Справа № 307/715/19
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/7498/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Дідик Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 26 червня 2019 року, головуючий суддя Бобрушко В.І., ухвалене у м. Тячів, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Закарпатської митниці ДФС, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України в справі №0009/30500/19 від 05.02.2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення ч. 3 ст. 470 МК України.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що посадовою особою Закарпатської митниці ДФС при винесенні постанови в справі про порушення митних правил не взято до уваги лист Міністра доходів і зборів України від 30.08.2013 року №6666/99-99-24-03-09-17, яким надано роз`яснення начальникам митниць Міндоходів щодо можливості накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України впродовж шести місяців з дня його виявлення, із урахуванням законодавчих норм. При винесенні оскаржуваної постанови не було враховано, що саме встановлення десятиденного строку є основним критерієм віднесення зазначеного адміністративного проступку до не триваючого. Адже, встановлення часових меж здійснення такого проступку як перевищення визначеного ст. 95 цього кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на 10 діб, а також втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів позбавляє такий проступок характеру триваючого правопорушення, оскільки це правопорушення завершується із закінченням десятиденного строку і вже не продовжується тому, що обов`язок особи доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних та інших документів на ці товари припинений. Строк притягнення такої особи до адміністративної відповідальності обчислюється з дня виявлення такого правопорушення, яким слід у даному випадку вважати наступний день визначеного ст. 95 МК України строку. Можливість виявлення такого правопорушення протягом наступних, наприклад 365 днів, є реальною, оскільки митний орган має технічну можливість та доступ до бази даних, що чітко відображено у самій оскарженій постанові 03 січня 2019 року на митному посту «Ужгород» - по облікам виявлено правопорушника, який вчинив таке правопорушення два роки назад, за даними обліку митного посту «Солотвино». Тобто, посадовою особою, яка вирішувала питання про притягнення позивача до відповідальності, не було враховано всіх обставин вчинення вказаного правопорушення, зокрема обставин, наведених у цьому позові в частині виконання позивачем положень ч. 1 ст. 192 МК України.

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 26 червня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що матеріали справи не містять достатніх і належних допустимих доказів щодо ввезення позивачем на митну територію України вказаного транспортного засобу, відтак на нього протиправно накладено адміністративне стягнення. Крім цього, зазначає, що оскаржену постанову винесено з порушенням строків притягнення до відповідальності.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у справі письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, оскарженою постановою про порушення митних правил №0009/30500/19 від 05.02.2019 року, винесеною в.о. начальника Закарпатської митниці ДФС начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Кухар Анатолієм Васильовичем, за порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 МК України, у зв`язку з перевищенням встановленого ч.1 ст. 95 МК України строку доставки більше як ніж на десять діб автомобіля марки «OPEL VECTRA», реєстраційний номер Чеської Республіки НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_2 , позивача притягнуто до відповідальності в виді штрафу в розмірі 8 500 гривень.

Підставою для провадження в даній справі став протокол про порушення митних правил від №0009/30500/19 від 03.01.2019 року, в якому зазначено, що 03.01.2019 року, о 00 год. 41 хв. в зону митного контролю ділянки «виїзд в Україну» митного посту «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС, в`їхав легковий автомобіль марки «DODGE SPRINTER», реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_4 під керуванням громадянина України ОСОБА_2 , який подав контрольний талон для переміщення по смузі «зелений коридор», свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, документ, що посвідчує особу (паспорт громадянина України» для виїзду за кордон НОМЕР_5 від 17.07.2015 року) та паспорти для виїзду за кордон пасажирів, які слідували у вищезазначеному транспортному засобі. Під час здійснення митних формальностей було проведено аналітично-перевірочні заходи з використанням бази даних, а саме: АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС України, та встановлено, що 07.02.2017 року, о 15 год. 54 хв., через пункту пропуску «Лужанка-Берегшурань» митного посту «Лужанка» Закарпатської митниці ДФС, ОСОБА_1 , який слідував у якості пасажира у транспортному засобі, ввіз легковий автомобіль марки «OPEL VECTRA», реєстраційний номер Чеської Республіки НОМЕР_6 НОМЕР_7 , VIN-код: НОМЕР_2 . Враховуючи наявність інформації в базі даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС України було встановлено, що даний транспортний засіб слідував з метою транзиту на митну територію України. Станом на 03.01.2019 року вищевказаний автомобіль з митної території України вивезеним не значиться, тим самим порушено термін транзитного перевезення більше ніж на десять діб, у зв`язку з чим дії ОСОБА_1 мають ознаки порушення митних правил передбачених ч. 3 ст. 470 МК України.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 від 03.01.2019 року він не вивіз свій транспортний засіб з території України у визначений законом термін, у зв`язку з тим, що автомобіль знаходиться в ремонті.

Згідно письмової заяви від 03 січня 2019 року ОСОБА_1 повідомлено про розгляд щодо нього справи про порушення митних правил №0009/30500/19 на 05 лютого 2019 року.

Відповідно до даних диспетчера та пасажирського пункту пропуску встановлено, що 7 лютого 2017 року, в 15 годин 54 хвилини, позивач в пункті пропуску №305141600 в режимі «транзит», з метою особистого користування, ввіз автомобіль марки «OPEL VECTRA», реєстраційний номер Чеської Республіки НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_2 .

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні дані про факт аварії чи дії обставин непереборної сили, а також письмове повідомлення позивача з цього приводу, про що зазначав позивач.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх вірними, такими що відповідають нормам матеріального і процесуального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 95 МК України встановлюються строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту.

Згідно з ч. 2 вказаної статті до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається: 1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Частиною 1 ст. 460 МК України передбачено, що вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною 3 статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Отже, дана норма чітко визначає умови звільнення особи від відповідальності за перелічені порушення митних правил, якими є: аварія, дія обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджується відповідними документами.

Пунктом 5 Розділу 8 Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 року №657 встановлено, що якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

З аналізу зазначених вище норм видно, що законодавством чітко визначено умови можливості невключення до строків транзитного перевезення часу дії обставин непереборної сили чи аварії та/або ліквідації їх наслідків: документальне підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили; вчасне (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) письмове інформування перевізником найближчого митного органу про обставини події.

На момент розгляду матеріалів справи про порушення митних правил позивачем не дотримано умов можливості невключення до строків транзитного перевезення часу дії обставин непереборної сили чи аварії та/або ліквідації їх наслідків, ним документально не підтверджено такого факту, а тому колегія суддів дійшла висновку, що адміністративний позов про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил є безпідставним та необґрунтованим, а відтак задоволенню не підлягає.

Також, відповідно до статті 90 Митного кодексу України (далі МК України) транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Статтею 95 МК України встановлені строки транзитних перевезень, зокрема, для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно із частиною 1 статті 381 МК України громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

Відповідно до частини 3 статті 470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 522 МК України передбачено, що справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468 - 470, 474, 475, 477 - 481, 485 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів.

Згідно з частиною 1 статті 467 Митного кодексу України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

З аналізу зазначеної норми видно, що перелік триваючих правопорушень не є вичерпним, а лише конкретизуючим щодо окремих статей.

При цьому, в положеннях МК України не міститься визначення триваючого правопорушення.

Разом з тим, відповідно до висновків, викладених у листі Міністерства юстиції України від 01 грудня 2003 року №22-34-1465, триваючим правопорушенням є такі, що пов`язані з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою (наприклад, проживання без паспорта, самовільне будівництво будинків або споруд тощо), припиняються або виконанням регламентованих обов`язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Дуже часто ці правопорушення є наслідками протиправної бездіяльності.

Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків.

Отже, невивезення транспортного засобу, що перебуває в режимі транзиту, та щодо якого існує обов`язок вивезення за межі митної території протягом 10-денного строку, є триваючим правопорушенням, оскільки в даному випадку особа перебуває в безперервному стані протиправної бездіяльності через невиконання свого обов`язку.

Аналізуючи вищенаведене, враховуючи те, що позивачем, в порушення вимог ст. 95 МК України, у встановлені строки для транзитних перевезень для автомобільного транспорту 10 діб станом на 05.02.2019 року не вивезено за межі митної території України, та в інший митний режим не заявлено, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржена постанова про порушення митних правил відповідачем винесена правомірно, через що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а відтак задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Крім цього, згідно із ч. 2 ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Так, у п. 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 26 червня 2019 року у справі №307/715/19 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький

Повний текст постанови складено 02.08.2019 року.