціальної політики України.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 17.05.2019 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду в порядку загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні.
Ухвалою суду від 26.06.2019 відповідача Південне об`єднане Управління Пенсійного фонду України Сумської області замінено правонаступником Головним Управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - відповідач 2).
Ухвалою суду від 10.07.2019 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач згідно наказу № 57 від 01 серпня 1994 року призначений на посаду начальника Охтирського міськвідділу Пенсійного фонду за конкурсом, наказом № 31-о від 17 травня 2002 року призначений на посаду начальника управління Пенсійного фонду України в м. Охтирка в порядку переведення, наказом № 1- о від 27 жовтня 2011 року призначений на посаду начальника управління Пенсійного фонду України в м. Охтирці та Охтирському районі (з 27.01.2016 управління перейменоване на Охтирське об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області). 04 липня 2018 року позивач був звільнений з посади начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області у зв`язку з реорганізацією відповідно до пункту 4 частини першої статті 83 та пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу». На виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.12.2018 по справі № 1840/2917/18 наказом Пенсійного фонду України від 22.12.2018 №491-о «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 » позивача було поновлено на посаді начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області з 05 липня 2018 року. Наказом Пенсійного фонду України від 05.04.2019 № 135-о «Про звільнення ОСОБА_1 » позивача було звільнено з посади у зв`язку з реорганізацією відповідно до пункту 4 частини першої статті 83 та пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу».
Позивач вважає, що звільнення його із займаної посади є незаконним, безпідставним, оскільки проведено із порушенням процедури, передбаченої Кодексом законів про працю України, Закону України "Про державну службу", внаслідок чого були обмежені конституційні права позивача.
У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.
Представники відповідачів у судовому засіданні проти позову заперечували, просили суд відмовити у його задоволенні.
У письмовому відзиві на позовну заяву Пенсійний фонд України зазначив, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 № 988 «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2018 № 5 «Деякі питання реорганізації територіальних органів Пенсійного фонду України Сумської області» Охтирське об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області припинено 29.08.2018.
Оскільки на момент поновлення позивача на посаді начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області Охтирське об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області було припинено, Пенсійний фонд України, на виконання ст. 49-2 КЗпП України, 14.01.2019 запропонував позивачу іншу роботу - посаду заступника начальника Південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України. Інших вакантних посад, суб`єктом призначення на які є Голова Пенсійного фонду України, в Південному об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Сумської області були відсутні.
Відповідно до пп. 7 п. 11 Положення № 280, Голова правління Пенсійного фонду України призначає на посади та звільняє з посад за погодженням з Міністром соціальної політики керівників та заступників керівників територіальних органів Пенсійного фонду України відповідно до законодавства про державну службу.
Відповідач 1 зауважує, що повноважень на пропонування інших вакантних посад в територіальних органах Пенсійного фонду України у Голови правління Пенсійного фонду України немає. З урахуванням наведеного, Головою комісії з припинення Південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області 09.01.2019 позивачу запропоновані вакантні посади щодо яких суб`єктом призначення є начальник Південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області.
Відповідно до ч. 3 ст. 5 Закону України «Про державну службу» дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.
Згідно із ч. 1 ст. 32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.
Від позивача до Пенсійного фонду України надходили заяви (звернення) щодо його згоди на переведення на посади, наведені нижче:
1) заява (звернення) від 25.01.2019 про згоду на переведення на посаду заступника начальника Південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області Пенсійним фондом України отримана 04.02.2019.;
Пенсійний фонд України листом від 01.03.2019 № 3718/М-11, 5383/М-11 повідомив позивача, що наказом Пенсійного фонду України від 28.01.2019 № 18-о на посаду заступника начальника Південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області призначена ОСОБА_2 ;
2) заява (звернення) від 14.02.2019 про переведення на посаду начальника Південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області.
Пенсійний фонд України листом від 01.03.2019 № 3718/М-11, 5383/М-11 повідомив позивача про те, що наказом Пенсійного фонду України від 22.06.2018 № 275-о на посаду начальника Південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області призначена ОСОБА_3 ;
3) заява (звернення) від 27.03.2019 про переведення на посаду начальника Охтирського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області.
Пенсійний фонд України листом від 26.04.2019 № 8895/М-11 повідомив позивача про те, що посада начальника Охтирського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області не належить до тих, призначення на які здійснює Голова правління Пенсійного фонду України.
Відповідач 1 зазначає, що посада начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області була скорочена внаслідок постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 № 988 «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2018 № 5 «Деякі питання реорганізації територіальних органів Пенсійного фонду України Сумської області», відповідно до якої Охтирське об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області реорганізоване шляхом злиття в Південне об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області. Наслідком злиття стало припинення Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області.
Згідно із ч. 3 ст. 87 Закону України «Про державну службу» процедура вивільнення державних службовців на підставі пункту 1 частини першої цієї статті визначається законодавством про працю.
Отже, на переконання відповідача 1, при виданні наказу від 05.04.2019 № 135-о про звільнення Позивача з посади начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області Пенсійний фонд України забезпечив додержання вимог законодавства про державну службу та про працю.
Головне Управління Пенсійного фонду України в Сумській області подало до суду письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначило, що у зв`язку з припиненням Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області 29.08.2018, штатний розпис та кошторис видатків на утримання цього управління у грудні 2018 року вже не діяли, а на 2019 рік не затверджувались. Штатний розпис Південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області на 2018 рік затверджений 12.03.2018, на 2019 рік 22.02.2019. Відповідно до штатного розпису Південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області посада начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області відсутня отже, ОСОБА_1 не є працівником Південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області.
Представник третьої особи у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що необхідною умовою звільнення державного службовця у зв`язку із реорганізацією державного органу є відсутність у штаті новоутвореного органу посади відповідно до кваліфікації державного службовця, на яку він може бути переведений або якщо він відмовляється від такого переведення. На думку третьої особи, позивачу повинні були запропонувати всі наявні вакантні посади, та дочекатися відповіді від позивача. Проте, Пенсійним фондом України, в порушення конституційних прав ОСОБА_1 , не дочекавшись відповіді на запропоновану ваканту посаду заступника начальника Південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області від позивача, ОСОБА_5 наказом Пенсійного фонду України було призначено на вакантну посаду.
Позивач подав до суду відповідь на відзив Пенсійного Фонду України, в якій зазначив, що у зв`язку з тим, що в штатному розписі Південного об`єднаного управління Фонду були відсутні посади начальника Охтирського об`єднаного управління Фонду Сумської області та начальника управління Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі Сумської області, тому згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2018 № 5 «Деякі питання реорганізації територіальних управлінь Пенсійного фонду України Сумської області» вищезазначені управління реорганізовані шляхом злиття в Південне об`єднане управління Фонду Сумської області відповідно до статті 49-2 КЗпП України частини третьої статті 87 Закону України «Про державну службу» Головою правління Пенсійного фонду України ОСОБА_6 одночасно було запропоновано начальнику Охтирського об`єднаного управління Фонду Маслу М.Д. та начальнику управління Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі - ОСОБА_7 С. ОСОБА_8 . одну ту саму вакантну посаду - заступника начальника Південного об`єднаного управління Фонду Сумської області.
Розглянувши дану пропозицію і начальник управління ОСОБА_2 , і начальник управління ОСОБА_1 дали письмову згоду на зайняття вакантної посади заступника начальника Південного об`єднаного управління Фонду, при цьому відмов від запропонованої посади зі сторони ОСОБА_1 і ОСОБА_9 не було.
Із відповіді Пенсійного фонду України від 01.03.2019 №3718/М-11, 5383/М-11 яка надійшла на адресу позивача, було повідомлено, що наказом Пенсійного фонду України від 28.01.2019 року № 18-0 на посаду заступника начальника Південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області призначено ОСОБА_10 . мотивуючи це тим, що її заява від 04.01.2019 надійшла до Фонду 08.01.2019.
При цьому, позивач звертає увагу на те, що пропозиція вакантної посади заступника начальника Південного об`єднаного управління мені була вручена 14.01.2019, тобто позивач не мав ніякої фізичної змоги надати заяву про свою згоду на запропоновану йому посаду - заступника начальника управління раніше, чим це зробила ОСОБА_11 . Хоча в разі запропонування однієї вакантної посади одночасно двом керівникам дане питання повинно вирішуватися у відповідності до чинного законодавства України, а саме згідно із ст. 42 КЗпП у разі скорочення чисельності чи штату працівників у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.
Також, позивач подав до суду відповідь на відзив Південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області, в якій зауважив, що та обов`язки Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області в порядку правонаступництва перейшли до Південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області, яке станом на дату подання позову є правонаступником Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумської області.
Пенсійний фонд України подав до суду заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначив, що на виконання приписів ст. 49-2 КЗпП України листом Пенсійного фонду України від 04.01.2019 № 410/05-11 позивачу була запропонована посада (копія пропозиції додавалась до відзиву на позовну заяву), суб`єктом призначення на яку є Голова правління Пенсійного фонду України. На момент поновлення ОСОБА_9 і позивача управління Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі Сумської області і Охтирське об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області припинені відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 № 988 «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» (із змінами). Жодне з територіальних управлінь Пенсійного фонду України не містили і не містять посад «начальник управління Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі Сумської області» та «начальник Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області». З урахуванням того, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27.11.2018 у справі № 1840/2915/18 за позовом ОСОБА_9 ухвалене раніше, ніж рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.12.2018 у справі № 1840/2917/18 за позовом ОСОБА_1 , Пенсійний фонд України запропонував ОСОБА_12 вакантну посаду, на яку суб`єктом призначення є Голова правління Пенсійного фонду України, 11.12.2018, а позивачу, відповідно, 04.01.2019. ОСОБА_2 , розглянувши пропозицію на зайняття вакантної посади заступника начальника Південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області, на яку суб`єктом призначення є Голова правління Пенсійного фонду України, погодилась на зайняття цієї посади. Пенсійний фонд України 08.01.2019 отримав заяву ОСОБА_9 про призначення на посаду заступника начальника Південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області. Таким чином, на момент отримання Пенсійним фондом України (31.01.2019) заяви позивача від 25.01.2019 про згоду на переведення на посаду заступника начальника Південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області, ОСОБА_2 наказом Пенсійного фонду України від 28.01.2019 № 18-о вже була призначена на посаду заступника начальника Південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області.
Заслухавши позивача, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно наказу № 57 від 01 серпня 1994 року призначений на посаду начальника Охтирського міськвідділу Пенсійного фонду за конкурсом, наказом № 31-о від 17 травня 2002 року призначений на посаду начальника управління Пенсійного фонду України в м. Охтирка в порядку переведення, наказом № 1- о від 27 жовтня 2011 року призначений на посаду начальника управління Пенсійного фонду України в м. Охтирці та Охтирському районі (з 27.01.2016 управління перейменоване на Охтирське об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області).
04 липня 2018 року позивач був звільнений з посади начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області у зв`язку з реорганізацією відповідно до пункту 4 частини першої статті 83 та пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу».
Вищевказані обставини підтверджуються трудовою книжкою ОСОБА_1 (а.с. 181-188).
На виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.12.2018 по справі № 1840/2915/18, наказом Пенсійного фонду України від 22.12.2018 № 491-о «Про поновлення на посаді ОСОБА_9 » ОСОБА_5 було поновлено на посаді начальника управління Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі Сумської області з 04 липня 2018 року (а.с. 204, т. 1).
На виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.12.2018 по справі № 1840/2917/18 наказом Пенсійного фонду України від 22.12.2018 № 491-о «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 » ОСОБА_1 було поновлено на посаді начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області з 05 липня 2018 року (а.с. 32, т. 1).
04.01.2019 ОСОБА_2 подала голові правління Пенсійного фонду України заяву, в якій просила призначити її на посаду заступника начальника Південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України. Вказана заява надійшла до Пенсійного фонду України 08.01.2019 (а.с. 209-213).
09.01.2019 головою комісії з припинення Південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області надано ОСОБА_1 пропозицію щодо зайняття будь-якої вакантної посади, зазначеної в штатному розписі Південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області, суб`єктом призначення на які є голова комісії з припинення Південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області (а.с. 80-81, т. 1).
14.01.2019 Пенсійний фонд України надав ОСОБА_1 пропозицію щодо зайняття вакантної посади заступника начальника Південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України (а.с. 79, т. 1).
Наказом Пенсійного фонду України від 28.01.2019 № 18-о ОСОБА_5 призначено на посаду заступника начальника Південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України (а.с. 250, т. 1).
31.01.2019 ОСОБА_1 направив до Пенсійного фонду України письмову згоду від 25.01.2019 щодо зайняття вакантної посади заступника начальника Південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області. Вказана згода надійшла до Пенсійного фонду України 04.02.2019 (а.с. 162, 163, т. 1).
Згоди на зайняття іншої вакантної посади, зазначеної в штатному розписі Південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області, ОСОБА_1 не надав.
Листом від 01.03.2019 Пенсійний фонд України повідомив позивача, що відповідно до статті 49-2 КЗпП України, частини третьої статті 87 Закону України Про державну службу йому були запропоновані всі вакантні посади у Південному об`єднаному управлінні Фонду Сумської області, суб`єктом призначення на які є Голова правління Фонду, що існували на час надання пропозиції (04 січня 2019 року). На день надходження звернень позивача від 25 січня 2019 року та від 14 лютого 2019 року у Південному об`єднаному управлінні Фонду Сумської області відсутні вакантні посади, які є рівнозначними посаді начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України (4 група оплати праці) та суб`єктом призначення на які є Голова правління Пенсійного фонду України (а.с. 84, т. 1).
Наказом Пенсійного фонду України від 05.04.2019 № 135-о «Про звільнення ОСОБА_1 » ОСОБА_1 було звільнено з посади у зв`язку з реорганізацією відповідно до пункту 4 частини першої статті 83 та пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» (а.с. 34, т. 1).
Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 № 988 «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2018 № 5 «Деякі питання реорганізації територіальних органів Пенсійного фонду України Сумської області» Охтирське об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області, управління фонду України в Тростянецькому районі та Великописарівське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Сумській області реорганізовано шляхом злиття в Південне об`єднання управління Пенсійного фонду України Сумської області.
Частиною шостою статті 43 Конституції України гарантовано громадянам захист від незаконного звільнення.
Статтею 51 КЗпП України встановлено гарантії забезпечення права громадян на працю, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
Згідно з частиною четвертою статті 36 Кодекс законів про працю України у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40).
Пунктом першим частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України установлено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
На підставі частини другої статті 40 Кодексу законів про працю України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
Частина перша статті 42 Кодексу законів про працю України унормовує, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.
Згідно положеннями статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.
При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.
Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.
У пункті 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначено, що при реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП України може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями.
Відповідно до частини третьої статті 5 Закону України "Про державну службу" № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII) дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.
Згідно із пунктом 3 частини першої статтею 83 Закону №889-VIII державна служба припиняється, зокрема, за ініціативою суб`єкта призначення.
Підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення, зокрема, є: скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі (пункт 1 частини першої статті 87 Закону № 889-VIII).
Звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті допускається лише у разі, якщо державного службовця не може бути переведено на іншу посаду відповідно до його кваліфікації або якщо він відмовляється від такого переведення.
Таким чином, необхідною умовою звільнення державного службовця у зв`язку із реорганізацією державного органу - є відсутність у штаті новоутвореного органу посади відповідно до кваліфікації державного службовця, на яку він може бути переведений або якщо він відмовляється від такого переведення.
Згідно із абзацом першим частини третьої статті 87 Закону процедура вивільнення державних службовців на підставі пункту 1 частини першої цієї статті визначається законодавством про працю.
Статтею 49-2 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) визначено порядок вивільнення працівників.
Так частинами першою та третьою вказаної статті КЗпП України передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.
Отже, власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини третьої статті 87 Закону та частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.
Згідно із частиною 4 статті 43 Закону України «Про державну службу» про зміну істотних умов служби керівник державної служби письмово повідомляє державного службовця не пізніш як за 60 календарних днів до зміни істотних умов державної служби, крім випадків підвищення заробітної плати.
У разі незгоди державного службовця на продовження проходження державної служби у зв`язку із зміною істотних умов державної служби він подає керівнику державної служби заяву про звільнення на підставі пункту 6 частини першої статті 83 цього Закону або заяву про переведення на іншу запропоновану йому посаду не пізніш як за 60 календарних днів з дня - ознайомлення з повідомленням про зміну істотних умов державної служби.
Якщо протягом 60 календарних днів з дня ознайомлення державного службовця з повідомленням про зміну істотних умов служби від нього не надійшли заяви, зазначені в абзаці другому цієї частини, державний службовець вважається таким, що погодився на продовження проходження державної служби.
Судом встановлено, що у даному випадку Пенсійний фонд України у зв`язку із реорганізацією територіальних органів запропонував вакантну посаду заступника начальника Південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області двом особам: ОСОБА_12 - 15.12.2018, та ОСОБА_1 - 14.01.2019.
Проте, не дочекавшись відповіді обох працівників або спливу 60 календарних днів з дня ознайомлення із пропозицією про зайняття вакантної посади, Пенсійний фонд України, всупереч вищезазначених вимог законодавства, прийняв наказ про призначення на посаду заступника начальника Південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області ОСОБА_13 .
На думку суду, відповідач 1 повинен був дочекатися відповіді усіх кандидатів, та у разі надання згоди обома працівниками застосувати процедуру переважного права на залишення на посаді, передбачену ст. 49-2 КЗпП України, чого у даному випадку зроблено не було.
Отже, у відповідача 1 була наявна можливість запропонувати ОСОБА_1 іншу посаду, суб`єктом призначення на яку є голова правління Пенсійного фонду України, більше того, така пропозиція надійшла позивачу, проте призначивши на цю посаду іншу особу, Пенсійний фонд України позбавив позивача права претендувати на зайняття запропонованої йому посади.
Отже, посилання відповідача 1 на відсутність вакантних посад як на підставу звільнення ОСОБА_1 суд до уваги не бере.
Недоречним, на думку суду, також, є й посилання Пенсійного Фонду України на постанову Верховного суду від 26.06.2019 у справі № 808/2353/16, в якій Верховний Суд звертає увагу, що обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору та охоплює вакантні посади, які з`явилися в установі протягом всього цього періоду і які існували на день звільнення.
Суд зауважує, що у справі № 808/2353/16 існували інші обставини, відмінні від обставин даної справи.
Так у постанові Верховного суду від 26.06.2019 у справі № 808/2353/16 зазначено: "Судами попередніх інстанцій установлено, що одночасно із попередженням про вивільнення позивача йому було запропоновано посади у новоствореному Пологівському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України, які відповідали професійній підготовці, освіті позивача, а також медичним приписам, встановленим МСЕК. У встановлений законодавством строк (протягом двох місяців) позивач не подав заяву про свою згоду на переведення на жодну із запропонованих посад)."
В той час як у даній справі позивач, навпаки, подав свою згоду на зайняття запропонованої йому посади протягом 60 календарних днів, однак отримав відмову у зв`язку з тим, що на цю посаду до спливу встановленого законодавством строку, вже призначено іншу особу.
Враховуючи викладене, суд вважає, що наказ Пенсійного фонду України «Про звільнення ОСОБА_1 » від 05.04.2019 № 135-о є безпідставним, протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Відповідно до частини першої статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Вирішуючи питання поновлення позивача на посаді начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області, суд виходить з наступного.
Як було встановлено судом вище, Постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2016 року № 988 «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» зі змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2018 року № 5 «Деякі питання реорганізації територіальних органів Пенсійного фонду України Сумської області», прийнято рішення утворити Південне об`єднане управління Пенсійного фонду України, реорганізувавши шляхом злиття Великописарівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області, Охтирське об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області, Управління Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі Сумської області.
Судом встановлено, що на день прийняття судового рішення у даній Охтирське об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області припинено.
Відповідно до частини першої статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
В абзаці другому пункту 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначено, що працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи.
Відповідно до абзацу другого пункту 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, днем звільнення вважається останній день роботи.
Судом встановлено, що в оскаржуваному наказі «Про звільнення ОСОБА_1 » від 05.04.2019 № 135-о не зазначено дату звільнення, при цьому вказаний наказ був отриманий позивачем 17.04.2019 (а.с. 34).
Отже, останнім днем роботи позивача було 17.04.2018, а тому днем поновлення позивача на посаді є перший робочий день, який наступає за днем звільнення, тобто 18.04.2019.
Отже, суд вважає, що позовна вимога про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області з 18.04.2019 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Частиною другою статті 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок №100).
Відповідно до абзацу третього пункту 2 Порядку №100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.
Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку (абзац четвертий пункту 2 Порядку №100).
За приписами абзацу третього пункту 3 Порядку №100 усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.
У пункті 6 Постанови «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 №13 Пленуму Верховного Суду України зазначено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.
Абзацом першим пункту 8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Суд зазначає, що позивач працював в органах Пенсійного фонду України, а саме, в Охтирському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Сумської області.
При цьому, згідно з частиною першою статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Отже, Охтирське об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області є територіальним органом Пенсійного фонду України, діяльність якого контролюється, координується та підпорядковується саме Пенсійному фонду України та безпосередньо Головному управлінню Пенсійного фонду України у Сумській області.
Таким чином, обов`язок щодо нарахування та виплати заробітної плати позивачу покладено на територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому він працював, а саме - на Охтирське об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області.
Судом встановлено, що Охтирське об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області припинено, його правонаступником є Південне об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 628 Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України до головного управління було приєднані територіальні управління Пенсійного фонду України Сумської області, в тому числі і Південне об`єднане управління Пенсійного фонду України в Сумській області.
Як встановлено із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань юридичну особу Південне об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області припинено 18.06.2019.
Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області є правонаступником Південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області, Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області.
Враховуючи що права та обов`язки Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області, яке на день розгляду справи припинене, в порядку правонаступництва перейшли до Головного управління Пенсійного фонду України Сумської області, яке є самостійним розпорядником бюджетних коштів, належним відповідачем за позовними вимогами про стягнення на користь позивача середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу є саме Головне управління Пенсійного фонду України Сумської області.
За змістом частини першої статті 72 та частини першої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно із частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Всупереч викладеним положенням відповідачами, як суб`єктами владних повноважень, належних і достатніх доказів, які б свідчили про правомірність звільнення позивача у зв`язку з проведеною реорганізацією у ході розгляду справи надано не було.
З урахуванням зазначеного, на підставі встановлених у судовому засіданні фактів та обставин, враховуючи, що мотивація та докази, наведені відповідачами під час розгляду адміністративної справи, не дають суду підстав для висновків, які б спростовували доводи позивача, а позивачем доведено суду обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.
Згідно із пунктами 2, 3 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.
Стосовно клопотання позивача про відшкодування витрат пов`язаних із прибуттям позивача до суду, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 135 КАС України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, та її законному представнику сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно до розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати. Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх законних представників, що пов`язані із прибуттям до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Отже, оскільки позивач брав участь у судових засіданнях 26.06.2019, 03.07.2019, 10.07.2019 та 23.07.2019, враховуючи, що він проживає в іншому населеному пункті (м. АДРЕСА_1 область), та враховуючи висновок суду про задоволення адміністративного позову в даній справі, суд вважає, що підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Пенсійного фонду України витрати, пов`язані з прибуттям до суду у загальній сумі 541, 38 грн., що підтверджується квитками від 26.06.2019, 03.07.2019, 10.07.2019 та 23.07.2019 (а.с. 15, т. 2).
Стосовно клопотання позивача постановити окрему ухвалу, якою зобов`язати Пенсійний фонд України усунути причини та умови, що сприяли повторному порушенню трудового законодавства по відношенню до начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області ОСОБА_1 та направити її Кабінету Міністрів України та Міністерству соціальної політики України, суд зазначає наступне.
Повноваження суду щодо постановлення окремої ухвали визначені статтею 249 Кодексу адміністративного судочинства України.
Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним субєктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.
Інститут постановлення окремої ухвали є крайньою мірою і може застосовуватися лише у випадках, коли є очевидним порушення закону та з метою вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли такому порушенню. Крім того, постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду.
З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав винесення окремої ухвали стосовно порушень законодавства Пенсійним фондом України.
Що стосується клопотання позивача про зобов`язання відповідачів подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, то в даному випадку, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до змісту ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Приймаючи до уваги обставини даної справи, суд не вважає за необхідне зобов`язувати суб`єктів владних повноважень подавати звіт про виконання даного судового рішення, оскільки у суду немає підстав вважати, що відповідачі можуть ухилятися від виконання рішення суду, яке, після набрання ним законної сили, є обов`язковим до виконання.
З огляду на викладене, суд відмовляє в задоволенні вимоги позивача про зобов`язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області, третя особа - Національне агенство з питань державної служби про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середньої заробітної плати задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати наказ Пенсійного фонду України «Про звільнення ОСОБА_1 » від 05.04.2019 № 135-о.
Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області з 18.04.2019.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Д. Кравченко

Повний текст рішення складений та підписаний 02.08.2019.