Справа № 120/272/19-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2019-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/272/19-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Комар П.А.

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

24 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Полотнянка Ю.П. Драчук Т. О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року (прийняту у м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради Бурлак Вікторії Вікторівни (далі - відповідач) про визнання бездіяльності та скасувння заяви,

В С Т А Н О В И В :

позивач 28.01.2019 звернувся із позовом до Вінницького окружного адміністративного суду в якому просив, крім іншого, скасувати заяву про державну реєстрацію (від 05.06.2018 вх. №28538688).

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 04.02.2019 відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі в частині вимоги про скасування заяви про державну реєстрацію (від 05.06.2018 вх. №28538688), у зв`язку з тим, що поданий адміністративний позов в цій частині не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказану ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову, якою направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що відносини в сфері реєстрації речового права виникають саме між суб`єктом звернення за послугою та суб`єктом, уповноваженим здійснювати відповідні реєстраційні дії, який наділений управлінськими функціями, як у даному випадку. Також вказав, що крім вимоги про скасування заяви від 05.06.2018 вчиненої без його згоди, вимогами позову були скасувати дії державного реєстратора та рішення прийняті за наслідком розгляду цієї заяви.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу вказавши, що даний спір має приватноправовий характер та не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

19.07.2019 позивачем подано заяву про розгляд справи за його відсутності.

24.07.2019 представником відповідача подано заяву про розгляд справи без його участі.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлені та неоспорені сторонами такі обставини.

ОСОБА_1 просить суд, зокрема, скасувати заяву про державну реєстрацію від 05.06.2018 вх. №28538688.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що відповідач шляхом вільного доступу до нерухомого майна подала від його імені заяву за №28538688 та зареєструвала таку заяву у реєстрі заяв.

У зв`язку із цим, ОСОБА_1 звернувся до правоохоронних органів.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржувана заява не є рішенням суб`єкта владних повноважень, а відтак, не є предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Згідно п. 1 ч. 1 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Згідно матеріалів справи, позивач просить скасувати заяву про державну реєстрацію від 05.06.2018 вх. №28538688. В обґрунтування такої вимоги позивач вказує, що державний реєстратор самостійно, без згоди представника позивача склав заяву про державну реєстрацію.

Проте, апеляційний суд звертає увагу на те, що повноваження державного реєстратора визначені ч. 3 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-IV.

При цьому, до повноважень державного реєстратора не відноситься складання заяв про державну реєстрацію самостійно, без волевиявлення заявника.

Пунктом 6 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 25.12.2015 №1127 вказано, що державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком.

Таким чином, спір, що розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач не наділений повноваженнями подавати заяву про державну реєстрацію, а описані позивачем дії не свідчать про здійснення державним реєстратором владних управлінських функцій.

Відтак, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувана заява не є рішенням суб`єкта владних повноважень, а тому, не є предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства.

При цьому, скаржником в апеляційній скарзі вказано про те, що крім вимоги про скасування заяви від 05.06.2018 вчиненої без його згоди, позовною вимогою було також скасування дії державного реєстратора та рішення прийнятого за наслідком розгляду цієї заяви.

Однак, апеляційний суд переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції виключно в межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України.

В даному випадку оскаржується ухвала суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі в частині вимоги про скасування заяви про державну реєстрацію, а тому, суд не надає оцінку рішенням суду першої інстанції в частині вимог про визнання бездіяльності відповідача та скасування прийнятих відповідачем рішень за наслідками розгляду оскаржуваної заяви.

Водночас, вимоги позивача щодо захисту порушених відповідачем прав та інтересів позивача можуть бути розглянуті судом в межах розгляду справи щодо скасування рішень державного реєстратора прийнятих за результатами розгляду вказаної заяви.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв обґрунтоване рішення щодо наявності підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі та не допустив порушення норм процесуального права, що вказує на безпідставність доводів апелянта.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Полотнянко Ю.П. Драчук Т. О.