Справа № 520/4708/19
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2019-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2019 р. справа № 520/4708/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Горшкової О.О.,

при секретарі судового засідання - Лук`янчук О.І.,

за участю: представника позивача Мартиненко О.І., представника відповідача - Фіщук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будцентр Витязь" (просп. Московський, буд. 247-Б, м. Харків, 61046) до Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Будцентр Витязь" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області № від 23.04.2019 р. про застосування штрафу на суму 485 012 (чотириста вісімдесят п`ять тисяч дванадцять) грн. 39 коп. за затримку реєстрації податкових накладних.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказав, що податкові накладні, які складені ТОВ «Будцентр Витязь» у відповідності до п. 198.5 ст. 198 ПК України, не підлягають наданню отримувачу (покупцю), адже останній не є платником ПДВ, а тому штрафна санкція, передбачена п. 120-1.1 ст. 120-1 ПК України за порушення строків їх реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних не застосовується. На думку позивача, приписи статті 120-1 ПК України містять множинне трактування прав платників податків, внаслідок існування яких можливо прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, а тому податкові накладні №13 від 26.12.2018 та №12 від 27.12.2018 підпадають під список виключень, передбачених в п. 120-1.1 ст. 120-1 ПК України. З огляду на зазначене, представник позивача вважає, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області № від 23.04.2019 р. про застосування штрафу на суму 485 012 грн. 39 коп. за затримку реєстрації податкових накладних прийнято всупереч вимогам чинного законодавства, а відтак підлягає скасуванню.

Представник відповідача, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, вказав, що на відміну від абз.4 п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України у п.120.1 ст.120 Податкового кодексу України законодавець не розрізняє податкові накладні на ті, котрі не надаються покупцю та на ті, котрі складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування. Натомість виняток з загального правила настання юридичної відповідальності за несвоєчасну реєстрацію законодавцем встановлено лише для тієї податкової накладної, котра одночасно і не надається отримувачу (покупцю), і одночасно складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою. На підставі вищезазначеного, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні 05.08.2019 року представники сторін підтримали свої правові позиції в повному обсязі.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням ДФС у Харківській області проведено камеральну перевірку ТОВ «БУДЦЕНТР ВИТЯЗЬ» щодо строків реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до таких накладних за період з 21.07.2017 року по 27.12.2018 року, результати чого оформлено актом №1166/20- 40-58-05-10/22633480 від 04.04.2019 р. «Про результати камеральної перевірки ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БУДЦЕНТР ВИТЯЗЬ».

Під час перевірки встановлено порушення ТОВ «БУДЦЕНТР ВИТЯЗЬ» граничних строків реєстрації податкових накладних за період з 21.07.2017 року по 27.12.2018 року в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначених абз.14 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України.

ТОВ «БУДЦЕНТР ВИТЯЗЬ» на адресу ГУ ДФС у Харківській області 16.,4.2019 року скеровано заперечення на акт перевірки№1166/20- 40-58-05-10/22633480 від 04.04.2019 р.

Листом від 22.04.2019 року за № 20348/10/20-40-58-05-21 ГУ ДФС у Харківській області повідомлено ТОВ «БУДЦЕНТР ВИТЯЗЬ» про розгляд заперечень підприємства на акт перевірки та зазначено про скасування висновків акту перевірки в частині нарахування штрафних санкцій за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних на загальну суму ПДВ 14699,99 грн., в іншій частині висновки акту перевірки залишено без змін.

На підставі висновків акту перевірки №1166/20- 40-58-05-10/22633480 від 04.04.2019 р. ГУ ДФС у Харківській області прийнято податкове повідомлення-рішення № від 23.04.2019 р. про застосування штрафу на суму 485 012 грн. 39 коп. за затримку реєстрації податкових накладних.

Не погоджуючись з таким рішенням субєкта владних повноважень, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відповідно до ст.67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

У свою чергу пп.16.1.3 п.16.1 ст.16 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до підпункт 20.1.4. п. 20.1. статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Главою 8 ПК України визначені види перевірок контролюючих органів та порядок їх проведення. Відповідно до пунктом 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п. 201.1 ст.201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Згідно з пунктом 201.2. статті 201 ПК України форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до пункту 201.2 статті 201 розділу V ПК України наказом Міністерства фінансів України № 1307 від 31.12.2015затверджено: форму податкової накладної; Порядок заповнення податкової накладної (далі Порядок № 1307, у редакції наказуМіністерства фінансів України № 276 від 23.02.2017).

Як зазначено в пункті 8 Порядку № 1307 при складанні податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пунктах 10-15 цього Порядку, у верхній лівій частині таких накладних у графі «Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини» робиться помітка «X» та зазначається тип причини, зокрема, 02 - Складена на постачання неплатнику податку; 08 - Складена на постачання для операцій, які не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість; 09 - Складена на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість.

В інших випадках у верхній лівій частині податкової накладної тип причини не зазначається (нулі, прочерки та інші знаки чи символи не проставляються).

Згідно з пункту 12 Порядку № 1307 у разі постачання товарів/послуг отримувачу (покупцю), який не зареєстрований як платник податку, та у разі складання податкової накладної за щоденним підсумком операцій у графі «Отримувач (покупець)» зазначається «Неплатник», а у рядку «Індивідуальний податковий номер отримувача (покупця)» проставляється умовний ІПН « 00».

Пунктом 3 Порядку № 1307 визначено, що усі податкові накладні, у тому числі накладні, особливості заповнення яких викладені впунктах 9-15 та 19 цього Порядку, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, та за формою, чинною на день такої реєстрації.

Відповідно до пункту 201.7. статті 201 ПК України податкова накладна з податку на додану вартість складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Згідно з пунктом 201.3. статті 201 ПК України у разі звільнення від оподаткування у податковій накладній робиться запис «Без ПДВ» з посиланням на відповідні пункти (підпункти), статті, підрозділи, розділи цього Кодексу та/або міжнародного договору, якими передбачено звільнення від оподаткування податком.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (абз.1, 4 п.201.10. ст.201 ПК України).

Положеннями абз.14-15 п.201.1 ст.201 ПК України передбачено, що реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Отже, вищезазначеними приписами законодавства встановлено обов`язок платник податку скласти в установлені терміни податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у певний строк.

Суд встановив, що всі перелічені в акті перевірки податкові накладні ТОВ «БУДЦЕНТР ВИТЯЗЬ» зареєстровані платником податків з порушенням встановлених ПК України строків. Позивач ці обставини визнає.

Отже, спірним у цій справі є питання про наявність/відсутність підстав для застосування юридичної відповідальності у вигляді штрафу, передбаченого пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України за несвоєчасну реєстрацію цих податкових накладних.

Так, згідно із п.120-1.1 ст.120-1 ПК України (в редакції, на час проведення перевірки) порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;

50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою), що зазначена у податковому повідомленні - рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної у такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено. У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу штрафні санкції, передбачені цим пунктом, не застосовуються на період зупинення такої реєстрації до прийняття відповідного рішення щодо відновлення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування згідно з підпунктом 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 цього Кодексу (п.1201.2. ст. 1201 ПК України).

Отже, як вбачається з вищезазначеного, законодавством визначено підстави відповідальності платника податку за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних в ЄРПН. При цьому, вказаними нормами права також визначено і випадки, коли штрафні санкції не застосовуються до платника податку у разі порушення строків реєстрації податкових накладних, а саме у випадку несвоєчасної реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою).

При цьому, суд враховує, що у ст.120-1 ПК України законодавцем визначені виключні випадки, які звільняють платника від штрафних санкцій, а саме у випадку несвоєчасної реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю); складеної на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Вказана норма передбачає неоднозначне тлумачення прав платника податків щодо звільнення від відповідальності за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних в частині того, чи повинні такі податкові накладні одночасно відповідати двом умовам - не надаватися покупцю та/або складатися за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування; які оподатковуються за нульовою ставкою.

Водночас, застосування союзу «та» при тлумаченні п.120-1.1 та п.120-1.2 ст.120-1 ПК України є безпідставним, а різне та неоднозначне тлумачення податкових норм зі сторони контролюючих органів призводить до того, що з винятків до яких не застосовується штраф за не реєстрацію ПН виключаються штрафи, які не можуть бути накладені в принципі, тобто ті, які видаються покупцям та оформлені на операції, які звільнені від оподаткування, або обкладаються за нульовою ставкою, оскільки щодо них накласти штрафи згідно п.120 ПК неможливо у зв`язку із відсутністю бази для накладання штрафу .

Таким чином, реєстрація податкових накладних, які не видаються покупцю не має жодного сенсу, оскільки система електронного адміністрування податку на додану вартість призначена для безперервного оперативного контролю формування важливої складової бюджету країни - податку на додану вартість. Головною метою впровадження системи електронного адміністрування податку на додану вартість є запобігання зловживань шляхом незаконного отримання відшкодування ПДВ із бюджету.

Система електронного адміністрування ПДВ не вносить кардинальних змін в загальні принципи стягування ПДВ, що визначають коло платників ПДВ, об`єкт оподаткування, принципи формування податкових зобов`язань та податкового кредиту, залишаються незмінними.

Отже, ПДВ - кредит по операціях на умовний продаж ніхто не відшкодовує, а відтак застосовувати штрафні санкції на такі операції, які не призводять ні до податкових ям, ні до відшкодування ПДВ-кредиту є недопустимим.

Таким чином, під штрафи, передбачені приписами ст. 120-1 Податкового кодексу України потрапляють лише податкові накладні, що надаються покупцям платникам ПДВ, а відтак за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних, складених на покупців неплатників ПДВ, а також податкових накладних на умовний продаж, штрафи не повинні застосовуватись.

У зв`язку із неоднозначним тлумаченням вказаної норми та керуючись принципом презумпції правомірності рішень платника податку, яка полягає в тому, що якщо норми законодавчих актів припускають неоднозначне (множинне) трактування, то правомірним вважається саме рішення платника податків, а не контролюючого органу та п. 56.21 ПК України, який регламентує, що у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Як вбачається зі змісту адміністративного позову, позивач стверджує, що реалізація товару відбувалась кінцевому споживачу, який не є платником ПДВ, доказів на спростування чого відповідачем до суду не надано.

Так, ТОВ «БУДЦЕНТР ВИТЯЗЬ» складено податкові накладні № 13 від 26.12.2018 року та № 12 від 27.12.2018 року.

Згідно вказаних податкових накладних, такі містять у верхній лівій частині у графі "Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини" помітку "X" із зазначенням типу причини: 02 (складена на постачання неплатнику податку).

Судом встановлено, що за вимогами Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 року № 1307, такі податкові накладні не підлягають наданню отримувачу (покупцю) з причини:складена на постачання неплатнику податку

Суд зазначає, що податкові накладні № 13 від 26.12.2018 року та № 12 від 27.12.2018 року, відображені в акті перевірки були складенні та виписані на кінцевого споживача, що не є платниками податку на додану вартість та у податкових накладних зазначений як «неплатник», що, відповідно, звільняє платника від відповідальності, передбаченої пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України, враховуючи те, що контрагент позивача не зазнав шкоди через не включення сум ПДВ до податкового кредиту, оскільки в податкових накладних, які складаються на постачання звільнені від ПДВ та постачання, що оподатковуються за ставкою ПДВ 0%, відсутня база для нарахування штрафу. При цьому, сума ПДВ у таких податкових накладних, незалежно від того, чи вони надаються чи не надаються покупцю дорівнюватиме нулю.

При цьому, суд звертає увагу, що ТОВ «БУДЦЕНТР ВИТЯЗЬ» у своїх запереченнях на акт перевірки було вказано на вищезазначені обставини, однак контролюючим органом у листі відповіді на заперечення суб`єкта господарювання не надано оцінку повідомленим позивачем обставинам щодо реалізації товару кінцевому споживау, який не є платником ПДВ.

Додатково суд також вважає за потрібне звернути увагу, що відповідач для обґрунтування застосування штрафу посилається на п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України №1246 від 29.10.2010 р., при цьому, однак застосовуючи редакцію норми в редакції станом на 30.01.2015 р., яка є не чинною на час складання акту перевірки та податкового повідомлення - рішення № від 23.04.2019 р., тобто без нормативного обґрунтування.

Суд, вирішуючи справу по суті, також враховує презумпцію добросовісності платника податків, яка означає, що подані платником контролюючому органу документи податкової звітності є дійсними, повно та об`єктивно відтворюють господарські операції, що є об`єктом оподаткування та/або фінансові показники яких впливають на податковий обов`язок платника податків, якщо інше не буде доведено контролюючим органом. У площині процесуального регулювання презумпції добросовісності платника податків відповідає обов`язок доведення контролюючим органом правомірності прийнятого рішення в судовому процесі, порушеному за позовом платника податків про скасування рішення як неправомірного.

У разі надання контролюючим органом доказів, які спростовують дійсність чи повноту даних поданої платником податків податкової звітності, платник податків відповідно до встановленого обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, повинен довести наявність законних підстав, для врахування задекларованих в податковому обліку даних при визначені суми його податкового обов`язку.

Обов`язок суду встановити дійсні обставини справи при розгляді адміністративного позову безвідносно до позиції сторін випливає з офіційного з`ясування обставин справи як принципу адміністративного судочинства.

Частиною п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, оскільки обставини даної справи свідчать про звільнення ТОВ «БУДЦЕНТР ВИТЯЗЬ» від відповідальності, передбаченої пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України, за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних № 13 від 26.12.2018 року, № 12 від 27.12.2018 року в Єдиному реєстрі податкових накладних, суд приходить до висновку, що застосування до останнього спірним податковим повідомленням-рішенням № від 23.04.2019 року штрафу за порушення граничного строку реєстрації податкових накладних на суму 485012,39 грн. є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат проводиться у відповідності до вимог ст. 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 6-9, 14, 243-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Будцентр Витязь" до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області № від 23.04.2019 р. про застосування штрафу на суму 485 012 (чотириста вісімдесят п`ять тисяч дванадцять) грн. 39 коп. за затримку реєстрації податкових накладних.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будцентр Витязь" (просп. Московський, буд. 247-Б,м. Харків,61046, ) сплачену суму судового збору в розмірі 7275 (сім тисяч двісті сімдесят п`ять) грн. 19 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 07 серпня 2019 року.

Суддя Горшкова О.О.