Справа № 640/4279/19
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2019-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 серпня 2019 року № 640/4279/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Гелексі"
до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг
провизнання протиправним та скасування розпорядження

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Гелексі" звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, в якому просила визнати протиправним та скасувати розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 21.02.2019 року №254 про застосування заходу впливу до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Гелексі" (ідентифікаційний код юридичної особи 41229318, місцезнаходження: 03083, м. Київ, просп. Науки, буд. 50), прийняте за результатами розгляду справи про порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, провадження у якій розпочато актом про правопорушення, вчинені Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Гелексі" на ринку фінансових послуг від 30.01.2019 року №79/16-4/15.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що 08.11.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Гелексі" (ТОВ "ФК "Гелексі", позикодавець) і громадянкою ОСОБА_1 (позичальник) було укладено договір позики №37056 з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, однак згідно оскаржуваного розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (Нацкомфінпослуг), винесеного за висновками акту про правопорушення, вчинені ТОВ "ФК "Гелексі" на ринку фінансових послуг від 30.01.2019 року №79/16-4/15, на переконання позивача відповідач дійшов безпідставного та нормативно необґрунтованого рішення про порушення порядку укладення електронного договору, а саме недотримання письмової форми і як наслідок - висновків про нікчемність останнього та надання ТОВ "ФК "Гелексі" фінансової послуги не на підставі договору в порушення частини першої статті 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг".

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги та просив задовольнити позов.

Представник відповідача проти позову заперечував, у тому числі з мотивів, викладених у поданому відзиві, посилаючись при цьому на те, що порядок акцептування фізичною особою пропозиції ТОВ "ФК "Гелексі" при укладенні договору позики в електронній формі не відповідає порядку укладення електронного договору, внаслідок чого укладений між позивачем і фізичною особою договір позики є нікчемним.

Враховуючи, що справа розглядається в спрощеному провадженні, суд ухвалив завершити розгляд справи в порядку спрощеного (письмового) провадження без виклику сторін.

Як убачається із матеріалів справи, ТОВ "ФК "Гелексі" є фінансовою установою (свідоцтво про реєстрацію фінансової установи від 11.07.2017 року серії ФК №917) та здійснює діяльність на ринку фінансових послуг за основним видом діяльності - "надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення), н.в.і.у." (код КВЕД 64.99).

Відповідно, ТОВ "ФК "Гелексі" організований сервіс з надання онлайн позик, який забезпечує надання грошових коштів у позику з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем шляхом укладення з клієнтами електронних договорів позики.

08.11.2018 року між ТОВ "ФК "Гелексі" (позикодавець) і громадянкою ОСОБА_1 (позичальник) було укладено договір позики №37056 з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

За підпунктом 1.1 пункту 1 даного Договору Позикодавець надавав Позичальнику позику, а Позичальник зобов`язувався повернути позику, проценти та комісійну винагороду за користування позикою у відповідності до умов Договору, в національній грошовій одиниці України - гривні, в сумі та строк, визначені підпунктами 1.1.1-1.1.5 Договору.

Сума позики, згідно підпункту 1.1.1 Договору становила 5000,00 грн.

Перерахування вищевказаної суми грошових коштів у безготівковій формі шляхом зарахування відповідної суми на банківський рахунок Позичальника підтверджується випискою від 08.11.2018 року №113273576.

Листом від 09.01.2019 року №262/16-8 Нацкомфінпослуг надіслала ТОВ "ФК "Гелексі" вимогу щодо надання інформації та документів по взаємовідносинам з громадянкою ОСОБА_1 .

На виконання вимоги відповідача листом від 16.01.2019 року №16/01-19/01 ТОВ "ФК "Гелексі" надало Нацкомфінпослуг інформацію та документи.

Листом відповідача від 01.02.2019 року №568/16-8 позивачу надіслано акт про правопорушення, вчинені ТОВ "ФК "Гелексі" на ринку фінансових послуг від 30.01.2019 року №79/16-4/15, та повідомлено про розгляд справи про правопорушення, призначений на 21.02.2019 року об 11:00 год. за адресою: м. Київ, вул. Б. Грінченка, 3.

Згідно змісту акту про правопорушення, вчинені ТОВ "ФК "Гелексі" на ринку фінансових послуг від 30.01.2019 року №79/16-4/15 зазначена раніше вимога відповідача 09.01.2019 року №262/16-8 була надіслана з метою належного розгляду фактів, викладених у зверненні громадянки ОСОБА_1 від 29.12.2018 року (вх. №I-7446 від 29.12.2018 року) щодо врегулювання взаємовідносин з ТОВ "ФК "Гелексі".

За результатами розгляду документів та пояснень, наданих ТОВ "ФК "Гелексі" уповноваженою особою відповідача встановлено, зокрема, що прийняття пропозиції укласти електронний вищезгаданий договір (акцепт) громадянкою ОСОБА_1 було здійснено шляхом введення отриманого коду-підпису у відповідне вікно на сторінці сервісу з надання онлайн позик ТОВ "ФК "Гелексі", без заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття пропозиції в електронній формі.

Дійшовши висновку про надання ТОВ "ФК "Гелексі" фінансової послуги не на підставі договору, в порушення частини першої статті 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", посадовою особою відповідача зазначено, що вказаний вище порядок акцептування пропозиції ТОВ "ФК "Гелексі" не відповідає положенням абзацу третього частини шостої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію", згідно з яким відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Оскільки з наданих ТОВ "ФК "Гелексі" документів встановлено недотримання порядку укладення електронного договору, встановленого статтями 11 та 12 Закону України "Про електронну комерцію", на думку головного спеціаліста відділу інспектування департаменту регулювання та нагляду за фінансовими послугами відповідача договір від 08.11.2018 року №37056 є таким, що не прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі, а тому згідно частин першої та другої статті 1055 Цивільного кодексу України є нікчемним і не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, відповідно до частини першої статті 216 цього Кодексу.

ТОВ "ФК "Гелексі" подало на розгляд справи про правопорушення письмові пояснення (заперечення) від 18.02.2019 року №18/02-19/01, в яких зокрема, заперечувались доводи відповідача про недодержання письмової форми договору від 08.11.2018 року №37056.

05.03.2019 року на адресу ТОВ "ФК "Гелексі" надійшло розпорядження Нацкомфінпослуг від 21.02.2019 року №254 про застосування заходу впливу до ТОВ "ФК "Гелексі", яким зобов`язано ТОВ "ФК "Гелексі" усунути порушення законодавства про фінансові послуги та причини, що сприяли вчиненню порушення, а також повідомити Нацкомфінпослуг про усунення порушення та вжиті заходи для усунення причин, що сприяли вчиненню правопорушення з наданням підтверджуючих документів у термін до 23.03.2019 року включно.

З огляду на те, що з метою уникнення будь-яких помилок та забезпечення реальної згоди клієнта на отримання позики на визначених умовах, надання клієнтом-позичальником відповіді на прийняття (акцепт) пропозиції ТОВ "ФК "Гелексі" укласти електронний договір позики (оферти) здійснюється в декілька кроків шляхом вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, зміст яких чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею, означене відповідає абзацу четвертому частини шостої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію", а отже розпорядження Нацкомфінпослуг від 21.02.2019 року №254 про застосування заходу впливу до ТОВ "ФК "Гелексі" за доводами позивача прийняте в результаті неправильного застосування відповідачем норм матеріального права, у зв`язку з чим мало місце дане звернення до суду з адміністративним позовом задля визнання оскаржуваного розпорядження протиправним та його скасування.

Дослідивши подані документи і наявні матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, а також оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову у зв`язку з наступним.

Пунктом 6 частини першої статті 1 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" від 12.07.2001 року №2664-III встановлено, що ринки фінансових послуг - це сфера діяльності учасників ринків фінансових послуг з метою надання та споживання певних фінансових послуг. До ринків фінансових послуг належать професійні послуги на ринках банківських послуг, страхових послуг, інвестиційних послуг, операцій з цінними паперами та інших видах ринків, що забезпечують обіг фінансових активів.

Відповідно до пункту 1.3 розділу I Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги затвердженого розпорядженням Нацкомфінпослуг від 20.11.2012 року №2319, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.12.2012 року за №2112/22424 (Положення №2319), метою цього Положення є врегулювання правовідносин, пов`язаних із складанням уповноваженими та посадовими особами Нацкомфінпослуг документів про порушення законодавства про фінансові послуги застосуванням Нацкомфінпослуг або уповноваженими особами Нацкомфінпослуг заходів впливу; захистом прав учасників ринків фінансових послуг під час застосування Нацкомфінпослуг або уповноваженими особами Нацкомфінпослуг заходів впливу; оскарженням рішень Нацкомфінпослуг або уповноважених осіб Нацкомфінпослуг про застосування заходів впливу.

Згідно пункту 1.5 розділу I Положення №2319, Нацкомфінпослуг як колегіальний орган або уповноважені особи Нацкомфінпослуг обирають і застосовують заходи впливу на основі аналізу даних та інформації стосовно порушення законодавства про фінансові послуги, враховуючи наслідки порушення та застосування таких заходів. Дані та інформація про ознаки порушення законодавства про фінансові послуги може міститися, зокрема, в матеріалах, отриманих на письмову вимогу Нацкомфінпослуг про надання необхідних документів та інформації.

Посадова особа Нацкомфінпослуг при виявленні порушення законодавства про фінансові послуги, за яке застосовується захід впливу, складає акт про правопорушення (пункт 1.11 розділу I Положення №2319).

Виявлені посадовими особами Нацкомфінпослуг факти порушення законодавства про фінансові послуги викладаються в акті про правопорушення із зазначенням доказів (документів, даних та інформації), що підтверджують факт вчинення порушення законодавства про фінансові послуги, та з посиланням на відповідну норму закону та/або іншого нормативно-правового акта. Акт про правопорушення, складений посадовою особою Нацкомфінпослуг, повинен містити документи, дані та інформацію, які підтверджують факт вчинення порушення законодавства про фінансові послуги. Такі документи, дані та інформація долучаються до акта про правопорушення (абзаци перший, другий пункту 4.2 розділу IV Положення №2319).

Так, відповідно до статей 3, 6, 11, 525, 627, 629 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року №435-IV підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі (частина перша статті 205 Цивільного кодексу України).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (абзац перший частини першої статті 207 Цивільного кодексу України).

Статтею 3 Закону України "Про електронну комерцію" від 03.09.2015 року №675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (абзац другий частини другої статті 639 Цивільного кодексу України).

Порядок укладення електронного договору визначено статтею 11 Закону України "Про електронну комерцію", згідно приписів якої пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до частини шостої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію", відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Як вже було наведено раніше, зазначаючи про дотримання ТОВ "ФК "Гелексі" вимог законодавства у сфері фінансових послуг, позивач вказував на те, що надання клієнтом-позичальником відповіді про прийняття (акцепт) пропозиції TOB "ФК "Гелексі" укласти електронний договір позики (оферти) здійснюється в декілька кроків шляхом вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, зміст яких чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею, зокрема: проставляння клієнтом чек-боксу "з умовами договору позики згоден"; підтвердження даних банківської картки; натискання кнопки "Підтвердити заявку"; введення клієнтом коду-підпису у відповідне вікно на сторінці сервісу.

Також, за доводами позивача введення клієнтом коду-підпису у відповідне вікно на сторінці сервісу являє собою підписання договору клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, як це визначено статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію".

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" від 22.05.2003 року №851-IV електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (частина перша та друга статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг").

Згідно положень частини першої статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (предмет договору, умови, визначені законом як істотні, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди) (частина перша статті 638 Цивільного кодексу України).

Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом (частина друга статті 642 Цивільного кодексу України).

Частиною третьою статті 642 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (частина перша статті 1046 Цивільного кодексу України)

У відповідності до наявних матеріалів справи, ТОВ "ФК "Гелексі" на підставі договору позики від 08.11.2018 року №37056 було перераховано громадянці ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 5000,00 грн., що не заперечується відповідачем.

Під час проведення перевірки відповідачем не встановлено обставин повернення громадянкою ОСОБА_1 позивачу коштів в сумі 5000,00 грн, як помилково отриманих.

У відзиві на адміністративний позов, а також у додаткових поясненнях до нього відповідач наголошував на тому, що при укладенні означеного вище договору не було дотримано вимог статті 11 та 12 Закону України "Про електронну комерцію", а саме без заповнення громадянкою ОСОБА_1 формуляра заяви (форми) про прийняття пропозиції в електронній формі стосовно надання відповіді про прийняття (акцепт) пропозиції позивача укласти електронний договір, що надається останньому, за відсутності такої можливості на онлайн сервісі ТОВ "ФК "Гелексі".

Однак, суд не погоджується з такими доводами відповідача, оскільки аналіз вищезгаданих норм дає змогу дійти висновку, що акцепт пропозиції можливий не лише шляхом заповнення формуляра заяви (форми), а й шляхом вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. При цьому, відповідний вид договорів підлягає укладенню виключно у письмовій формі, а отже він може бути підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідна дія з приводу чого є складовою у послідовності способу прийняття пропозиції укласти електронний договір на онлайн сервісі позивача.

Зокрема, такі висновки узгоджуються з позицією Окружного адміністративного суду міста Києва, викладеною у рішенні від 17.05.2019 року №640/4353/19, залишеним в силі постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.07.2019 року №640/4353/19.

Варто також зауважити, що згідно положень підпунктів 8.1.2, 8.1.3, 8.1.5, 8.1.6 підпункту 8.1 пункту 8, підпунктів 9.3, 9.8, 9.9 пункту 9 договору від 08.11.2018 року №37056, укладеного між ТОВ "ФК "Гелексі" (позикодавець) та ОСОБА_1 (позичальник), Сторони гарантують та підтверджують, що: вони розуміють природу Договору, їх права та обов`язки; укладення Договору відповідає їх інтересам; волевиявлення є вільним і усвідомленим та відповідає їх внутрішній волі; умови Договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості Сторін. Уклавши Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений з "Правилами надання грошових коштів у позику Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Гелексі" (Правила), повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил та виконувати свої обов`язки, визначені Правилами. Укладаючи Договір, Позичальник усвідомлює та підтверджує, що умови Договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними та справедливими. Позичальник підтверджує, що під час укладання Договору не знаходиться під впливом обману, насильства, погрози, зловмисної угоди, або збігу тяжких обставин.

Згідно пункту 10 вказаного Договору, його було підписано громадянкою ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором №70078317, що не заперечується сторонами.

Як наслідок, наведене у сукупності свідчить про те, що спірний договір позивача було укладено з дотриманням вимог статей 11 та 12 Закону України "Про електронну комерцію", а тому на думку суду оскаржуване розпорядження відповідача по відношенню до позивача з вимогою усунути виявлені порушення законодавства у сфері фінансових послуг винесено за відсутності на те відповідних підстав, за помилкових доводів про порушення позивачем частини першої статті 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг".

Також, суд погоджується з доводами позивача, що розпорядження Нацкомфінпослуг від 21.02.2019 року №254 не містить визначеного строку дії, а лише строк його виконання (до 23.03.2019 року), таким чином спростовуються твердження відповідача про відсутність правових наслідків його скасування, оскільки невиконання вимог письмового розпорядження (припису) згідно пункту 2.2 розділу II Положення №2319 є підставою для застосування інших заходів впливу у визначених законом випадках. В свою чергу, невиконання останніх, надає право відповідачу на вжиття заходів щодо виконання рішень у порядку, визначеному законодавством (пункт 5.9 розділу V Положення №2319).

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 року №127/3429/16-ц, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", §58, рішення від 10.02.2010 року).

За частиною першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду відповідач не виконав покладений на нього обов`язок та не довів суду правомірності винесеного та оскаржуваного у даній адміністративній справі рішення.

Згідно частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 77, 241-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва -

в и р і ш и в:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Гелексі" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 21.02.2019 року №254 про застосування заходу впливу до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Гелексі" (ідентифікаційний код юридичної особи 41229318, місцезнаходження: 03083, м. Київ, просп. Науки, буд. 50), прийняте за результатами розгляду справи про порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, провадження у якій розпочато актом про правопорушення, вчинені Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Гелексі" на ринку фінансових послуг від 30.01.2019 року №79/16-4/15.

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Гелексі" (код: 41229318, адреса: 03083, м. Київ, просп. Науки, буд. 50) за рахунок бюджетних асигнувань Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (код: 38062828, адреса: 01001, м. Київ, вул. Б. Грінченка, 3) судові витрати у сумі 1921,00 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко