Справа № 620/1576/19
Суддя: Лобан Д.В.
Дата ухвалення: 2019-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2019 року Чернігів Справа № 620/1576/19

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лобана Д.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (позивач - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, викладену в листі від 21.03.2019 за № П-1650/0-783/0/94-19, у розгляді заяви та наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, орієнтовною площею 2,0 гектари на території Голубицької сільської ради, Ріпкинського району, Чернігівської області (за межами населеного пункту), зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області розглянути питання щодо надання дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, орієнтовною площею 2,0 гектари на території Голубицької сільської ради, Ріпкинського району, Чернігівської області (за межами населеного пункту), викладеного у формі законного та обгрунтованого розпорядчого індивідуального правового акту (наказу).

Свої вимоги обґрунтовує тим, що в порушення вимог п. 8 Положення «Про головне Управління Держгеокадастру в Чернігівській області», що затверджене наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 №333, відмова у розгляді заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства оформлена не правовим актом індивідуальної дії, а листом, тобто, рішення за поданим позивачем клопотанням по суті не прийняте, що порушує його права та охоронювані законом інтереси.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 06.06.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

У встановлений судом строк представником відповідача подано відзив на позов, в якому він просить відмовити позивачу у задоволенні позову, оскільки при розгляді заяви позивача про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства на території Голубицької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області діяло правомірно, відмова у наданні відповідного дозволу є вмотивованою та обгрунтованою, відповідно до ст. 118 ЗК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

19.02.2019 позивач звернувся до начальника Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області Чіпак Н.М. в порядку ст. 116 Земельного кодексу України щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га на території Голубицької сільської ради Ріпкинського району, Чернігівської області, поза межами населеного пункту.

До заяви було додано схему розташування земельної ділянки, копію паспорту та ідентифікаційного номеру.

Листом від 21.03.2019 за № П-1650/0-783/0/94-19 позивача було повідомлено, що вищевказана заява, у відповідності до вимог ст. 116 Земельного кодексу України, не розглянута та зазначено, що відповідно до інформації, наданої відділом у Ріпкинському районі міжрайонного управління Держгеокадастру у Чернігівській області земельна ділянка, з приводу якої позивач звертався, за складом угідь відноситься до багаторічних насаджень, садів, та згідно ст. 20 Земельного кодексу України земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду користування, встановлених ст. 31, 33-37 цього Кодексу. Також вказано, що склад угідь повинен відповідати виду використання земельної ділянки, а використання земельної ділянки за призначенням є неможливим.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що орган і державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами частин 1, 2, пункту ''а'' частини З статті 22 Земельного кодексу України визначено, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної комунальної власності, зокрема для ведення особистого селянського господарств - не більше 2 гектарів.

Згідно зі частинами 1, 2 статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельним ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до частини 3 статті 116 Земельного кодексу України безоплатної передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Частиною 6 ст. 118 Земельного кодексу України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у такому клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу, може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Вказані вище підстави відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства передбачені Земельним кодексом України, є вичерпними та не підлягають розширеному тлумаченню.

Земельним Кодексом України визначено порядок отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та встановлено вичерпний перелік підстав для відмови уповноваженим органам у видачі останнього. При цьому органу, наділеному повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками не надано право самостійно, на власний розсуд розширити перелік підстав для відмови в наданні дозволу.

Частиною 7 ст. 118 Земельного кодексу України наведено два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу, в разі звернення до нього особи, з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою: а) надати дозвіл; б) надати мотивовану відмову у наданні дозволу.

Перелік документів, який повинен надати заявник, визначений законом. Вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені законом, забороняється. Підстави відмови у наданні дозволу є вичерпними. Відтак, будь - які дії, спрямовані на отримання від особи, яка звернулась за дозволом, додаткових матеріалів, в тому числі їх уточнення , прямо суперечать закону та є протиправними.

В свою чергу, такі дії (у разі їх вчинення) є незаконним способом поведінки органу, є проміжними відповідями на звернення, не містять чіткого та однозначного рішення про відмову, а отже не можуть вважатися «відмовою у наданні дозволу» у розумінні ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України.

У відповідності до п. 8 Положення «Про головне Управління Держгеокадастру в Чернігівській області», що затверджене наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 № 333, Головне управління в межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру. Відповідно до п. 10 начальник Головного управління підписує накази Головного управління.

Таким чином рішення про надання дозволу або про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки оформляється розпорядчим індивідуальним правовим актом - наказом Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області. Такі рішення не можуть оформлятися листами у відповідь на клопотання заявника.

Відсутність належним чином оформленого наказу Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області про надання дозволу, або про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою після встановленого законом місячного строку розгляду клопотання особи, не зважаючи на надсилання позивачу листів про розгляд клопотання, свідчить про те, що Головне управління не прийняло жодного рішення з числа тих, які воно повинно ухвалити за законом.

В свою чергу, позовна вимога про визнання протиправною відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, орієнтовною площею 2,0 гектари на території Голубицької сільської ради, Ріпкинського району, Чернігівської області (за межами населеного пункту) є передчасною, оскільки жодного рішення відповідачем з цього приводу фактично не прийнято.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При вказаних обставинах суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій та рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений ним при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 512,26 грн.

Керуючись статтями 139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, викладену в листі від 21.03.2019 за № П-1650/0-783/0/94-19, у розгляді заяви про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, орієнтовною площею 2,0 гектари на території Голубицької сільської ради, Ріпкинського району, Чернігівської області (за межами населеного пункту).

Зобов`язати Головне управління Держгеокадасгру у Чернігівській області розглянути питання щодо надання дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою) щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, орієнтовною площею 2,0 гектари на території Голубицької сільської ради, Ріпкинського району, Чернігівської області (за межами населеного пункту), викладеного у формі законного та обгрунтованого розпорядчого індивідуального правового акту (наказу).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області судовий збір в розмірі 512 (п`ятсот дванадцять) грн 26 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області (пр. Миру, буд. 14, м. Чернігів, 14000, ).

Повний текст рішення виготовлено 05 серпня 2019 року.

Суддя Д.В. Лобан