Справа № 505/1618/19
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2019-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2019 р.м.ОдесаСправа № 505/1618/19
Головуючий в 1 інстанції: Вергопуло А.К.

рішення суду першої інстанції прийнято у м. Подільськ

14 червня 2019 року

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Запорожана Д.В, Джабурії О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Маймескула Олексія Анатолійовича на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 14 червня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Харламова Олександра Володимировича про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2019 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду із позовом, та просить визнати протиправною та скасувати постанову від 07.05.2019 серії ДП18 №042567 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором ВБДР УПП у м. Миколаєві про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 140 КУпАП та закрити провадження у справі.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 14 червня 2019 року у задоволенні позову - відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням , позивач звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати його та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим.

Апелянт також зазначає, що його посадовою інструкцією передбачено лише організацію перевірки якості ремонту переїздів, а не здійснення ремонту, що роботодавцем не покладено на нього такого посадового обов`язку як утримання переїзду відповідно до норм та стандартів, а тому апелянт вважає, що до нього неправомірно застосовано адміністративне стягнення за порушення ч. 1 ст. 140 КУпАП

Судова колегія вважає, що апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження відповідно до п.1 ч.1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що згідно постанови по справі про адміністративне правопорушення ДП18 №042567 від 07 травня 2019 року, складеної інспектором ВБДР УПП у м. Миколаєві Харламовим О. В., вбачається, ОСОБА_1 , являючись відповідальною посадовою особою за утримання залізничних переїздів Подільської дистанції колії, перебуваючи на посаді головного інженера, 07 травня 2019 року об 18.30 год. у м. Первомайськ Миколаївської області допустив порушення вимог, норм та стандартів ДСТУ 3587, що виразилось у наявності ямковості, оголеній арматурі та встановлення настилу поверх головки рейки, чим порушив п.1.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.140 КУпАП, та на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1020,00 грн.

Постанову було отримано позивачем, про що свідчить його власний підпис у постанові, також була відмітка, що позивач не згоден з постановою.

Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є правомірною та підстав для її скасування не має.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно положення статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 1.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Статтею 14 КУпАП встановлено, що посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Відповідно до частини 1 статті 140 КУпАП порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 12 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII (далі - Закон № 3353-XII) обов`язок забезпечувати утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, покладено на посадових осіб, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування таких.

Відповідно до положень статті 24 Закону № 3353-XII власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні. При виконанні робіт по ремонту і утриманню автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів дорожньо-експлуатаційні організації у першочерговому порядку повинні здійснювати заходи щодо безпеки дорожнього руху на основі обліку і аналізу дорожньо-транспортних пригод, результатів обстежень і огляду автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, і передусім на аварійних і небезпечних ділянках та у місцях концентрації дорожньо-транспортних пригод.

Пункт 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених Постановою Кабінетом Міністрів України від 30 березня 1994 року №198 передбачає, що власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух;своєчасно сповіщати місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування і користувачів автомобільних доріг про строки і порядок закриття або обмеження руху транспортних засобів, стан дорожнього покриття, рівень аварійності на відповідних ділянках, гідрометеорологічні та інші умови.

Відповідно до Інструкції з улаштування та експлуатації залізничних переїздів , затвердженої Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 26 січня 2007 N 54, на працівників дистанції колії (або інших власників переїздів) покладаються обов`язки з тримання в справному стані настилів і огороджень (стовпчиків, перил), знаків, під`їздів до переїзду та інших колійних споруд у межах смуги відчуження земель залізниці;

Колегія суддів звертає увагу на те,що основними вимогами до транспортно-експлуатаційного стану дорожніх об`єктів є відповідність контрольованих показників окремих їх елементів і об`єктів у цілому ДСТУ 3587

Розділом 3 Державного стандарту України 3587-97 "Безпека дорожнього руху, автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану", затвердженого і введеного в дію Наказом Держстандарту України від 31 липня 1997 року №441, (далі - ДСТУ 3587-97) передбачено, що автомобільні дороги, вулиці і дороги населених пунктів та залізничні переїзди повинні на період їх експлуатації підтримуватися у справному стані і забезпечувати безпеку руху транспортних засобів та пішоходів.

Згідно з підпунктом 3.1.1 пункту 3.1 розділу 3 ДСТУ 3587-97 покриття проїзної частини не повинно мати осідань, вибоїн, напливів чи інших деформацій, що утруднюють рух транспортних засобів. Стан покриття проїзної частини та інших елементів дороги повинні перевірятися організаціями, які їх експлуатують, - щодекадно.

Аналіз наведених норм права свідчить, що об`єктом правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 140 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Об`єктивна сторона цих правопорушень полягає у недодержанні правил, норм і стандартів при утриманні шляхів та невжитті заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.

Суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених цією статтею, характеризується наявністю як умислу, так і необережності. Суб`єктами правопорушень, передбачених, зокрема частиною 1 статті 140 КУпАП, можуть бути лише посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.

Як встановлено колегією суддів, позивач на час винесення оскаржуваної постанови перебував на посаді головного інженера Подільської дистанції колії згідно копії посвідчення НОМЕР_1.

Розділом 2 (завдання та обов`язки) посадової інструкції головного інженера виробничого підрозділу служби колії Подільська дистанція колії регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» ОСОБА_1 передбачено, що позивач організовує складання та контролює виконання щорічних планів капітального ремонту, капітальних інвестицій та планових витрат за елементом «Інші»;

організовує перевірки якості ремонту колії, переїздів, будинків, штучних споруд, земляного полотна та укладення стрілочних переводів, що здійснюються в межах виробничого підрозділу;

проводить перевірки технічного стану та організації поточного утримання колії, штучних споруд, земляного полотна та колійних пристроїв, техніки і інструменту; приймає участь в організації та проведені весняних і осінніх оглядів колії, земляного полотна, штучних споруд, колійних пристроїв та будівель, особисто проводить огляд на колійних ділянках та здійснює контроль за усуненням виявлених недоліків;

приймає участь в проведенні комплексних перевірок колійних ділянок, виробничих цехів з питань забезпечення безпеки руху поїздів, організації поточного утримання, ремонтів колії, штучних споруд, та охорони праці з наступним розглядом матеріалів перевірок в колективах для прийняття заходів по усуненню виявлених недоліків;

керує роботою виробничо-технічного відділу, цеху з поточного утримання інженерних споруд, цеху з поточного утримання земляного полотна, механічних майстерень, з питань виробництва та безпеки руху.

Таким чином, з огляду на посадові обов`язки позивача суд вважає, що позивач в даному випадку є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 140 КУпАП.

Колегією суддів встановлено, що 07.05.2019 року інспектором Харламовим О. В. було обстежено ділянки залізничних переїздів в Миколаївській області. За результатами обстеження було складено відповідні акти комісійного обстеження залізничного переїзду (а.с. 73-78), та в ході обстеження було виявлено порушення вимог, норм та стандартів ДСТУ 3587, що виразилось у наявності ямковості, оголеній арматурі та встановлення настилу поверх головки рейки. Дані обставини підтверджуються також і доданими до актів фотознімками.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що факт порушення відповідальною посадовою особою головним інженером Подільської дистанції колії ПАТ «Укрзалізниця» ОСОБА_1 . вимог, норм та стандартів ДСТУ 3587, що виразилось у наявності ямковості, оголеній арматурі та встановлення настилу поверх головки рейки, та порушення цим п.1.5 ПДР України, доведено відповідачем,а тому ОСОБА_1 обґрунтовано визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 140 КУпАП.

Поряд з цим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно ч. 1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Положеннями ч.1 статті 77 КАС України передбачено,що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що позивачем не надано жодних доказів щодо вжиття заходів на виконання Розділу 2 (завдання та обов`язки) посадової інструкції головного інженера виробничого підрозділу служби колії Подільська дистанція колії регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» ОСОБА_1 які стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні залізничних переїздів, зазначених в актах.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те,що позивача було правильно притягнуто до адміністративної відповідальності, за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, при цьому доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 272, 286, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 14 червня 2019 року - залишити без задоволення.

Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 14 червня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Харламова Олександра Володимировича про визнання протиправною та скасування постанови - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Танасогло Т.М.
Судді Джабурія О.В. Запорожан Д.В.