Справа № 160/5429/19
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2019-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 серпня 2019 року м. Дніпросправа № 160/5429/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,

за участю секретаря судового засідання Лащенко Р.В.,

за участю сторін (представників): представник позивача - адвокат Полях С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор "Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 червня 2019 року у справі № 160/5429/19 за позовом Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор "Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

12 червня 2019 року Дочірнє підприємство «Дніпропетровський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» звернулося до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 22.04.2019 № 48350/10/04-36-51-60.

Також 12 червня 2019 року Дочірнє підприємство «Дніпропетровський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» подало до суду заяву про забезпечення позову шляхом:

- зупинення дії Рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 22.04.2019 № 48350/10/04-36-51-60 про стягнення податкового боргу з банківських рахунків платника податків Дочірнього підприємства «Дніпропетровський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» (Код ) до ухвалення судового рішення в адміністративній справі по суті;

- заборони Головному управлінню ДФС у Дніпропетровській області до ухвалення судового рішення в адміністративній справі по суті вчиняти будь-які дії на підставі Рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 22.04.2019 № 48350/10/04-36-51-60 щодо ініціювання переказів у платіжних системах, пов`язаних зі стягненням податкового боргу з банківських рахунків Дочірнього підприємства «Дніпропетровський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», шляхом ініціювання переказів з банківського рахунку № НОМЕР_1 , що відкритий у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (МФО - 305299), на підставі абзацу 2 пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України.

В обґрунтування вказаної заяви позивач зазначає, що у разі невжиття заходів забезпечення позову, позивач фактично буде позбавлений можливості вести господарську діяльність, а також здійснювати виплати по заробітній платі на користь працівників підприємства зі свого поточного рахунку, оскільки грошові кошти, які надходять на поточні банківські рахунки підприємства будуть стягуватися контролюючим органом на погашення податкового боргу. Крім того, продовження відповідачем здійснення стягнення податкового богу відповідно до такого рішення, яке може бути визнано протиправним та скасоване в судовому порядку, може заподіяти шкоду правам, свободам та законним інтересам позивача.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 червня 2019 року у задоволенні заяви Дочірнього підприємства «Дніпропетровський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову у справі відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та прийняти нове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не враховано строку виникнення податкового боргу, рішення відповідача не містить розміру податкового боргу, виконання рішення відповідача завдасть шкоду правам, свободам та законним інтересам позивача, зокрема, права на мирне володіння та розпорядження майном.

Податковий орган не скористався своїм правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Представник Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор "Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" в судовому засіданні суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав в ній викладених.

Представник податкового органу до суду апеляційної інстанції не з`явився. Повідомлений у відповідності до норм КАС України про день та час розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано суду доказів на підтвердження того, що в разі невжиття заходів забезпечення позову існує очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі, захист цих прав та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, та для їх відновлення треба буде докласти значних зусиль і витрат. Крім того, заявником подано до суду адміністративний позов, в якому позовними вимогами є визнання протиправним та скасування рішення від 22.04.2019 № 48350/10/04-36-51-60.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, з огляду на наступне.

Відповідно матеріалам справи, позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 22.04.2019 № 48350/10/04-36-51-60 прийнятого відповідно до п. 95.5 ст. 95 ПК України.

Матеріали справи містять інкасове доручення №7039 від 23.04.2019р. оформленого згідно вказаного рішення, з призначенням платежу - сплата суми коштів за податковим боргом з податку на додану вартість в сумі 5658813,00грн. (а.с. 40).

Оформлений банком меморіальний ордер на суму 3669,94грн - часткова оплати суми боргу за рішенням Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 22.04.2019 № 48350/10/04-36-51-60 та інкасового доручення №7039 від 23.04.2019р. з остатком 5655143.06грн. (а.с. 41).

Згідно ч.1 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа (ч. 1 ст. 153 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Положеннями частини другої статті 150 КАС України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може призвести до правових ускладнень значно більших, ніж ті, яких вдалося б запобігти; а тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Отже, забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Відповідно ч. 6 ст. 154 КАС України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання.

Ухвала про забезпечення позову повинна бути судом вмотивована, а саме із зазначенням: висновків про існування: обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі; в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Вказана позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постановах від 18.10.2018 року у справі №808/2432/18, від 19.12.2018 року у справі №826/5523/18 та від 18.01.2019 року у справі №826/5369/18.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Забезпечення адміністративного позову не є самостійним способом захисту порушеного права та не повинне призводити до вирішення вимог або досягнення іншої мети не пов`язаної з забезпеченням права особи до вирішення справи по суті.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 77 та ч. 1 ст. 90 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Наведені заявником обставини, на думку колегії суддів, не є обґрунтованими для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову визначеним позивачем шляхом, оскільки матеріали справи не містять об`єктивних доказів існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, неможливості захисту цих прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів.

Посилання на ту обставину, що невжиття заходів забезпечення позову в подальшому може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду колегія суддів не приймає до уваги, оскільки зазначені обставини не можуть вважатись підставою для вжиття заходів для забезпечення позову, вони є обґрунтуванням предмету позову та підлягають оцінці під час судового розгляду справи по суті вимог.

Крім того, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, спростовуються твердження позивача щодо відсутності визначення розміру суми боргу.

Таким чином висновки суду першої інстанції є вірними, що в матеріалах справи відсутні докази про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, дані про неможливість захисту прав, свобод та інтересів заявника без вжиття таких заходів.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, оскаржуване рішення прийнято відповідно до норм матеріального та процесуального права, враховано всі обставини справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції немає.

Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор "Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 червня 2019 року у справі № 160/5429/19 за позовом Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор "Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню.

Повний текст постанови складено 07 серпня 2019року.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва