Справа № 0740/753/18
Суддя: Гебеш С. А.
Дата ухвалення: 2019-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

24 липня 2019 рокум. Ужгород№ 0740/753/18

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гебеш С. А.

при секретарі судових засідань - Жирош С.Ю.

та осіб, що беруть участь у справі:

представника позивача - Попюк М.І.

представник відповідача 1 - не з`явився;

представника відповідачів 2,3 - Тягур І.І.

представника третьої особи - Ліуш Б.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Мукачівського управління Державної казначейської служби України Закарпатської області, Головного управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області, Державної казначейської служби України,третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Головне управління ДФС у Закарпатській області про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Мукачівської об`єднанної державної податкової інспекції Головного Управління Державної фіскальної служби України у Закарпатській області про стягнення з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 . 359917,25 грн.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 16.08.2018 року, за клопотаннями позивача, замінено неналежного відповідача - Мукачівську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Закарпатській області на належного - Мукачівське управління Державної казначейської служби України Закарпатської області (далі відповідач 1), залучено до участі у справі Головне управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області (далі відповідач 2) та Державну Казначейську службу України (далі відповідач 3).

Також, вказаною ухвалою залучено до участі у справі Головне управління Державної фіскальної служби України у Закарпатській області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача(Т.1, а.с. 69-71).

Ухвалою від 25.09.2018 року, на підставі ст.238 ст.1 п.4 КАС України, провадження у справі закрито, у зв`язку з наявністю в матеріалах справи постанови Закарпатського окружного адміністративного суду від 24.12.2015 року у справі №807/2303/15, яка набрала законної сили у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав(Т.1, а.с. 121-126).

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2019 року ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 25.09.2018 року про закриття провадження в адміністративній справі №0704/753/18 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Мукачівського управління Державної казначейської служби України Закарпатської області, Головного управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області, Державної казначейської служби України про стягнення коштів - скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду(Т.1., а.с. 220-223).

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 25.02.2019 року головуючим суддею для розгляду адміністративної справи №0740/753/18 було визначено суддю Гебеш С.А. (а.с. 231).

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що у встановлений законом спосіб, шляхом подання Мукачівській ОДПІ декларації з податку на додану вартість за липень 2011 року позивач заявив до відшкодування на рахунок платника у банку 193858 грн.

Мукачівською ОДПІ проведена документальна позапланова виїзна перевірка СПД ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за липень 2011 року, про що 19.09.2011 року складено акт №1267/1703/(Т.1, а.с.18-23).

Проведеною перевіркою підтверджено бюджетне відшкодування по декларації за липень 2011 року в розмірі 33924 грн. Одночасно виявлено завищення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за липень 2011 року на 159934 грн.

Підтверджене бюджетне відшкодування розміром 33924 грн. позивачу не повернуте.

За результатами розгляду матеріалів перевірки Мукачівською ОДПІ складено податкове повідомлення-рішення від 06.12.2011 року №, яким зменшено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість за липень 2011 року на 159934 грн. та застосована штрафна (фінансова) санкція розміром 79967 грн.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 28.05.2012 року у справі №2а-0770/258/12, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.09.2015 року, адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 задоволено повністю, визнано протиправним і скасовано, у тому числі й податкове повідомлення-рішення від 06.12.2011 року № (Т.1, а.с. 24-29).

Таким чином право на отримання бюджетного відшкодування за липень 2011 року у розмірі 193858 грн. є підтвердженим як податковим органом в частині 33924 грн., так й судом в частині 159934 грн., а відтак підлягає стягненню з Державного бюджету України.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 78 КАС України, чітко передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Крім того позивач зазначає, що підлягає стягненню і пеня розміром 166059,25 грн., нарахована на суму бюджетної заборгованості з податку на додану вартість.

Представник позивача у судовому засідання позовні вимоги підтримав в повному обсязі з мотивів, наведених в позовній заяві, та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача 1 у судове засідання не з`явилась, однак подала клопотання про розгляд справи без її участі.

Представником Мукачівського управління Державної казначейської служби України Закарпатської області було подано відзив від 07.09.2018 року №553/04-09 на позовну заяву, відповідно до якого відповідач 1 заперечує проти позову та просить відмовити у задоволенні такого. Зокрема у відзиві зазначено, що органи казначейства не є належним відповідачем у справах щодо бюджетного відшкодування податку на додану вартість, пені або стягнення митних платежів. Відповідачем в таких справах повинен бути орган Державної фіскальної служби, на обліку якого перебуває платних податку. Вважає, що спірні правовідносини виникли виключено між позивачем та Мукачівською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Закарпатській області, а управління казначейства не може відповідати за зобов`язання інших бюджетних установ, так як в даному випадку фактично виступають у ролі контрагента. Окрім того, зазначила, що органи казначейства здійснюють відшкодування ПДВ на підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ, а також з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України, розділу ХХ підрозділу 2 п.55 «Перехідні положення» Податкового кодексу України. Цей порядок не передбачає бюджетне відшкодування ПДВ у спосіб судового стягнення, оскільки є втручанням в дискреційні повноваження податкових органів та органів державного казначейства.

Представник відповідачів 2, 3 у судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити, обґрунтовуючи обставинами, наведеними у відзиві від 07.09.2018 №01.3-12-1/51-2848. Вважає, що спірні правовідносини виникли виключено між позивачем та Мукачівською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Закарпатській області, а управління казначейства не може відповідати за зобов`язання інших бюджетних установ та не є належним відповідачем у справі. Щодо позовних вимог про стягнення з Державного бюджету України бюджетного відшкодування з ПДВ, то такі є втручанням у виключну компетенцію податкових органів та органів державного казначейства та не є правильним способом захисту прав позивача.

Представник 3-ї особи у судовому засіданні проти позову заперечив, з мотивів зазначених ним в поясненні. Зокрема, вказав, що відшкодування суми податку на додану вартість здійснюється в спосіб, передбачений Податковим кодексом України (зі змінами, внесеними Законом України №1797-VIII від 21.12.2016 року) та Порядком взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №39 від 17.01.2011 року, та відносить до виключної компетенції податкових органів та органів державного казначейства. А тому вважає, що суд не може підміняти державний орган при виконанні делегованих повноважень та вирішувати питання про стягнення такої заборгованості.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом в ході судового розгляду та вбачається із матеріалів адміністративної справи, 19.08.2011 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подав до Мукачівської ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області (далі Мукачівська ОДПІ) в електронній формі податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2011 року, в рядку 23 якої вказав суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, в розмірі 193858 грн. (Т.1, а.с.16).

Мукачівською ОДПІ проведена документальна позапланова виїзна перевірка СПД ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за липень 2011 року, про що 19.09.2011 року складено акт №1267/1703/ (а.с.18-23).

Проведеною перевіркою підтверджено бюджетне відшкодування по декларації за липень 2011 року в розмірі 33924 грн. Одночасно виявлено завищення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за липень 2011 року на 159934 грн.

Підтверджене бюджетне відшкодування розміром 33924 грн., як встановлено судом на час розгляду даної справи позивачу не повернуте.

За результатами розгляду матеріалів перевірки Мукачівською ОДПІ складено податкове повідомлення-рішення від 06.12.2011 року №, яким зменшено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість за липень 2011 року на 159934 грн. та застосована штрафна (фінансова) санкція розміром 79967 грн.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 28.05.2012 року у справі №2а-0770/258/12, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.09.2015 року, адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 задоволено повністю, визнано протиправним і скасовано, у тому числі й податкове повідомлення-рішення від 06.12.2011 року № (Т.1, а.с. 24-29).

Відповідно до вимог ч.1 ст. 78 КАС України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 78 КАС України, чітко передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вищезазначене рішення суду набрало законної сили, а отже, вказані обставини повторно не доводяться.

Однак, як встановлено судом в ході розгляду даної справи, заявлена до відшкодування сума в розмірі 193858 грн. за липень 2011 року залишалась не відшкодованою, як станом на день звернення позивача з даним адміністративним позовом так і на день ухвалення судом рішення в даній справі, що також не заперечувалось сторонами в ході судового розгляду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, та виходячи з меж заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.14 п.14.1 пп.14.1.18 ПК України бюджетне відшкодування - це відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Порядок визначення суми податку, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків врегульовано ст.200 ПК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

За змістом пп.200.7 та 200.10 вказаної статті платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. Протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, податковий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Згідно зі ст.200 п.200.11 ПК України за наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

Перелік достатніх підстав, які надають право податковим органам на позапланову виїзну документальну перевірку платника податку на додану вартість для визначення достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.200 пп. 200.12 та 200.13 ПК України орган державної податкової служби зобов`язаний у п`ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету. На підставі отриманого висновку відповідного органу державної податкової служби орган Державного казначейства України видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання висновку органу державної податкової служби.

Відповідно до ст.200 п.200.14 абз.«б» ПК України, якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування.

Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження контролюючий орган протягом п`яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов`язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету (ст.200 п.200.15 ПК України).

Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження орган державної податкової служби протягом п`яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов`язаний подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Згідно із ст.200 п.200.23 ПК України суми податку, не відшкодовані платникам - протягом визначеного цією статтею строку, вважається заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість.

Отже, вказаними нормами права, зокрема, визначено час набуття статусу бюджетної заборгованості суми заявленою до бюджетного відшкодування. У тому числі, такий статус сума, заявлена до бюджетного відшкодування, набуває після закінчення процедури судового оскарження.

Статтею 370 ч.1 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Таким чином, з огляду на загальні принципи набрання судовим рішенням законної сили, яке є обов`язковим до виконання, обумовлює виникнення у податкового органу обов`язку подати органу державного казначейства України висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Таким чином, після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, орган державної податкової служби протягом п`яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, подає до органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню з бюджету такому платнику.

Мукачівська ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області була повідомлена про набрання рішеннями судів законної сили, тобто про закінчення процедури судового оскарження, проте в порушення вимог ст.200 п.200.15 Податкового кодексу України останньою не було вчинено дій щодо подання до органу Державного казначейства України висновку із зазначенням суми податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Право на бюджетне відшкодування є невід`ємним правом позивача, захист якого гарантовано частиною 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка набрала чинності для України 11.09.1997 року і відповідно до положень Конституції України є частиною національного законодавства.

Неправомірне неповернення бюджетного відшкодування податку на додану вартість порушило право позивача, зокрема на законне сподівання мати можливість користуватися своєю власністю, а саме: своєчасно і в повному обсязі і в порядку, визначеному законом, отримати це відшкодування з бюджету при відсутності з його боку порушень вищевказаних законодавчих актів.

Відтак, підставою для перерахування платникові податку суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку є відповідний висновок.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України №826/17403/14 від 02.12.2015 року.

Незважаючи на встановлений обов`язок відшкодувати суму узгодженого бюджетного відшкодування, така на день звернення з даною позовною заявою до суду, як і станом на день винесення рішення ФОП Запасненку ОСОБА_2 перерахована за його заявами не була. Дана обставина сторонами не заперечується.

Суд вважає, що право на отримання з бюджету узгодженого бюджетного відшкодування є матеріальним правом позивача, захист якого гарантовано частиною першою статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Так, зазначеною статтею передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У справі «Кечко проти України» Європейський Суд з прав людини констатував, що поняття "власності", яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу №1, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як майнові права, і, таким чином, як "власність" в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу № 1 (Broniowski v. Poland, № 31443/96, пар. 98).

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-ІV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Окрім того, захист права власності гарантований Конституцією України, відповідно до ст. 41 якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Тому суд вважає, що порушене право позивача на отримання передбаченого нормами податкового законодавства бюджетного відшкодування підлягає захисту. Разом з тим, розглядаючи заявлені позовні вимоги крізь призму встановлених судом обставин справи та необхідності обрання ефективного способу захисту, суд враховує те, що такий повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

На момент виникнення спірних правовідносин обов`язковість надання уповноваженим контролюючим органом висновку до органу казначейства щодо суми, яка підлягає відшкодуванню з бюджету, було передбачено ст. 200 ПК України та Порядком.

Невиконання цього обов`язку спричинило порушення права платника податків на отримання з бюджету суми відшкодування податку на додану вартість, а такі способи судового захисту як визнання протиправною бездіяльності податкового органу щодо неподання до органу казначейства висновку із зазначенням відповідної суми бюджетного відшкодування та зобов`язання податкового органу вчинити передбачені законодавством дії, спрямовані на підготовку і надання відповідного висновку органам казначейства, були сформульовані Верховним Судом України виходячи, зокрема, з чинного на той час законодавства.

Однак, враховуючи законодавчі зміни, що були внесені до порядку здійснення бюджетного відшкодування, з моменту виникнення у позивача права на отримання такого та до моменту звернення з даним адміністративним позовом до суду, суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту шляхом стягнення з Державного бюджету України узгодженої суми бюджетного відшкодування є належним та найбільш ефективним, що забезпечить поновлення порушеного права позивача.

До такого ж висновку дійшла Велика палата Верховного Суду в постанові від 12.02.2019 р. в адміністративній справі №826/7380/15. Так, зокрема, в такій Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку щодо застосування норми права у подібних відносинах, викладеного в постановах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі №21-881а15, від 17 листопада 2015 року у справі №21-4371а15, від 02 грудня 2015 року у справі №21-2650а15, від 20 квітня 2016 року у справі №21-452а16, від 07 березня 2017 року у справі №820/19449/14, про те, що відшкодування ПДВ здійснюється органом Державної казначейської служби України з дотриманням процедури та на умовах, встановлених статтею 200 ПК України та Порядком № 39, оскільки на момент розгляду цієї справи Великою Палатою Верховного Суду вказаний спосіб захисту не є ефективним та не призводить до поновлення порушеного права платника податків. Окрім того, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що ефективним способом захисту, який забезпечить поновлення порушеного права позивача, є стягнення з Державного бюджету України через ГУ ДКС України на користь товариства заборгованості бюджету із відшкодування ПДВ та пені, нарахованої на суму такої заборгованості.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Ч. 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідності до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, суд вважає, що відповідачами не було доведено правомірність бездіяльності щодо неперерахуванку суми бюджетного відшкодування ФОП ОСОБА_1 , а тому заявлена позовна вимога стосовно стягнення зазначеної суми з Державного бюджету підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню в частині стягнення з Державного бюджету України на користь ФОП ОСОБА_1 суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 193858 грн.

Щодо позовної вимоги про стягнення пені розміром 166059,25 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог позовної заяви, розрахунку пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання (Т.2, а.с.114) обумовлений розмір пені позивачем нараховано за період з 20.09.2011 року по 30.06.2018 року включно на суму 33924 грн. та за період з 16.09.2015 року по 30.06.2018 року включно на суму 159934 грн.

Сума бюджетного відшкодування розміром 33924 грн. за липень 2011 року підтверджена актом №1267/1703/ від 19.09.2011 року документальної позапланової виїзної перевірки СПД ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за липень 2011 року.

В силу ст.200 п.200.12 Податкового кодексу України (в редакції чинній станом на кінець 2011) орган державної податкової служби зобов`язаний у п`ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Відтак, враховуючи робочі дні, в період з 20.09.2011 року (день, наступним за днем закінчення перевірки 19.09.2011 року) по 26.09.2011 року, податковий орган зобов`язаний був направити органу Державної казначейської служби України висновок із зазначенням суми 33924 грн., що підлягають відшкодуванню з бюджету.

Відповідно до ст.200 п.200.13 ПК України на підставі отриманого висновку відповідного органу державної податкової служби орган Державного казначейства України видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання висновку органу державної податкової служби.

Отже, враховуючи операційні дні, в період з 27.09.2011 року (день, наступним за граничним днем отримання висновку податкового органу 26.09.2011 року), по 03.10.2011 року, орган Державної казначейської служби України зобов`язаний був здійснити бюджетне відшкодування.

Таким чином, перебіг строку нарахування пені починається з 04.10.2011 року (день, наступний за граничним днем бюджетного відшкодування).

Враховуючи вказане, підлягає стягненню пеня в сумі 21272,02 грн., нарахована на суму бюджетного відшкодування 33924 грн. за період з 04.10.2011 року по 30.06.2018 року включно.

Також суд не погоджується із розміром нарахованої пені на суму бюджетного відшкодування 159934 грн.

Згідно з актом №1267/1703/ від 19.09.2011 року документальної позапланової виїзної перевірки СПД ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за липень 2011 року виявлено завищення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за липень 2011 року на 159934 грн..

За результатами розгляду матеріалів перевірки Мукачівською ОДПІ складено податкове повідомлення-рішення від 06.12.2011 року №, яким зменшено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість за липень 2011 року на 159934 грн. та застосована штрафна (фінансова) санкція розміром 79967 грн.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 28.05.2012 року у справі №2а-0770/258/12, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.09.2015 року, адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 задоволено повністю, визнано протиправним і скасовано, у тому числі й податкове повідомлення-рішення від 06.12.2011 року №.

За приписами ст.200 п.200.15 ПК України (в редакції чинній на кінець 2015) у разі якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або контролюючий орган розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний повідомити про це орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів припиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до набрання законної сили судовим рішенням.

Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження контролюючий орган протягом п`яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов`язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з відбитком штампу на поштовому конверті вхідної кореспонденції Мукачівської ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області, ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.09.2015 року податковий орган отримав 15.10.2015 року.

Отже, враховуючи робочі дні, в період з 16.10.2015 року (день, наступним за днем отримання ухвали апеляційного суду 15.10.2015 року) по 22.10.2015 року, податковий орган зобов`язаний був направити органу Державної казначейської служби України висновок із зазначенням суми 159934 грн., що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Відповідно до ст.200 п.200.13 ПК України на підставі отриманого висновку відповідного органу державної податкової служби орган Державного казначейства України видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання висновку органу державної податкової служби.

Отже, враховуючи операційні дні, в період з 23.10.2015 року (день, наступним за граничним днем отримання висновку податкового органу 22.10.2015 року), по 29.10.2015 року, орган Державної казначейської служби України зобов`язаний був здійснити бюджетне відшкодування.

Таким чином, перебіг строку нарахування пені починається з 30.10.2015 року (день, наступний за граничним днем бюджетного відшкодування).

Враховуючи вказане, підлягає стягненню пеня в сумі 112786,33 грн., нарахована на суму бюджетного відшкодування 159934 грн. за період з 30.10.2015 року по 30.06.2018 року включно.

Всього підлягає стягненню пеня у розмірі 134058,35 грн., в іншій частині в позові слід відмовити.

Згідно ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Зважаючи на те, що позивачем при зверненні до суду з даним адміністративним позовом було сплачено судовий збір майнового характеру у розмірі 3599/18 грн. згідно платіжного доручення №92 від 12.07.2018 року, тому суд приходить до переконання з врахуванням вищенаведеної статі КАС України , що в даному випадку слід стягнути з Державного бюджету України на користь Фізичної особи-підприємця Запасненка Олександра Олександровича 2399,45 грн. понесених судових витрат у вигляді сплати судового збору, який сплачений згідно платіжного доручення №92 від 12.07.2018 року у відповідності до задоволеної частини позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 Олександра Олександровича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) до Мукачівського управління Державної казначейської служби України Закарпатської області(пл. Миру, буд. 42, м. Мукачево, Мукачівський район, Закарпатська область, 89600, код ЄДРПОУ - 37958089), Головного управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області (вул. Панаса Мирного, буд. 2а, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, код ЄДРПОУ - 37975895), Державної казначейської служби України (вул. Бастіонна, буд. 6, м. Київ, 01601, код ЄДРПОУ - 37567646), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Головне управління ДФС у Закарпатській області (вул. Волошина, буд. 52, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, код ЄДРПОУ - 39393632) про стягнення коштів - задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця Запасненка Олександра Олександровича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) заборгованість бюджету із відшкодування податку на додану вартість в розмірі 193858 грн. (сто дев`яносто три тисячі вісімсот п`ятдесят вісім гривень) та пеню в розмірі 134058,35 грн. (сто тридцять чотири тисячі п`ятдесят вісім гривен тридцять п`ять копійок).

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Фізичної особи-підприємця Запасненка Олександра Олександровича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 2399,45 грн. (дві тисячі триста дев`яносто дев`ять гривень сорок п`ять копійок) понесених судових витрат у вигляді сплати судового збору, який сплачений згідно платіжного доручення №92 від 12.07.2018 року у відповідності до задоволеної частини позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

В разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 02 серпня 2019 року.

СуддяC.А. Гебеш