Справа № 824/166/19-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/166/19-а

Головуючий у 1-й інстанції: Боднарюк О.В.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

31 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Боровицького О. А. Моніча Б.С.

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

представника позивача: Дубіцького А.В .,

представника відповідача: Бабчук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного підприємства "Порядок в домі" на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 22 березня 2019 року (прийняте у м. Чернівці) у справі за адміністративним позовом приватного підприємства "Порядок в домі" (далі - позивач) до Управління Держпраці у Чернівецькій області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

позивач 13.02.2019 звернувся із позовом до Чернівецького окружного адміністративного суду в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову відповідача № ЧВ-1308/18/422/НД/АВ/П/1ПТ/ТД-1ФС/384 від 20.12.2018 про накладення штрафу.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду 22.03.2019 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що постановою Шевченківського районного суду міста Чернівці від 26.02.2019 (справа № 727/293//19) встановлено відсутність в діях директора ПП "Порядок в домі" ОСОБА_2 ознак правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КпАП, оскільки ОСОБА_3 фактично не перебувала у трудових відносинах з ПП "Порядок в домі", а у приміщенні по вул. П. Кільцевій, 5 знаходилась у зв`язку із виконанням договору укладеного між ПП "Порядок в домі" та ПП "Дебет Че".

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу вказавши, зокрема, що під час інспекційного відвідування інспектором у повній мірі дотримані всі строки та процедура відповідно до законодавства України, та правопорушення у сфері трудового законодавства виявлені правомірно.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі та просив колегію суддів її задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлені та неоспорені сторонами такі обставини.

Так, 27.11.2018 посадовими особами відповідача на підставі рішення керівника, за результатами аналізу інформації, викладеної у зверненні депутата Чернівецької міської ради Ставчанського О.В. від 06.11.2018 № 75 винесено наказ № 616 "Про проведення інспекційного відвідування" на предмет дотримання вимог законодавства про працю, оформлення трудових відносин з працівниками у приватному підприємстві "Порядок в домі", за адресою: вул. Рівненська, 5-А, м. Чернівці, тривалістю 2 (два) робочих дні у період з 28.11.2018 по 29.11.2018.

Разом з тим, 27.11.2018 видано направлення на проведення інспекційного відвідування №04-345 тривалістю 2 робочих дні з 28.11.2018 по 29.11.2018.

Посадовими особами Управлінням Держпраці у Чернівецькій області складений акт від 28.11.2018 №ЧВ-1308/18/422/НД, про неможливість проведення інспекційного відвідування зі змісту якого встановлено, що у присутності юриста ПП "Порядок в Домі" Дубіцького А.В. здійснено спробу проведення інспекційного відвідування, однак вказане відвідування неможливо провести у зв`язку з ненаданням інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування, а саме: ненадання для ознайомлення документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, а також внесено до акту запис (дослівно): "№ ЧВ-1308/18/422/НД від 28.11.2018 року". У вказаному акті міститься відмітка про зупинення строку проведення інспекційного відвідування, та (підпис) юрист ПП "Порядок в домі" - Дубіцький А .В.

Окрім цього, відповідно до вимоги № ЧВ-1308/18/422/НД від 28.11.2018 про надання документів, інспекційне відвідування зупинено на 2 робочих днів в строк до 30.11.2018.

За результатами інспекційного відвідування складено акт від 03.12.2018 №ЧВ-1308/18/422/НД/АВ, яким встановлено у позивача порушення таких норм законодавства:

- ч. 1 та 3 ст. 24 КЗпП України, зокрема: 28.11.2018 працівниками Управління Держпраці у Чернівецькій області ( ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ) відвідано місце фактичного здійснення діяльності ПП "Порядок в домі" за адресою вул. Південно-Кільцева, 5. м .Чернівці . В процесі здійснення інспекційного відвідування, в приміщенні де здійснює діяльність дане підприємство знаходилась одна працівниця, ОСОБА_3 , яка виконувала роботу з обслуговування клієнтів, а саме відповідала на телефонні дзвінки з приводу нарахованої квартплати мешканців будинків, які обслуговуються у ПП "Порядок в домі", а також надавала мешканцям рахунки про оплату послуг, які повинні надаватися підприємством. Також, в процесі здійснення заходу контролю ОСОБА_7 запропоновано надати письмове пояснення щодо її перебування за вказаною адресою та виконання посадових обов`язків. Так, у своєму поясненні, наданому інспекторам праці 28.11.2018 у приміщенні по вул. Південно- Кільцева , 5, м. Чернівці, ОСОБА_3 пояснила, що працює бухгалтером по квартирній платі в ПП "Порядок в домі" з 04.10.2018 по трудовій угоді. Також остання зазначила, що у вересні 2018 року проходила стажування 2 тижні в ПП "Порядок в домі" та вказала, що працює з режимом роботи з 09-00 до 17-00 год. у суботу з 09-00 з до 13-00 години. Заробітну плату отримує у розмірі 8 000 грн.

При цьому, 28.11.2018 ОСОБА_3 надала доповнення до свого пояснення в якому зазначила, що працює у ПП "Дебет Че" на посаді бухгалтера, а до ПП "Порядок в домі" жодного відношення немає. Водночас зазначила, що під час виконання своїх обов`язків за основним місцем роботи в ПП "Дебет Че" ознайомлювалась з порядком ведення бухгалтерського обліку в ПП "Порядок в домі". Дане ознайомлення проходило в приміщенні де здійснює діяльність ПП "Порядок в домі".

Посадовими особами відповідача складено припис від 03.12.2018 №ЧВ-1308/18/422/НД/АВ/П про усунення виявлених порушень. 06.12.2018 директором ПП "Порядок в домі" подано заперечення на акт інспекційного відвідування № ЧВ -1308/18/422/НД/АВ.

Разом з тим, 20.12.2018 відповідачем на підставі статті 259 КЗпП України, статті 53 Закону України "Про зайнятість населення", частини 3 статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", пункту 8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509, та на підставі абзацу 2 частини 2 статті 265 КЗпП України - винесено постанову про накладення штрафу на позивача в сумі 111 690, 00 грн.

Не погодившись із вказаною постановою, позивач оскаржив її до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено та підтверджується показами свідка те, що ОСОБА_3 надаючи послуги бухгалтерського обліку не була зареєстрованим суб`єктом підприємницької діяльності (самозайнятою особою), та не перебувала в штаті юридичної особи за трудовою угодою, з якою позивачем укладено цивільно-правові угоди, а тому висновки посадових осіб відповідача, викладені в акті інспекційного відвідування, щодо порушення позивачем законодавства про працю є обґрунтованими.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 (далі - Положення № 96) визначено, що Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно п. 3 вказаного Положення, основними завданнями Держпраці України є, зокрема: реалізація державної політики у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

За приписами пп. 6 п. 4 Положення № 96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Згідно п. 7 Положення № 96 Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено Кодексом законів про працю України.

Відповідно до статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно частини першої статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Згідно з ч. 1 ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 КЗпП України працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Частиною 3 статті 21 КЗпП України встановлено, що особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Згідно ч. 1 ст. 23 КЗпП України, трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім; 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як встановлено статтею 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Разом з тим, у постанові від 24.04.2019 у справі №822/1487/18 Верховний Суд вказав, що відповідальність настає в разі, якщо особа виконує певні роботи чи здійснює окремі повноваження з відома, за дорученням та в інтересах, зокрема, фізичної особи-підприємця. При цьому, має бути встановлений факт використання фізичною особою-підприємцем найманої праці.

За результатами інспекційного відвідування встановлено факт допуску позивачем працівника - ОСОБА_3 до роботи без укладення трудового договору, при цьому, вона не була зареєстрована суб`єктом, підприємницької діяльності (самозайнятою особою) та не перебувала в штаті юридичної особи за трудовою угодою, з якою позивачем укладено цивільно-правову угоду, за що позивача притягнуто до відповідальності на підставі ч. 1 та 3 ст. 24 та абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України.

Однак, суд звертає увагу, що для притягнення особи до відповідальності за ч. 2 ст. 265 КЗпП України в її діях має бути встановлено фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудових відносин та виплати заробітної плати без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків.

Як видно з додаткових письмових пояснень ОСОБА_3 , що остання працює у ПП "Дебет Че", на посаді бухгалтера, від імені ПП "Дебет Че" надавала послуги ПП "Порядок в домі", що підтверджується договором про надання послуг ведення бухгалтерського обліку від 03.09.2018, від 04.10.2018 та від 01.11.2018. При цьому, трудовий договір та цивільно-правовий договір між позивачем - ПП "Порядок в домі" та працівником - ОСОБА_3 не укладався. Окрім того, з наданих пояснень слідує, що заробітної плати у ПП "Порядок в домі" вона не отримувала, а здійснювалася оплата за надані послуги ПП "Дебет Че", відповідно до акту прийому-передачі від 30.11.2018 та від 03.12.2018 (а.с. 40-41).

Водночас, як вбачається з матеріалів справи ПП "Порядок в домі" обрало визначену ч. 4 ст. 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996- XIV, таку форму організації свого бухгалтерського обліку як "ведення на договірних засадах бухгалтерського обліку централізованою бухгалтерією або підприємством, суб`єктом підприємницької діяльності, самозайнятою особою, що провадять діяльність у сфері бухгалтерського обліку та/або аудиторської діяльності", тобто бухгалтерський облік позивача на договірних засадах здійснює ПП "Дебет Че".

Окрім цього, відповідачем та судом першої інстанції залишено поза увагою письмові пояснення директора ПП "Порядок в домі" Чернецького Б.А. від 30.11.2018 надані головному інспектору Управління Держпраці Гончару О.А. (а.с. 93) в яких ОСОБА_2 пояснив, що ОСОБА_3 ніколи не працювала в ПП "Порядок в домі", а надає послуги по веденню бухгалтерського обліку згідно договору між ПП "Порядок в домі" та ПП "Дебет Че". Таким чином, директор ПП "Порядок в домі", одразу під час перевірки зазначив про відсутність трудових відносин між позивачем та ОСОБА_3 . Водночас, в судовому засіданні під час розгляду судом першої інстанції справи показами свідка ОСОБА_3 підвтерджено такі пояснення директора.

Варто також зазначити, що відповідно до матеріалів справи відповідачем оскаржуване рішення прийнято на підставі того, що позивач використовував найману працю без оформлення трудових відносин. При цьому, як вбачається з акта інспекційного відвідування, висновки відповідача щодо виявлених порушень ґрунтуються лише на письмових поясненнях ОСОБА_3 , яка нібито працювала у ПП "Порядок в домі", однак зазначене порушення та зокрема інформація щодо графіку роботи працівника і суми заробітної плати в розмірі 8000 грн., вказані в акті не підтверджені документально, та фактично ґрунтуються на припущеннях. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, щодо табелю робочого часу ОСОБА_3 , довідок про отриману заробітну плату, інших документів, які б свідчили про наявність трудових відносин між позивачем та ОСОБА_3

Відповідачем та судом першої інстанції зокрема зазначено, що пояснення ОСОБА_3 фактично містять інформацію про вчинення позивачем певних дій (бездіяльності), які можуть характеризуватися як грубе порушення законодавства України про працю. Проте допустимих доказів вчинення позивачем порушення законодавства про працю Управлінням Держпраці, на якого в силу положень ч. 2 ст. 77 КАС України покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення до суду не надано.

Згідно з частиною 1 статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Отже, під час проведення перевірки відповідач обмежився лише поясненнями особи, однак не вжив заходів по встановленню обставин, які б характеризували спірні правовідносини як трудові, що в свою чергу спростовує порушення позивачем абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України.

Вказана позиція узгоджується із висновком КАС ВС викладеним у постанові від 02.04.2019 по справі №808/434/16 (адміністративне провадження №К/9901/42184/18).

Разом з цим, постановою Шевченківського районного суду міста Чернівці від 26.02.2019 (справа № 727/293//19) встановлено відсутність в діях директора ПП "Порядок в домі" ОСОБА_2 ознак правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КпАП, оскільки ОСОБА_3 фактично не перебувала у трудових відносинах з ПП "Порядок в домі", а у приміщенні по вул. П. Кільцевій, 5 знаходилась у зв`язку із виконанням договору укладеного між ПП "Порядок в домі" та ПП "Дебет Че". Зазначене судове рішення набрало законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Положеннями ст.129 Конституції України проголошено основні засади здійснення судочинства, серед яких - змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу вимог ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Колегія суддів зазначає, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Положеннями ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права. ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нової постанови.

У силу п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За приписами ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню 4802,00 грн. судового збору сплаченого згідно платіжного доручення № 188 від 13.02.2019 на суму 1921,00 грн. та платіжного доручення № 326 від 07.05.2019 на суму 2881,00 грн.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу приватного підприємства "Порядок в домі" задовольнити повністю.

Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 22 березня 2019 року - скасувати та прийняти нову.

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Чернівецькій області № ЧВ-1308/18/422/НД/АВ/П/1ПТ/ТД-1ФС/384 від 20 грудня 2018 року про накладення штрафу в сумі 111 690,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Чернівецькій області (, вул. Зелена, 3, м. Чернівці) на користь приватного підприємства "Порядок в домі" (, вул. Рівненська, 5-А, м. Чернівці) сплачений судовий збір в розмірі 4 802 грн. (чотири тисячі вісімсот дві гривні).

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 07 серпня 2019 року.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Боровицький О. А. Моніч Б.С.