Справа № 200/5450/19-а
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2019-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2019 р. Справа№200/5450/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олішевської В.В., за участю секретаря судового засідання Сєрих М.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до відповідача: Донецької митниці ДФС

про: визнання протиправним та скасування рішення Донецької митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 03.04.2019 року № UA7000000/2019/000034/2, визнання протиправним та скасування картки відмови в прийняття митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA40/2019/00036.

за участю

представників сторін:

від позивача: Лещенко С.В. на підставі ордеру,

від відповідача: не з`явився.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Донецької митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення Донецької митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 03.04.2019 року № UA7000000/2019/000034/2, визнання протиправним та скасування картки відмови в прийняття митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA40/2019/00036.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ним було придбано транспортний засіб марки SKODA, модель OKTAVIA, ідентифікаційний номер (номер кузова) НОМЕР_1 у продавця UAB Gelgotos Transportas з аукціонної площадки за ціною 6499 євро. Позивач вказує на те, що з метою митного оформлення транспортного засобу Донецькій митниці ДФС було надано митну декларацію № UA 7000000/2019/000034/2 та передбачений статтею 53 Митного кодексу України перелік документів, які підтверджують ціну, що була фактично сплачена за товар та підтверджують числові значення складових митної вартості придбаного позивачем транспортного засобу. Позивач зазначає, що будь яких неточностей, розбіжностей, ознак, підробки в поданих до митного оформлення документах не було. На думку позивача, у відповідача не було жодних підстав вважати, що подані декларантом документи не містять всіх відомостей, що підтверджують саме числові значення складових митної вартості. Позивач зазначає, що попри подані декларантом усі документи, які є достатніми для визначення митної вартості за ціною контракту 03.04.2019 року відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товару згідно з графою 30 якого митним органом було визначено митну вартість товару за ціною 10050 євро. У графі 33 вказаного рішення було зазначено як обставу прийняття такого рішення наявність інформації у органу доходів і зборів з системи оцінки транспортних засобів SHWACKENET щодо вартості задекларованого транспортного засобу на рівні 10050 євро. Позивач вважає зазначене рішення відповідача протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки таке рішення не містить обґрунтованого посилання на положення Митного кодексу України. Окрім цього, позивач посилається на те, що Донецькою митницею ДФС винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA700140/2019/00036, однак оскільки на думку позивача у відповідача були відсутні підстави для прийняття спірного рішення про коригування митної вартості, відповідно були відсутні підстави для прийняття зазначеної картки. Отже, позивач просить суд визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA700140/2019/00036.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав викладені обставини та просив суд задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідачем через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву на позовну заяву, відповідач посилається на те, що 03.04.2019 року уповноваженою особою позивача ФОП ОСОБА_2 за процедурою електронного декларування подано до митного оформлення митну декларацію у митному режимі «імпорт» на транспортний засіб «Легковий автомобіль для переведення пасажирів марка - SKODA, модель - OKTAVIA, номер кузова НОМЕР_1 ». Митна декларація прийнята до митного оформлення за реєстраційним номером UA700140/2019/000632. Відповідач вказує на те, що при проведенні формато-логічного контролю, а також контролю із застосуванням автоматичної системи аналізу та управління ризиками зазначеної митної декларації відбулось спрацювання АСАУР із формуванням обов`язкових до виконання митних формальностей, у тому числі за такими кодами: 105-2 «Контроль правильності визначення митної вартостi товарiв» та 106-2 «Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів». Під час виконання митних формальностей в рамках реалізації положень статей 52, 53, 54,55, 58, 335 МК України за результатами опрацювання поданих для підтвердження митної вартості документів, у тому числі із застосуванням АСАУР, у посадової особи митниці виникли сумніви щодо достовірності задекларованої митної вартості, що зумовили необхідність витребування додаткових документів.

Щодо необхідності надання додаткових документів відповідач зазначає про те, що відповідно до пункту 4 Форми підтвердження покупки/попереднього рахунку від 21.02.2019 року № 94402, клієнт зобов`язаний не пізніше 5 календарних днів з моменту надання Форми підтвердження покупки/попереднього рахунку сплатити суму, що зазначена в Формі підтвердження покупки/попередньому рахунку шляхом переказу всієї грошової суми на зазначений банківський розрахунковий рахунок або готівковими коштами. Однак, позивачем будь-яких документів стосовно оплати не надано.

Щодо розгляду документів, наданих до митного оформлення, з використанням системи оцінки транспортних засобів SCHWACKE відповідач зазначав, що відповідно до пункту 1.1. Наказу 885 встановлена вимога щодо постійного контролю митними органами за правильністю визначення митної вартості транспортних засобів, вузлів та агрегатів з урахуванням принципів Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року А № 142/5/2092, за формулами, зазначеними в п. 7.35 Методики. Заявлена Позивачем митна вартість автомобіля SKODA; модель - OCTAVIA; номер кузова- НОМЕР_1 » відповідно до даних рахунку-фактури від 21.03.2019 №GA2019-00561складає 6499 євро. За результатами порівняння заявленої вартості автомобіля з наявною ціновою інформацією органів доходів і зборів, а саме даними системи оцінки транспортних засобів SCHWACKE (www.schwackenet.de) встановлено, що вартість зазначеного транспортного засобу з урахуванням таких критеріїв як: розшифровка даних VIN - коду (TMBJG7NEXF0212927), дата першої реєстрації - 05.08.2015 та пробіг (згідно Акту про проведення митного огляду Ягодинської митниці ДФС від 27.03.2019 року) складає 10050 євро. Відповідач вважає, що наведені обставини поставили під сумнів можливість визнання заявленої позивачем митної вартості за основним методом. У зв`язку із цим, з метою перевірки числових значень складових митної вартості та спростування сумнівів щодо виявлених розбіжностей у поданих для цілей визначення митної вартості документах у митниці виникла необхідність дослідити додаткові документи. Відповідач зазначає, що декларант відмовився від надання інших додаткових документів та проведення консультації

Також, відповідач звертав увагу суду на те, що згідно пункту 2.4 наданого договору про надання послуг з продажу транспортних засобів шляхом аукціону № С-944402 від 10.11.2017, укладеного між компанією UAB Gelgotostransportas (м. Маріямполе, Литва) (Виконавець) та громадянином України ОСОБА_3 (м АДРЕСА_1 Авдіївка АДРЕСА_2 ) (Замовник) вбачається, що після виграшу торгу (лоту) замовник оплачує виставлений Виконавцем рахунок-фактуру (який є невід`ємною частиною договору) протягом 5 банківських днів з моменту його виписки, однак згідно приміток до Форми підтвердження купівлі/попереднього рахунку (яка є невід`ємною частиною договору № С-944402 від 10.11.2017) зазначений інший термін сплати, а саме 5 календарних днів з моменту надання форми підтвердження купівлі/попереднього рахунку. Відповідач зазначає, що датою виставлення Форми підтвердження покупки/попереднього рахунку є 21 лютого 2019 року на суму, у той час як згідно наданої компанією UAB Gelgotostransportas виписки про вхідний міжнародний переказ: датою переказу є 28 лютого 2019 року, яка є більшою, ніж 5 календарних днів, а також встановлено, що переказ здійснено не на всю суму, а на її частину в розмірі 6020 євро. Відповідач вказує, що друга частина суми за договором у розмірі 481 євро згідно даних квитанції АА № 100019154 була сплачена 25 березня 2019 року, що суперечить умовам договору та приміткам до Форми підтвердження покупки/попереднього рахунку; платіж здійснено не клієнтом ( ОСОБА_4 ), а іншою особою ОСОБА_5 ). Поряд із зазначеним вище, Форма підтвердження покупки/попереднього рахунку, видана не на ім`я ОСОБА_6 (стороні договору), а на ім`я Позивача - ОСОБА_7 . При цьому, згідно довіреності серія ННО № 151320 (реєстр. №530) ОСОБА_8 уповноважила ОСОБА_6 представляти її інтереси, у тому числі «з питань придбання (купівлі) на моє ім`я будь-якого автомобіля на території будь-якої країни…» тільки 20 березня 2019 року, тобто майже на місяць пізніше, ніж дата фактичної покупки. Договір С-944402 від 10.11.2017 року, рахунок-фактура від 21.03.2019 року № GA2019-00561 підписані різними особами та засвідчені різними печатками, що викликає сумніви у їх достовірності. Надана квитанція АА № 100019154 від 25.03.2019 засвідчена підписом, що відрізняється від підпису, яким засвідчений договір С-944402 від 10.11.2017 року. Окрім цього, зазначена квитанція не засвідчена печаткою продавця. Роздруківка з відомостями про банківський переказ не являє собою банківський платіжний документ: не містить печатки банку, а також засвідчені печаткою та підписом, які відрізняються від підпису та печатки, якими засвідчений договір С-944402 від 10.11.2017 року.

Стосовно методу визначення (коригування) митної вартості, відповідач вказав, що якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом згідно з положеннями ст. 58 МК України, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості відповідно до вимог ст.ст. 58-63 цього Кодексу. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. Оскільки декларант відмовився від проведення процедури консультації з метою обрання методу визначення митної вартості, посадовою особою митниці в рамках виконання частини 4 ст. 54 МК України надано письмову інформацію про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості, заявленого декларантом, а також наведено наявну інформацію щодо послідовного застосування другорядних методів визначення митної вартості та джерела такої інформації. Відповідач вказує на те, що ним застосовано резервний метод визначення митної вартості товару та прийняте рішення про коригування митної вартості транспортного засобу з використанням відомостей про вартість транспортного засобу за даними системи оцінки транспортних засобів SCHWACKE, www.schwackenet.de.

Враховуючи відсутність об`єктивного документального підтвердження заявленої позивачем митної вартості товару на рівні 6501 євро, 03.04.2019 відповідачем прийняте оскаржуване Рішення про коригування митної вартості товару за № UA700000/2019/000034/2, яким визначено митну вартість за другорядним методом (резервним методом) згідно ст. 64 МКУ (відповідно до Джерела інформації наявного у митниці - система оцінки транспортних засобів SCHWACKE) на рівні митної вартості 10050євро. Крім того, відповідач вказує на те, що у зв`язку з неможливістю подальшого митного оформлення товарів за митною вартістю, визначеною Позивачем, оформлена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України від 03.04.2019 №UA700140/2019/00036.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

30 травня 2019 року позивачем надано до суду відповідь на відзив, відповідно до якого позивач підтримав обставини викладені у позовній заяві та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання на 13 травня 2019 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13 травня 2019 року відкладено підготовче засідання на 06 червня 2019 року, у зв`язку з неявкою представників сторін у судове засідання та витребування додаткових доказів.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06 червня 2019 року відкладено підготовче засідання на 18 червня 2019 року, у зв`язку з неявкою представників сторін у судове засідання та витребування додаткових доказів.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року продовжено строк підготовчого провадження до 09 липня 2019 року, у зв`язку з клопотанням представника позивача.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09 липня 2019 року відкладено підготовче провадження на 15 липня 2019 року, у зв`язку з необхідністю витребування додаткових документів.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15 липня 20119 року закрито підготовче провадження та призначено страву до судового розгляду по суті на 23 липня 2019 року.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно довіреності серія ННО № 151320 від 20 березня 2019 року, посвідченої приватним нотаріусом Авдіївського міського нотаріального округу Донецької області Василенко В.А., зареєстрованої в реєстрі за № 530, вбачається, що ОСОБА_1 уповноважує ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , представляти її інтереси в державних та інших підприємствах, установах, організаціях, в тому числі в органах Державтоінспекції, органах нотаріату, митних органах, банківських органах, установах, у відповідних державних реєструючи органах, в тому числі у відповідному управлінні презентованої діяльності Головного управління національної поліції та Регіональних підрозділах, у відповідному Регіональному Сервісному Центрі МВС в МРЕВ та інших при вирішенні питань, пов`язаних з: придбанням (купівлею) на її ім`я будь якого автомобіля на території будь якої країни за ціну та на умовах на його власний розсуд; перегоном або транспортуванням придбаного на її ім`я автомобіля з країни його придбання до місця мешкання; митним оформленням придбаного на її ім`я автомобіля, проходження митного контролю та оформлення для цього всіх необхідних документів, поставки придбаного на її ім`я автомобіля на реєстраційний облік та отримання відповідних документів (а.с. 42-43).

Між UAB «GELGOTOS TRANSPORTAS» (далі «Виконавець») та ОСОБА_9 (далі «Замовник») укладений договір № С-94402 від 10.11.2017 року, відповідно до якого виконавець є власником та керуючим інтернет сайту «www.exleasingcar.com» (далі Інтернет - сайт). В інтернет сайті виконавець надає послуги по продажу транспортних засобів шляхом аукціону. Замовник має на меті придбати транспортний засіб, скориставшись послугою виконавця, наданої організаторами аукціону (а.с. 106).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 було придбано транспортний засіб марки - SKODA, модель OKTAVIA, ідентифікаційний номер (номер кузова) НОМЕР_1 у продавця UAB Gelgotos Transportas з аукціонної площадки.

21 березня 2019 року компанією UAB Gelgotos Transportas на ім`я ОСОБА_7 був виставний рахунок на оплату (інвойс) від 21 березня 2019 року GA №2019-00561 на суму 6499 євро автомобіль SKODA OKTAVIA, номер кузова НОМЕР_1 (а.с. 109).

03 квітня 2019 року позивачем до Донецької митниці ДФС було подано електронну митну декларацію (ЕМД) № UA700140/2019/000632, у якій для митного оформлення було пред`явлено товар: легковий автомобіль для перевезення пасажирів марка SKODA; модель OKTAVIA; номер кузова НОМЕР_1 ; ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ; загальна кількість місць, включаючи місце водія за документами виробника 5 шт.; призначення: для використання по дорогах загального призначення; був у використанні; тип двигуна дизель (а.с. 53).

Митна вартість товару за вказаною ЕМД склала 6501 євро і була визначена із застосуванням основного (першого) методу (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та на підставі цінової інформації.

Для підтвердження митної вартості декларантом до митної декларації додано наступні документи (графа 44): рахунок фактури (інвойс) GA 2019-00561 від 21.03.2019 року, акт про проведення огляду ТЗ № UA 205010/2019/416199 від 27.03.2019 року, свідоцтво про реєстрацію ТЗ № 165836818 від 21.03.2018 року, свідоцтво про реєстрацію ТЗ № FK НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ Н-К-7-059/19-00023 від 28.02.2019 року, документи, що підтверджують митну вартість (попередній рахунок) 94402 від 21.02.2019 року, договір про надання послуг митного брокера 1 від 13.06.2018 року, договір про надання послуг митного брокера 28.01-43/19Г від 28.01.2019 року, довіреність на ОСОБА_9 № 530 від 20.03.2019 року, цінова інформація (витяг з сайту інтернет - аукціону) від 03.04.2019 року, копія митної декларації країни відправлення 19LTKC0100EK07F8F9 від 21.03.2019 року, документ про право власності на ТЗ № GA 2019-00561 від 21.03.2019 року, сертифікат відповідності UA.46Е.2860-19 від 28.03.2019 року, паспортний документ фіз.особи НОМЕР_4 від 01.06.1995 року, паспортний документ фіз.особи НОМЕР_5 098418 від 24.02.2015 року.

При проведенні формато-логічного контролю, а також контролю із застосуванням автоматизованої системи аналізу та управління ризиками зазначеної МД відбулось спрацювання АСАУР (витяг з АСМО «Інспектор» додається) із формуванням обов`язкових до виконання митних формальностей, у тому числі за такими кодами: 105-2 «Контроль правильності визначення митної вартостi товарiв» з повідомленням «Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення МВ за VIN-кодами: TMBJG7NEXF0212927»; 106-2 «Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів» з повідомленням «Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення МВ за VIN-кодами: TMBJG7NEXF0212927».

Відповідно до сформованих повідомлень до форм митного контролю посадовою особою митного поста «Маріуполь-спеціалізований» направлено запит № 232/вн/05-70-67-2 від 03.04.2019 року до Управління адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання з метою вирішення питання щодо контролю митної вартості товару (а.с. 126).

Для підтвердження заявленої вартості транспортного засобу, що заявлений за митною декларацією від 03.04.2019 року № UA700140/2018/000632 у відповідності до вимог Митного кодексу України та наказу Державної митної служби України від 17 листопада 2005 року № 1118 «Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон» надав наступні документи: квитанція АА100019154 від 25.03.2019 року (ID5866844-481EUR(380+99+2), витяг з банку № 517 від 28.02.2019 року. Договір С-94402 від 10.11.2017 року (а.с. 34).

03 квітня 2019 року Донецькою митницею ДФС було прийняте спірне рішення про коригування митної вартості за №UA700000/2019/000034/2, згідно з яким відповідач, застосувавши резервний метод визначення митної вартості товарів (метод 6), заявлену позивачем митну вартість товару у митній декларації від 03 квітня 2019 року №UA7000140/2019/000632 скоригував до рівня 10050 євро (а.с. 65-66).

В обґрунтування рішення митним органом зазначено, що в рамках реалізації положень статей 52, 53, 54, 55, 58,335 МК України за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товарів встановлено, що заявлено неповні відомості про митну вартість товарів. Враховуючи, що згідно ст. 52 МК України, декларант зобов`язаний подати органу доходів та зборів достовірності відомостей про визнання митної вартості, які повинні базуватись об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню та у зв`язку з тим, що відомості не підтверджені документально метод визначення митної вартості за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються не може бути застосований. Джерелом інформації слугувала система оцінки транспортних засобів SCHWACKENET, www.schwackenet.de. Вартість транспортного засобу за ідентифікаційним VIN-кодом НОМЕР_1 складає 10050 євро. У органі доходів і зборів наявна інформація згідно з системною оцінки транспортних засобів SCHWACKENET щодо вартості задекларованого транспортного засобу на рівні 10050 євро враховуючи ідентифікаційним VIN-кодом ( НОМЕР_1 ) та дату першої реєстрації 05.08.2015, що призвело до виникнення сумніві у правильності визнання вартості транспортного засобу та до прийняття рішення про коригування митної вартості заявленої декларантом. В органах доходів та зборів наявна інформація необхідна для застосування резервного методу відповідно до статті 64 МК України.

На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товару, Донецька митниця ДФС видала позивачу картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA700140/2019/00036 (а.с. 16).

Не погоджуючись із рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відносини, що пов`язані із справлянням митних платежів регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Відповідно до вимог частини 1 статті 246 Митного кодексу України (далі МК України) метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно ч.1 ст.248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частиною 1 статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно ч. 6 ст. 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом, Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Положеннями ст. 49 МК України передбачено те, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначено як вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 51 МК України, митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно частини 1 ст. 52 МК України за явлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Частина 4 ст. 58 МК України вказує, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (ч. 5 ст. 58 Кодексу).

Відповідно до статті 57 МК, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із частиною другої статті 54 МК України , контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо, зокрема, щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 53 МК України, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У силу положень частини п`ятої статті 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Дана норма кореспондується з положеннями частини третьої статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року № 3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Разом з цим, якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 МК України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (частини третя статті 53 МК).

Відповідно до частини 3 статті 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу

Згідно з частинами 1-3 статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі:

1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України;

2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей;

3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера;

4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу;

5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн;

6) мінімальної митної вартості;

7) довільної чи фіктивної вартості.

Відповідно до частини 1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною 2 статті 55 МК України передбачено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів (ч. 7 ст. 55 МК України).

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Оскаржуваним рішення скорегована вартість товару, яка склала 10050 євро, при цьому джерелом інформації, яким користувався митний орган при здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару: є вартість офіційного довідника ринку Європи - каталогу SCHWACKE, згідно якого рівень вартості оцінюваного транспортного засобу з ПДВ склав 10050 євро (а.с. 130-131).

Однак, слід зазначити, що каталог SCHWACKE не містить опцій щодо визначення вартості пошкоджених авто.

Суд зазначає, що відповідачем під час визначення митної вартості товару не враховано те, що автомобіль має пошкодження, які суттєво впливають на його вартість.

Так, згідно акту про проведення огляду (перегляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу, додаткового аркушу до акту про проведення митного огляду товарів № UA700140/2019/000632 встановлено, що транспортний засіб марки - SKODA, модель OKTAVIA, ідентифікаційний номер (номер кузова) НОМЕР_1 має пошкодження, знаки експлуатації: сколи, пошкодження ЛФП, забруднений салон, незначні смітини по кузову без пошкодження ЛФП, показник одометра 213435 (а.с. 32, 127, 128).

Отже, на думку суду зазначені пошкодження та зім`яті частини автомобіля, пробіг значно знижують вартість авто від тієї, що вказана у каталозі SCHWACKE.

Суд критично ставиться до такої інформації Schwacke, яка, як свідчить матеріали справи, по суті й визначила митну вартість товару, виходячи із наступних мотивів.

По-перше, відповідач не обґрунтував підставність і правомірність використання у спірному випадку відомостей оціночної діяльності програмного продукту Schwacke.

Зокрема, за змістом пункту 5 "Джерела довідкової інформації, які можуть бути використані під час роботи з аналізу, виявлення та оцінки ризиків" Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом ДФС України від 11.09.2015 року № 689, на який посилається представник відповідача, визначено, що під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків можуть використовуватися такі джерела інформації:

- спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС;

- спеціалізовані видання, які містять інформацію про ціни, сформовані на світовому ринку;

- інформація, отримана від ДФС, про ціни на товари та/або сировину, матеріали, комплектуючі, які входять до складу товарів;

- інформація, отримана від митних органів іноземних держав за результатами перевірки автентичності документів, які подавалися під час митного контролю та митного оформлення товару;

- інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю, в тому числі, за результатами проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи;

- інформація, отримана від державних органів, установ та організацій на запити територіальних органів та/або ДФС;

- цінова інформація, отримана в рамках домовленостей, укладених між ДФС та асоціаціями, спілками та іншими об`єднаннями імпортерів та виробників;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством;

- інформація отримана з мережі Інтернет.

У спірних відносинах інформація із програмного продукту Schwacke від 03.04.2019 року є висновком про якісні та вартісні характеристики товару. Однак, відповідач жодним чином не аргументував наявність у Schwacke відповідної ліцензії на право здійснення будь-якої оціночної діяльності із визначення вартості транспортних засобів, в тому числі й тих, які продаються чи придбаваються у Европі. Не послався відповідач й на нормативно-правовий акт, відомчий наказ, міжурядову угоду чи міжнародний договір, які б надавали право митним органам Державної фіскальної служби України замовляти та використовувати відповідну оцінку автомобілів.

На думку суду, оцінка Schwacke була здійснена без безпосереднього технічного огляду (експертизи) реального стану конкретного автомобіля, а саме щодо наявності будь-яких технічних ушкоджень або інформацію про стан ТЗ в наслідок експлуатації.

Відповідач не довів, що така інформація про реальний стан транспортного засобу була передана для оцінки за допомогою програмного продукту Schwacke.

Вказане свідчить про недоведеність відповідачем обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості товару за ціною договору, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не було встановлено, тобто основні документи містили всі необхідні числові дані, які необхідні для визначення вартості, зазначеної в митній декларації.

Виходячи із встановлених обставин справи та досліджених під час судового розгляду доказів, відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості вказаного вище товару, виходячи з такого.

Крім того, з оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів № UA700000/2019/000034/2 від 03.04.2019 вбачається, що додаткові документи були витребувані відповідачем від декларанта у зв`язку з тим, що документи, які були подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом.

Разом з тим, у цьому рішенні відсутнє обґрунтування того, що зазначені недоліки впливають на митну вартість товару. При цьому, суд звертає увагу, що, як уже зазначалося вище, розбіжності у відомостях щодо умов оплати товару в документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування відповідачем додаткових документів у декларанта. Крім того, суд також враховує, що декларант виконав вимоги митного органу в частині подання документів щодо оплати товару, а витребувані митним органом інших документів (договір з третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається, та рахунки на здійснення платежів третім особам на користь продавця) не були подані у зв`язку з їх відсутністю, та, на думку суду, їх неподання декларантом з об`єктивних причин не може бути підставою для прийняття оскаржуваного рішення.

Крім того, суд звертає увагу, що методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 липня 2009 року№1335/5/1159), визначено перелік рекомендованих нормативно-правових актів, методичної, довідкової літератури та комп`ютерних баз даних з програмним забезпеченням, у якому є періодичний довідник - Eurotax, Швейцарія. Методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ.

Доводи відповідача про те, що позивачем порушено строки оплати за транспортний засіб, судом не приймаються, оскільки порушення таких строків не спростовують числових значень, зазначених у декларації.

Отже, згідно ст.59 Митного кодексу України митну вартість товару визначено за другорядним методом, а саме за основу її визначення взято інформацію про ринкову вартість автомобіля з інтернет джерела - електронного довідника SCHWAСКЕ.

Однак, суд вказує на протиправність зроблених митницею висновків про неможливість визначення митної вартості за першим основним методом - за ціною договору.

Така протиправність, на переконання суду, обґрунтовується наданням декларантом документів, які є достатніми для визначення митної вартості товару за ціною договору та в повній мірі підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару.

Суд констатує, що відповідач, реалізовуючи право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, регламентованого ч. 5 ст. 54 МК України, не довів перед судом наявність жодних застережень щодо застосування у спірних відносинах першого методу, визначених у частинах 1 і 2 статті 58 МК України, в тому числі в частині не підтвердження позивачем документально відповідних відомостей про митну вартість товару, чи будь-якої іншої її складової, яка є обов`язковою при відповідному обчисленні митної вартості.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Скасування судом рішення органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів є підставою для скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

З урахуванням викладеного картка відмови Донецької митниці ДФС у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 03 квітня 2019 року № UA700140/2019/00036 є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Донецької митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення Донецької митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 03.04.2019 року № UA7000000/2019/000034/2, визнання протиправним та скасування картки відмови в прийняття митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA40/2019/00036.

Стосовно вимоги позивача стягнути на його користь понесені витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 3200 грн., суд зазначає наступне.

Приписами статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Приписами частини 4, 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку про тре, що на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу адвоката, повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.05.2018 року по справі № 821/1594/17.

В матеріалах справи міститься угода про надання правової допомоги від 14 червня 2019 року, укладеного з адвокатом Лещенко С.В., згідно п. 1 зазначеного договору адвокат надає правову допомогу з приводу представництва та захисту його інтересів, зокрема, в усіх судах загальної юрисдикції, адміністративних судах всіх ланок та інстанцій, відділах державної виконавчої служби, з усіма правами, які надані законом позивачу, відповідачу , третій особі, потерпілого, стягувачу, боржнику що пов`язано з оскарженням дій Донецької митниці ДФС. Однак, наведений договір не містить в собі відомостей щодо надання правової допомоги саме по цій справі.

Доданий акт від 12 липня 2019 року виконаних робіт за договором про надання правової допомоги від 14 червня 2019 року, також не містить в собі відомостей щодо надання правової допомоги саме по цій справі.

Слід також зазначити, що згідно п. 3 договору визначає, що обсяг і вартість наданої правової допомоги за цим Договором визначається у додатковій угоді або відповідному розрахунку, який є невід`ємними додатками до цього Договору і свідчить про виконання сторонами своїх зобов`язань. Так, відповідно до додатку № 1 до договору про надання правової допомоги з ОСОБА_1 гонорар за надання правової допомоги складає 3200 грн.: передплата 1200 грн., остаточний розрахунок 2000 грн.

Крім того, позивачем не надано жодного документу на підтвердження фактичної сплати витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги. В доданих копіях касових ордерів б/н від 17.06.2019 року та 12.07.2019 року не містить в собі відомостей щодо фактичної сплати позивачем 3200 грн. саме по справі № 200/5450/19-а.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що надані позивачем матеріали, не доводять факту понесення ним витрат пов`язаних із наданням правової допомоги по цій справі та поштових витрат, а тому у задоволенні заяви про стягнення понесених витрат на правничу допомогу адвоката та поштових витрат слід відмовити.

Вирішуючи питання щодо стягнення судового збору, суд зазначає.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір в розмірі 1536,80 грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Донецької митниці ДФС.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Донецької митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення Донецької митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 03.04.2019 року № UA7000000/2019/000034/2, визнання протиправним та скасування картки відмови в прийняття митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA40/2019/00036 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Донецької митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 03.04.2019 року № UA7000000/2019/000034/2.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийняття митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA40/2019/00036.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (кв АДРЕСА_3 ,) за рахунок бюджетних асигнувань Донецької митниці ДФС (пр. Луніна, буд. 1, м. Маріуполь, Донецька область, 87510) судовий збір в розмірі 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Рішення прийнято у нарадчій кімнаті та проголошена вступна та резолютивна частини у судовому засіданні 23 липня 2019 року в присутності представника позивача.

Повний текст рішення складено та підписано 02 серпня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15-5 п. 15 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.В. Олішевська