Справа № 140/426/19
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2019 року № 857/6287/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Качмара В.Я.,

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,

при секретарі судового засідання Пильо І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 7 травня 2019 року у справі №140/426/19 (суддя Сорока Ю.Ю., рішення ухвалене об 11/59 год м.Луцьк, повний текст складено 14 травня 2019 року) за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного територіального управління юстиції у Волинській області(далі ГТУЮ) в якому просив:

визнати протиправними та скасувати наказ начальника ГТУЮ «Про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення щодо ОСОБА_1 » від 07.02.2019 №153/3 (далі Наказ №153/3);

поновити його на державній службі на посаді начальника Любомильського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ (далі Посада, Відділ відповідно);

стягнути з відповідача заробітну плату за час вимушеного прогулу, що мав місце у зв`язку з незаконним звільненням.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 7 травня 2019 року позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги вказує, що за наслідками дисциплінарного провадження в діях позивача встановлено неналежне виконання посадових обов`язків, порушення законів та Конституції України, Присяги державного службовця (далі також Присяга), що є достатньою підставою для притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності за статтею 65 Закону України «Про державну службу» (далі Закон №889-VIII).

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення за порушення присяги може мати місце лише тоді, коли державний службовець скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків. Державний службовець, який вчинив дисциплінарний проступок, не може бути звільнений за порушення Присяги, якщо цей проступок не можна кваліфікувати як порушення Присяги. Також вказав, що відповідачем не надано суду жодного доказу на підтвердження порушення позивачем інтересів держави, спричинення шкоди, а також вчинення інших дій, несумісних із зайняттям Посади.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 призначений на Посаду відповідно до наказу ГТУЮ від 29.04.2016 №666-5/3 із збереженням 11 рангу державного службовця (т.1 а.с.54).

На підставі наказів відповідача «Про дисциплінарне провадження стосовно ОСОБА_1 » від 22.11.2018 №1976/4, та «Щодо продовження терміну здійснення дисциплінарного провадження» від 21.12.2018 №2131/4, відповідно до Закону №889-VIII у період з 22.11.2018 по 29.01.2019 Дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарних справ ГТУЮ (далі - Дисциплінарна комісія) здійснено дисциплінарне провадження стосовно позивача (т.1 а.с.177-178).

Вказане дисциплінарне провадження ініційовано суб`єктом призначення (Міністерством юстиції України (далі МЮУ)) на підставі листа від 20.11.2018 №651/29.0/48-18 та протоколу засідання комісії з питань дотримання законодавства в органах юстиції МЮУ від 12.11.2018 №6 (далі Комісія, Протокол відповідно) (т.1 а.с.179-187).

Як вбачається з Протоколу в питанні першому Комісія заслуховувала звіт робочої мобільної) групи Комісії за результатами перевірки стану дотримання законодавства в ГТУЮ, проведеної відповідно до наказу МЮУ від 18.10.2018 №3693/7 «Про проведення перевірки Головного територіального управління юстиції у Волинській області» (далі Наказ №3693/7), у період з 22.10 по 26.10.2018.

Згідно пункту 6 першого питання Протоколу 6 зазначено, що члени робочої (мобільної) Комісії під час перевірки 23.10.2018 Відділу надали начальнику відділу ОСОБА_1 належним чином копію Наказу №3693/7 та витребували ряд виконавчих проваджень щодо виконання рішень судів про конфіскацію майна, вилученого митними органами органами. Однак, ОСОБА_1 після ознайомлення з наданим йому наказом, в категоричні формі відмовився надавати для перевірки виконавчі провадження, а також будь-які виконавчі провадження.

При перевірці наявності на робочому місці посадових осіб Відділу встановлено відсутність заступника начальника відділу Оліщука Д.Ю. На прохання надати журнал виходу працівників Відділу на роботу відлучень працівників Відділу, з метою встановити підставити та відсутності працівника на робочому місці позивач відповів категоричною відмовою.

На підтвердження законності передачі виконавчого провадження №57308143 від заступника начальника ОСОБА_2 до старшого державного виконавця Склянчука М.В., Кушнір С.М. відмовився надавати документи даного виконавчого провадження та пояснення з зазначеного приводу.

Комісією встановлено, що Журнали обліку виконавчих проваджень щодо кожного державного виконавця не ведуться та не роздруковуються, у зв`язку з чим, передача документа про відкриття виконавчого провадження державному виконавцю не засвідчується його підписом суперечить вимогам пункту 3 розділу III «Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями» затверджених наказом МЮУ від 07.06.2017 №1829/5 (далі Правила). Після чого ОСОБА_1 запропоновано надати журнал реєстрації документів відкриття виконавчого провадження. Однак, державний службовець відмовився надати такий журнал та надавати пояснення.

Крім того, Комісією встановлено, що заступник начальника відділу Сарапін В.І., наказом від 21.03.2018 №261/3 «Про призначення в порядку переведення ОСОБА_3 » призначений був на посаду начальника Ковельського міськрайонного відділу ГТУЮ. Однак в Системі з 21.03.2018 по 21.04.2018 використанням електронного підпису заступника начальника відділу ОСОБА_3 зареєстровано 274 дії, що є порушенням статті 13 Закону України «Про електронний цифровий підпис» та пунктів 3.2.2, 3.2.3, 3.2.5, 3.2.6, 3.2.і 3.2.12, 3.2.13 договору, укладеного з Державним підприємством «Національні інформаційні системи» в частині не блокування свого електронного цифрового підпису).

Разом з вищезазначеним, Комісією виявлено порушення, що допущені державними виконавцями Відділу ( ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ) у здійснених ними виконавчих провадженнях.

З врахуванням вищезазначеного, Комісія при виявленні ступеня вини, характеру та тяжкості проступку державним службовцем ОСОБА_1 вирішила за доцільне надати оцінку, виявленим порушенням під час проведення цільової та контрольованої перевірок, за результатами яких складено Довідки від 19.10.2017 та 17.12.2018, які і стали основою висновків викладених у Протоколі, а в подальшому такі були взяті за основу в ході проведення дисциплінарного провадження стосовно позивача.

В ході проведення дисциплінарного провадження Дисциплінарною комісією одержано характеристику державного службовця, відомості про застосування дисциплінарних проваджень та заохочень щодо ОСОБА_1 станом на 29.11.2018 (т.1 а.с.174-176).

Відповідно до наданої характеристики позивач зарекомендував себе як грамотний, компетентний та відповідальний спеціаліст; забезпечує своєчасне та якісне виконання завдань професійного характеру; самостійний, досвідчений та кваліфікований працівник. Разом з тим, зазначено, що ОСОБА_1 не в повному обсязі виконує завдання, встановлені його посадовою інструкцією, що призвело до неналежної організації роботи Відділу.

У своїх поясненнях від 03.12.2018 позивач зазначає, що ним ніяких порушень норм чинного законодавства не було допущено. Додатково в супровідному листі від 03.12.2018 №15573/03-15.1/1 вказав, що про факти вчинення виконавчих дій в АСВП під ключем ОСОБА_3 в період з 21.03.2018 і 05.04.2018 йому не відомо. Також не відомо ким та на якій підставі вчинялись такі дії.

29.01.2019 Дисциплінарною комісією складено Висновок щодо наявності у діях Посада ОСОБА_1 дисциплінарного проступку (далі Висновок; т.1 а.с.82-89).

Зі змісту Висновку видно, що в діях ОСОБА_1 встановлено наявність дисциплінарного проступку передбаченого пунктом 1 частини другої статті 65 Закону №889-VIII.

Враховуючи виявлені порушення Дисциплінарна комісія рекомендувала застосувати до позивача дисциплінарне стягнення у виді звільнення.

29.01.2019 Дисциплінарною комісією за результатами розгляду дисциплінарної справи сформовано та внесено подання за яким рекомендовано застосувати до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення за порушення Присяги (далі Подання; т.1 а.с.75-81).

На підставі пункту 1 частини другої статті 65, частини п`ятої статті 66, частини першої статті 77, пункту 4 частини першої статті 87 Закону №889-VIII, Подання, пояснення позивача начальником ГТЮУ прийнято Наказ №153/3 відповідно до якого звільнено ОСОБА_1 з Посади 07.02.2019 за порушення Присяги відповідно до пункту 1 частини другої статті 65, частини п`ятої стаття 66 Закону №889-VIII (т.1 а.с.57-72).

Не погоджуючись з висновками Дисциплінарної комісії та Наказу №153/3 позивач звернувся до суду із цим позовом.

У відповідності до статті 43 Основного Закону кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях врегульовано Законом №889-VIII (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Основні обов`язки державного службовця закріплені у статті 8 Закону №889-VIII, відповідно до якої державний службовець зобов`язаний: 1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; 3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; 4) з повагою ставитися до державних символів України; 5) обов`язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов`язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації; 6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; 7) сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки; 8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; 9) додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; 10) запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби; 11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності; 12) зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню; 13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.

Державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах.

У разі виявлення державним службовцем під час його службової діяльності або поза її межами фактів порушення вимог цього Закону з боку державних органів, їх посадових осіб він зобов`язаний звернутися для забезпечення законності до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Відповідно до частини третьої статті 21 Закону №889-VIII особа, яка вступає на посаду державної служби вперше, набуває статусу державного службовця з дня публічного складення нею Присяги державного службовця, а особа, яка призначається на посаду державної служби повторно, з дня призначення на посаду.

За приписами статті 36 Закону №889-VIII особа призначена на посаду державної служби вперше, публічно складає Присягу державного службовця такого змісту:

«Усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права, свободи і законні інтереси людини і громадянина, честь держави, з гідністю нести високе звання державного службовця та сумлінно виконувати свої обов`язки».

15.04.2004 позивачем прийнято Присягу з тексту якої вбачається, що в основі поведінки державного службовця закладено етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює склад такого дисциплінарного проступку, як порушення Присяги. Державний службовець, приймаючи Присягу, бере на себе не тільки службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання (т.1 а.с.92).

Особа, яка вперше займає посаду державної служби, набуває статусу державного службовця з дня складення Присяги державного службовця.

Згідно з частиною першої статті 64 Закону №889-VIII за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

У силу вимог частини першої статті 65 Закону №889-VIII підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

За змістом частини другої цієї ж статті дисциплінарними проступками є, зокрема, порушення Присяги.

Частиною першою статті 71 Закону №889-VIII обумовлено, що з метою визначення наявності вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку може проводитися службове розслідування. У разі невиконання або неналежного виконання посадових обов`язків державним службовцем, перевищення повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну шкоду фізичній чи юридичній особі, державі або територіальній громаді, службове розслідування проводиться обов`язково.

Відповідно до частини першої статті 66 Закону №889-VIII до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення, зокрема, звільнення з посади державної служби.

При цьому частиною першою статті 74 Закону №889-VIII дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.

Звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9-11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону (частина п`ята статті 66 Закону №889-VIII).

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у зв`язку з порушеннями, що виявлені під час проведення позапланової та контрольованої перевірки органу державної виконавчої служби ГТУЮ, що проводились у відповідності до «Порядку здійснення контролю за діяльністю працівників органів державної виконавчої служби, приватних виконавців» затвердженого наказом МЮУ від 21.10.2016 №3004/5 (зареєстровано в МЮУ 07.11.2016 за №1440/29570; далі Порядок №3004/5, що, як встановлено судом апеляційної інстанції, втратив свою чинність на час контрольної перевірки за результатами якої складена довідка від 17.12.2018) та «Порядку проведення Головним територіальним управлінням юстиції у Волинській області перевірок діяльності структурних підрозділів головного територіального управління юстиції» затвердженого наказом ГТУЮ від 14.09.2017 №215/6 (далі Порядок №215/6).

Присяга має правову природу одностороннього, індивідуального, публічно-правового характеру, конституційного зобов`язання державного службовця.

Аналогічний висновок міститься у рішенні Конституційного Суду України від 11 березня 2011 року у справі № 2-рп/2011.

За такого правового врегулювання порушення Присяги слід розуміти як скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Присяга державного службовця передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.

Передумовою звільнення державного службовця за вчинення дисциплінарного правопорушення, пов`язаного зі здійсненням службової діяльності, з підстави припинення державної служби за порушення Присяги мають бути порушення, встановлені внаслідок ретельного службового розслідування.

Припинення державної служби за порушення Присяги є найсуворішою санкцією відповідальності державного службовця, який вчинив діяння, несумісне з посадою. Тому рівень юридичних гарантій захисту прав зазначеної особи в процедурах вирішення питань застосування такої відповідальності має бути не меншим, ніж під час звільнення з державної служби за вчинення дисциплінарного правопорушення, з дотриманням порядку та строків притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Вказаний висновок наведений Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року №802/2273/16-а.

З матеріалів справи видно та цього не заперечує відповідач, що службове розслідування відносно фактів виявлених під час дисциплінарного провадження щодо ОСОБА_1 не проводилось. Вважає, що службове розслідування є обов`язковим у разі невиконання або неналежного виконання посадових обов`язків державним службовцем, перевищення повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну шкоду фізичній чи юридичній особі, державі або територіальній громаді. В інших випадках це прерогатива орану, що проводить дисциплінарне провадження відносно працівника, що допустив проступок у вигляді порушення Присяги.

Проте, виходячи із наведених Верховним Судом висновків у разі притягнення державного службовця до відповідальності за порушення Присяги, що має наслідком звільнення з державної служби проведення службового розслідування є однією із гарантій належного захисту прав особи, що притягається до такої відповідальності.

Також Верховний Суд у постанові від 5 червня 2019 року у справі №826/13803/16 зазначив, що в основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги.

Тобто, як порушення Присяги, так і дисциплінарне правопорушення, можуть бути наслідком недодержання, порушення державним службовцем як правових, так і етичних (моральних) засад проходження публічної служби.

Аналізуючи матеріали дисциплінарної справи апеляційний суд вбачає, що вони містять посилання на порушення позивачем посадових обов`язків, невиконання доручень керівництва, недотримання правил внутрішнього службового розпорядку, яке зокрема виразилось у ненаданні на вимогу МЮУ та ГТУЮ під час проведення вищезгадуваних перевірок необхідних документів, пояснень, виконавчих проваджень.

Так, із змісту посадової інструкції за Посадою затвердженою начальником ГТУЮ від 19.07.2017 (далі Посадова інструкція) видно, що начальник Відділу очолює відділ, здійснює керівництво його діяльністю, організовує роботу відділу, представляє відділ у відносинах з іншими органами, підприємствами, установами, організаціями; забезпечує виконання відділом Конституції та Законів України, указів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та Законів України, актів Кабінету Міністрів України, вносить начальнику відповідного територіального управління юстиції пропозиції, погоджені з начальником ГТУЮ щодо заохочення і притягнення до відповідальності державних службовців та інших працівників відділу; організовує роботу зі службовими документами, здійснює контроль за введенням номенклатурних справ відділу відповідно до встановленого порядку та вимог законодавства з діловодства; забезпечує і контролює дотримання працівниками відділу виконавської та трудової дисципліни; виконує вказівки, доручення ГТУЮ (пункти 2.1, 2.2, 2.3, 2.4, 2.5, 5.1 Посадової інструкції).

Водночас відповідач, кваліфікуючи дії позивача як порушення Присяги, зокрема у Висновку, Наказі №153/3 не навів відповідні мотиви який проступок можна кваліфікувати саме як порушення Присяги. У них лише зазначено, що допущені ОСОБА_1 порушення порушують принципи державної служби такі як професіоналізм, доброчесність, прозорість, законність.

Щодо суті самих порушень, то відповідач вказує на помилковість висновків суду першої інстанції про відсутність у діях позивача складу будь-якого адміністративного проступку при ненаданні ним на вимогу членів робочої групи Комісії 23.10.2018 та робочій групі ГТУЮ 17.12.2018 для перевірки виконавчих проваджень за відсутності вмотивованої постанови передбаченої «Інструкцією з організації примусового виконання рішень» затвердженої наказом МЮУ 02.04.2012 №512/5 (у редакції наказу МЮУ 29.09.2016 №2832/5) (зареєстровано в МЮУ 02.04.2012 за №489/20802; далі Інструкція; в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Так, механізм здійснення МЮУ перевірок діяльності працівників органів державної виконавчої служби (далі органів ДВС), приватних виконавців, у тому числі стану додержання Конституції України, вимог законів України, указів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України, наказів Міністерства юстиції України, доручень Міністра юстиції України, та організації роботи щодо їх виконання, дотримання вчинення державними і приватними виконавцями порядку та строків вчинення виконавчих дій, виконання правил діловодства визначався Порядком №3004/5 (чинному до 30.10.2018; втратив чинність на підставі наказу МЮУ від 22.10.2018 №3284/5).

Перевірка Комісією МЮУ проводилась 23.10.2018, а робочою групою ГТУЮ 17.12.2018.

З огляду на це, апеляційний суд приймає до уваги висновки суду першої інстанції щодо необхідності у даному випадку винесення мотивованої постанови так як це передбачено положеннями Інструкції.

Зокрема у пункті 1 розділу 12 цієї Інструкції вказано, що перевірити законність виконавчого провадження мають право начальник управління державної виконавчої служби - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у відділі примусового виконання рішень цього управління та відділах державної виконавчої служби, що йому підпорядковані.

Посадові особи, зазначені у пункті 1 цього розділу, можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження за дорученням керівника вищого органу державної виконавчої служби та з власної ініціативи (пункт 2).

Про проведення перевірки виконавчого провадження відповідною посадовою особою виноситься вмотивована постанова, в якій зазначаються:

підстави витребування цього виконавчого провадження;

у мотивувальній частині - обставини, що зумовили проведення перевірки, а в разі витребування оригіналів матеріалів виконавчого провадження - обґрунтування такої необхідності;

у резолютивній частині - рішення про проведення перевірки виконавчого провадження, реквізити витребуваного виконавчого провадження та орган державної виконавчої служби, у якому воно перебуває на виконанні, строки здійснення перевірки виконавчого провадження, а також посадові особи, на яких покладається обов`язок перевірки такого виконавчого провадження (пункт 3).

Таким чином, судом першої інстанції підставно зроблено посилання на положення Інструкції.

Також апеляційний суд підтримує доводи суду першої інстанції стосовно того, що ГТУЮ в ході дисциплінарного провадження та судового розгляду не встановлено факту причетності позивача до безпідставної передачі виконавчого провадження від заступника начальника ОСОБА_2 до старшого державного виконавця Склянчука М.В., оскільки така передача здійснювалась ОСОБА_2 , який надав пояснення з цього приводу та був притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Випадки передачі виконавчих проваджень від одного державного виконавця до іншого наведені, зокрема у розділі 5 Інструкції.

Де вказано, що у випадку, передбаченому абзацом першим пункту 7 розділу ІІІ цієї Інструкції (до відкриття виконавцем виконавчого провадження виконавчий документ за заявою стягувача може бути передано від одного приватного виконавця іншому або відповідному органу державної виконавчої служби або від органу державної виконавчої служби - приватному виконавцю (крім виконавчих документів, визначених частиною другою статті 5 Закону) виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження заяви стягувача виносить постанову про передачу виконавчого документа відповідному органу державної виконавчої служби або приватному виконавцю, зазначеному у заяві стягувача).

У випадку, передбаченому абзацом другим пункту 7 розділу ІІІ цієї Інструкції (у випадку самовідводу приватного виконавця виконавчий документ повертається стягувачу або передається за згодою стягувача іншому приватному виконавцю чи відповідному органу державної виконавчої служби) передача виконавчого документа від одного державного виконавця до іншого в межах одного органу державної виконавчої служби здійснюється на підставі письмового доручення начальника цього відділу.

Питання про передачу виконавчого документа іншому органу державної виконавчої служби вирішується начальником органу державної виконавчої служби вищого рівня (про передачу виконавчого документа з відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - директором цього Департаменту), про що виноситься відповідна постанова (крім випадків, передбачених абзацом другим пункту 6 цього розділу).

Натомість в процесі дисциплінарного провадження Дисциплінарною комісією не наведено доводів, які б підтверджували причетність позивача до помилкової передачі матеріалів виконавчого провадження між наведеними вище особами.

Вказане порушення стосується виключно особи, яка його допустила.

Крім того, Дисциплінарною комісією не встановлено, що саме позивачем здійснено несанкціонованого втручання в автоматизовану систему виконавчих проваджень в період 21.03.2018 по 21.04.2018 за електронним цифровим підписом ОСОБА_3 та вчинення 247 виконавчих дій, а також причетності його до зникнення 72 виконавчих проваджень, які знаходились на виконанні у ОСОБА_3 та не були передані ним до архіву після переведення до іншого структурного підрозділу органу державної виконавчої служби.

Вказана особа притягнута до дисциплінарної відповідальності (т.2 а.с. 87-91).

При цьому, у наказі «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_3 » від 11.02.2019 зазначено, що у дисциплінарній справі відносно вказаної особи містяться відомості про те, що його електронний цифровий підпис знаходився безпосередньо у нього і він будучи на посаді начальника Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ вчинив несанкціоноване втручання в роботу АСВП ще як заступник начальника Відділу.

Жодної згадки про причетність позивача до здійснення зазначених дій цей наказ не містить.

Таким чином, відповідачем не надано суду жодного переконливого доказу на підтвердження порушення позивачем інтересів держави, спричинення шкоди, а також вчинення інших дій, несумісних із зайняттям Посади.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про протиправність Наказу №153/3 та звільнення ОСОБА_1 з Посади.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених вище правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 7 травня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Головуючий суддя В. Я. Качмар
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 2 серпня 2019 року.