Справа № 420/1213/19
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2019-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/1213/19

Категорія: 105000000 Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е.А.

Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту: 08.04.2019 р.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Бітова А.І.

суддів - Лук`янчук О.В.

- Ступакової І.Г.

у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, справа розглянута згідно п.1 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2019 року у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Міністерства юстиції України про скасування постанов,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2019 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - ГУПФ України в Одеській області) звернулося до суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Міністерства юстиції України (далі - УДВС ГТУЮ в Одеській області) про визнання протиправними та скасування постанов старшого виконавця відділу примусового виконання рішень (далі - ВПВР) УДВС ГТУЮ в Одеській області Носенка С.Б. ВП №56970285 від 12 грудня 2018 року про накладення подвійного штрафу та постанови від 14 грудня 2018 року ВП №56970285 про стягнення виконавчого збору.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 березня 2018 року, яке набрало законної сили на підставі постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2018 року, головним управлінням 01 серпня 2018 року здійснено перерахунок пенсії. Порушуючи вимоги Закону України "Про виконавче провадження" старший державний виконавець не надіслав постанову від 12 грудня 2018 року ВП№56970285 про накладення подвійного штрафу та постанову від 14 грудня 2018 року ВП №56970285 про стягнення виконавчого збору, чим порушив права головного управління як сторони виконавчого провадження.

Доплата яка утворилась після набрання законної сили рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 березня 2018 року, а саме, з 12 липня 2018 року по 31 серпня 2018 року виплачена головним управлінням в повному обсязі, оскільки питання виплати зазначеної виплати не підлягає розгляду Комісією, а доплата яка утворилась до набрання законної сили рішення від 28 березня 2018 року, а саме, з 01 січня 2016 року по 11 липня 2018 року підлягає виплаті лише після прийняття Комісією відповідного рішення та виділення коштів для виплати Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначених на цю мету.

Кошти, які виплачуються пенсіонерам за результатом зробленого перерахунку, є складовою частиною Державного бюджету України, а не бюджету Пенсійного фонду.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що рішення виконано частково (не в повній мірі) та боржник свідомо ухиляється від виконання рішення суду у повному обсязі.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2019 року у задоволенні позову ГУПФ України в Одеській області до УДВС ГТУЮ в Одеській області про визнання протиправними та скасування постанов старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області Носенка С.Б. від 14 грудня 2018 року ВП №56970285 про стягнення виконавчого збору у розмірі 14 892 грн. та про накладення штрафу ВП №56970285 від 12 грудня 2018 року у розмірі 10 200 грн. відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ГУПФ України в Одеській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також що у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги:

- доплата, яка утворилась до набрання законної сили рішення від 28 березня 2018 року, а саме, з 01 січня 2016 року по 11 липня 2018 року підлягає виплаті лише після прийняття Комісією відповідного рішення та виділення коштів для виплати Пенсійного фонду України в межах наявних бюджетних призначених на цю мету;

- невиконання судового рішення управлінням Пенсійного фонду України в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

У відзиві УДВС ГТУЮ в Одеській області на апеляційну скаргу вказується, що рішення суду першої інстанції таке, що ухвалене у відповідності до вимог чинного законодавства.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ГУПФ України в Одеській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 березня 2018 у справі №815/695/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУПФ України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено та зобов`язано ГУПФ України в Одеській області провести перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії відповідно до ст.ст. 51, 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", а також відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" та на підставі нової довідки Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 для перерахунку пенсії №4422 від 31 січня 2018 року - у наступних розмірах: посадовий оклад 2 500 грн., оклад за військовим (спеціальним) званням майор поліції - 2 000 грн., надбавка за вислугу років (30%) - 1 350 грн., надбавка за специфічні умови проходження служби (100%) - 5 850 грн., премія (240%) - 14 040 грн., матеріальна допомога на оздоровлення при наданні основної відпустки в сумі 1 173,50 грн. Всього: 26 913,50 грн., без обмеження максимального розміру.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2018 року у справі №815/695/18, яка надійшла на адресу головного управління 25 липня 2018 року, апеляційну скаргу головного управління залишено без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 березня 2018 року залишено без змін.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 березня 2018 року, яке набрало законної сили на підставі постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2018 року, ГУПФ України в Одеській області 01 серпня 2018 року здійснено перерахунок пенсії.

В подальшому, 15 серпня 2018 року до ГУПФ України в Одеській області надійшла постанова ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області ВП №56970285 від 09 серпня 2018 року про відкриття виконавчого провадження, що підтверджується штампом вхідної документації на супровідному листі.

У відповідь на даний лист ГУПФ України в Одеській області листом від 23 липня 2018 №13693/03 повідомлено про виконання рішення суду та порядок виплати утвореної заборгованості.

Будучи проінформованим про стан виконання рішення суду ГУПФ України в Одеській області, а саме його часткове виконання, державний виконавець 17 вересня 2018 року виніс постанову про накладання штрафу у розмірі 5 100 грн., надавши строк 10 робочих днів ГУПФ України в Одеській області для виконання вимог виконавчого листа по справі.

ГУПФ України в Одеській області листом від 17 жовтня 2018 повторно було повідомлено про стан виконання рішення суду, зазначено що розмір пенсії ОСОБА_1 з 01 вересня 2018 року становить 27 544,30 грн.

Крім цього, вказано, що з 01 січня 2016 року по 31 липня 2018 року виникла доплата пенсії в розмірі 670 194,24 грн.

28 серпня 2018 року набрала чинності Постанова Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649, якою затверджено "Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду" (далі - Порядок №649) виплата розрахованої доплати у розмірі 670194,24 грн. проводиться у такому порядку: доплата пенсії з дня набрання рішенням суду законної сили, тобто з 12 липня 2018 року по 31 серпня 2018 року в сумі 34 455,55 грн. ОСОБА_1 зарахована на поточний рахунок 24 вересня 2018 року; залишок доплати пенсії за період з 01 січня 2016 року по 11 липня 2018 року в сумі 635 738,69 грн. буде виплачено згідно з Порядком №649 та розробленому Порядку ведення обліку рішення суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженим правлінням Пенсійного фонду України від 26 вересня 2018 року №20-1.

Старшим державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області Носенком С.Б. 12 грудня 2018 року винесено постанову про накладення подвійного штрафу в розмірі 10 200 грн. та 14 грудня 2018 року постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 14 892 грн.

Вирішуючи справу, в частині законності постанови про накладення подвійного штрафу суд першої інстанції виходив з того, що ГУПФ України в Одеській області не надано належних доказів відсутності достатнього фінансування та доказів своєчасного звернення до компетентних органів для виділення коштів для виконання рішення суду.

Також суд першої інстанції дійшов висновку про законність оскарженої постанови про стягнення виконавчого збору, оскільки за нормами ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року, яка містить вичерпний перелік підстав та умови за якими виконавчий збір не стягується, зокрема, не визначено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п.11 ч.1 ст. 39 цього Закону.

Судова колегія не приймає до уваги довід апелянта про те, що доплата яка утворилась до набрання законної сили рішення від 28 березня 2018 року, а саме, з 01 січня 2016 року по 11 липня 2018 року підлягає виплаті лише після прийняття Комісією відповідного рішення та виділення коштів для виплати Пенсійного фонду України в межах наявних бюджетних призначених на цю мету, виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому ст. 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно з ч.1 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Відповідно до ч.ч.3, 5 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження", за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Згідно ч.9 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст. 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п.9 ч.1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання, яке виконавець розпочинає на підставі виконавчого документа. Відтак, одночасно з відкриттям виконавчого провадження виконавець повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору.

Судова колегія не приймає посилання ГУПФ України в Одеській області в апеляційній скарзі на п.3 ч.5 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження", а саме, що виконавчий збір не стягується якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень в порядку встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", зважаючи на наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору 11 лютого 2019 року.

Між тим, апелянтом не заперечувалося, що доплата за період з 01 січня 2016 року по 11 липня 2018 року в сумі 635 738,69 грн. на момент відкриття виконавчого провадження сплачена не була, а отже, як обґрунтовано зазначено судом першої інстанції, на час винесення спірних постанов, рішення суду у повному обсязі виконано не було.

Відповідно до ч.4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до ст. 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Враховуючи вищезазначене, судова колегія доходить висновку, що в даному випадку жодних передбачених Законом підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження на час винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження не встановлено та відповідач не мав.

На час винесення оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження відомості про повне виконання боржником рішення суду в добровільному порядку у державного виконавця були відсутні. Стягнення виконавчого збору при відкритті виконавчого провадження є прямим обов`язком державного виконавця.

Крім того, судова колегія акцентує увагу на положення, викладені в ст. 124 Конституції України, а саме судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п.9 ч.3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на те, що виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, треба розглядати як невід`ємну складову судового розгляду, як цього вимагає положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, у якому йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового розгляду.

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

На підставі вище зазначеного судова колегія вважає, що державний виконавець, отримавши виконавчий документ на виконання судового рішення, яке набрало законної сили, діяв у відповідності з вимогами Закону України "Про виконавче провадження" та у межах наданих йому повноважень, а тому жодних підстав для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та відповідно про стягнення виконавчого збору, судова колегія не вбачає.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі №712/5014/17 від 20 лютого 2019 року.

Разом з тим, судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції про визнання правомірної постанови №56970285 від 12 грудня 2018 року про накладення на позивача подвійного штрафу, виходячи з наступного.

Відповідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Статтею 63 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою ст. 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.

Отже, встановлено відповідальність боржника саме за невиконання судового рішення без поважних причин, а не за несвоєчасне його виконання.

Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання рішення суду без поважних причин.

Водночас, на час винесення постанови про накладення штрафу 17 вересня 2018 року у розмірі 5 100 грн., рішення суду щодо зобов`язання здійснити перерахунок пенсії було частково виконано позивачем та проведено розрахунок розміру пенсії стягувача.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649, затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, п.1 якого передбачено, що цей Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Відповідно до п.2 Порядку №649 боржник - це орган Пенсійного фонду України, визначений судом боржником у виконанні судового рішення; стягувач - фізична особа, на користь якої винесено рішення.

На виконання п.3 Порядку №649 прийнято Порядок ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, який затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 26 вересня 2018 року №20-1.

Відповідно до Порядку №20-1 формує вказаний реєстр - Пенсійний фонду України.

Згідно з п.5 Порядку №649 для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Відповідно п.6 Порядку №649 перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі - комісія).

Пунктом 8 Порядку №649 комісія приймає одне з таких рішень: про наявність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку; про відсутність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку.

У разі відсутності підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку, у п`ятиденний строк комісія повідомляє боржнику про прийняте рішення, зазначивши при цьому причини відмови.

У разі потреби комісія може прийняти рішення про повернення матеріалів боржнику на доопрацювання.

З матеріалів справи встановлено, що ГУПФ України в Одеській області листом від 23 серпня 2018 року №13693/03 повідомлено ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області про виконання рішення суду та порядок виплати утвореної заборгованості відповідно до покладених судом зобов`язань.

Державний виконавець 17 вересня 2018 року виніс постанову про накладання штрафу у розмірі 5100 грн., надавши строк 10 робочих днів ГУПФ України в Одеській області для виконання вимог виконавчого листа у справі.

ГУПФ України в Одеській області листом від 17 жовтня 2018 року повторно було повідомлено ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області про стан виконання рішення суду, зазначено що розмір пенсії ОСОБА_1 з 01 вересня 2018 року становить 27 544,30 грн. Крім цього вказано, що з 01 січня 2016 року по 31 серпня 2018 року виникла доплата пенсії в розмірі 670 194,24 грн.

Судова колегія звертає увагу, що листом від 18 січня 2019 року №1049/02 ГУПФ України в Одеській області надано Пенсійному фонду України інформацію щодо нарахованих на виконання рішень суду ухвалених у 2018 році, що набрали законної сили, для формування реєстру рішень та здійснення подальшої виплати.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що реєстр ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою формує Пенсійний фонд України.

Отже, судова колегія доходить висновку, що позивач вчинив всі залежні від нього дії для забезпечення виплати перерахованої пенсії.

Судова колегія вважає, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Постанова №56970285 від 12 грудня 2018 року державного виконавця про накладення подвійного штрафу не містить обґрунтувань щодо реальної можливості позивача сплатити ОСОБА_1 суму перерахованої пенсії та умисного не вчинення цих дій.

Отже, невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Аналогічної правової позиції дійшов Верховний Суд в постанові від 18 червня 2019 року у справі №826/721/16.

Таким чином, судова колегія доходить висновку про протиправність постанови старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області Носенка С.Б. №56970285 від 12 грудня 2018 року про накладення подвійного штрафу.

За таких обставин, позовні вимоги ГУПФ України в Одеській області підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судова колегія, керуючись п.п.3, 4 ч.1 ст. 317 КАС України вважає необхідним, скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовну вимогу ГУПФ України в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення подвійного штрафу, у задоволенні вимоги про скасування постанови ВП №56970285 від 14 грудня 2018 року про стягнення виконавчого збору - відмовити.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст. 315, ст.ст. 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення - задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2019 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким позов Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Міністерства юстиції України Носенка С.Б. ВП №56970285 від 12 грудня 2018 року про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подвійного штрафу у розмірі 10 200 грн.

Відмовити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області в задоволенні позовної вимоги про визнання протиправною та скасування постанови старшого виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Міністерства юстиції України Носенка С.Б. ВП №56970285 від 14 грудня 2018 року про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області виконавчого збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Бітов А.І.
Суддя: Суддя: Ступакова І.Г. Лук`янчук О.В.