Справа № 826/6795/17
Суддя: Літвіна Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/6795/17 Суддя першої інстанції: Арсірій Р.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Літвіної Н.М.

суддів Сорочка Є.О.

Федотова І.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору: Товариства з обмеженою відповідальністю «Екоінвестбуд» та Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Брест-Литовське», про визнання протиправним та скасування наказу в частині, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Міністерства юстиції України, за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору: ТОВ «Екоінвестбуд» та ОСББ «Брест-Литовське», у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 20 грудня 2017 року, просила суд визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 14 квітня 2016 року № 1276/5 в частині задоволення скарги ОСББ «Брест-Литовське» про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 квітня 2019 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач - Міністерство юстиції України, звернулось до суду з апеляційною скаргою, у якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, недоведеність, обставин, які мають значення для правильного її вирішення та неправильне застосування норм матеріального права, просить оскаржуване рішення скасувати та відмовити у задоволенні адміністративного позову. Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуваний позивачем наказ було прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством. Відповідач зазначає, що ним дотримано процедуру прийняття оскаржуваного наказу та здійснено своєчасне повідомлення позивача про розгляд скарги шляхом направлення відповідного листа від 03 квітня 2017 року, у якому зазначено про те, що засідання Комісії з розгляду скарги відбудеться 11 квітня 2017 року. Відповідач стверджує, що основним мотивом прийняття оскаржуваного судового рішення стали обставини, які не були відомі відповідачу станом на час прийняття оскаржуваного наказу у зв`язку з чим не підлягали дослідженню судом. Скаржник зазначає, що рішення Києво-Святошинського суду Київської області у справі № 369/4343/17 було прийняте 14 серпня 2018 року (набрало законної сили 27 лютого 2019 року), тобто після прийняття оскаржуваного наказу відповідача від 14 квітня 2017 року. Крім того, відповідач зазначає, що у відповідності до вимог ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Міністерство юстиції України розглядає скарги на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав досліджуючи виключно процедуру вчинення реєстраційних дій та здійснює перевірку відповідності рішень про державну реєстрацію вимогам законодавства на підставі поданих та наявних у нього документів, необхідних для розгляду відповідної скарги.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а подану відповідачем апеляційну скаргу без задоволення, зазначаючи, що надані ним до суду докази додатково підтверджують її право власності на нежитлові приміщення. Позивач вказує, що під час розгляду скарги відповідачем не враховано її права, як власника нежитлового приміщення, та фактично скасовано державну реєстрацію цих прав, незважаючи на невжиття відповідачем визначених чинним законодавством заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин, які необхідні для розгляду скарги.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, проте у судове засідання призначене на 31 липня 2019 року не з`явилися та про причини неявки суду не повідомили. За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та поданого письмового відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ТОВ «Екоінвестбуд» є забудовником ЖК «Брест-Литовське».

Рішенням виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 30 жовтня 2009 року № 410 затверджено ТОВ «Екожитлосервіс» балансоутримувачем та експлуатуючою організацією першого пускового комплексу першої черги житлового комплексу «Брест-Литовський», а також дахових газових котелень по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

На підставі рішення загальних зборів, оформленого протоколом від 17 березня 2016 року № 3/16 ТОВ «Екоінвестбуд», акта прийому-передачі та грошової оцінки майна, яке передається до статутного капіталу ТОВ «Центроком» від 17 березня 2016 року здійснено передачу до статутного капіталу ТОВ «Центроком» нежитлових приміщень у тому числі нежитлового приміщення площею 232,5 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначене приміщення належало на праві власності ТОВ «Екоінвестбуд» та згідно технічного паспорту від 24 листопада 2009 року (інвентаризаційна справа №2541/1, оригінал якої був наданий суду для огляду) є нежитловим приміщенням (офіс №1), розташованим за адресою АДРЕСА_1 .

Рішенням державного реєстратора прав та їх обтяжень від 24 березня 2016 року за індексним номером 28911724 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Воробйовою Т.А. зареєстровано право власності ТОВ «Центроком» на зазначене нерухоме майно та внесені відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

16 червня 2016 року між ТОВ «Центроком» та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень площею 232,5 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Воробйовою Т.А.

На підставі зазначеного договору купівлі-продажу приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Воробйовою Т.А. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 16 червня 2016 року за індексним номером 30095164 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким за позивачем було зареєстровано право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна та внесені відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Разом з тим, ОСББ «Брест-Литовське» звернулось до відповідача зі скаргою від 22 січня 2017 року на рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 28911724 від 24 березня 2016 року та індексний номер 30095164 від 16 червня 2016 року, винесені приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Воробйовою Т.А. та просило анулювати доступ останньої до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Зі змісту скарги ОСББ «Брест-Литовське» вбачається, що в обґрунтування протиправності рішень державного реєстратора від 24 березня 2016 року № 28911724 та від 16 червня 2016 року № 30095164 ОСББ «Брест-Литовське» посилалась на те, що рішенням Господарського суду Київської області від 26 березня 2014 року по справі № 911/96/14, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 11 червня 2014 року та постановою Вищого господарського суду України від 12 серпня 2014 року ТОВ «Екожитлосервіс» було зобов`язано передати на баланс ОСББ «Брест-Литовське» частину майна, що входить до складу житлового комплексу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , серед яких вбудовані громадські приміщення - 1925,8 кв.м., в тому числі приміщення ЖЕКу - 232,5 кв.м.

ОСББ «Брест-Литовське» у своїй скарзі посилалось на те, що оскаржувані рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень порушують права власників житлового комплексу на володіння спільним майном, оскільки приміщення ЖЕКу було протиправно передано у власність ТОВ «Центроком» та ОСОБА_1 .

Розглянувши вказану скаргу ОСББ «Брест-Литовське» Комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації склала висновок від 11 квітня 2017 року, яким вирішено задовольнити скаргу ОСББ «Брест-Литовське» в частині скасування рішень про державну реєстрацію та їх обтяжень № 28911724 від 24 березня 2016 року та № 30095164 від 16 червня 2016 року.

На підставі даного висновку Міністерством юстиції України прийнято рішення у формі наказу від 14 квітня 2017 року № 1276/5 про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 28911724 від 24 березня 2016 року та № 30095164 від 16 червня 2016 року.

Про видання наказу від 14 квітня 2017 року № 1276/5 позивача повідомлено листом Міністерства юстиції України від 20 квітня 2017 року № 4/3808-0-33-17/19К.

Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивач звернулась з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено процедуру розгляду скарг у сфері державної реєстрації, а саме вимоги п.п. 9, 11 Порядку № 1128, що є підставою для скасування оскаржуваного наказу. Крім того, під час прийняття рішення у даній справі суд першої інстанції посилався на встановлені судовими рішеннями у справах № 369/6075/17 та № 369/4343/17 обставини.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №1952-IV), державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) є офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 4 Закону №1952-IV речові права та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації.

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам (ч. 4 ст. 18 Закону №1952-IV).

Підстави для відмови у державній реєстрації, визначені ст. 24 Закону №1952-IV, зокрема, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом або подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

За наявності підстав для відмови у державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову у державній реєстрації прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону №1952-IV (тут і надалі - в редакції, чинній станом на час розгляду скарги) рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Згідно з ч. 2 ст. 37 Закону №1952-IV Міністерство юстиції України розглядає скарги на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір); на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

Нормами ч. 5 ст. 37 №1952-IV визначено, що скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України подається особою, яка вважає, що її права порушено, у письмовій формі та має містити:

1) повне найменування (ім`я) скаржника, його місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (ім`я) представника скаржника, якщо скарга подається представником;

2) реквізити рішення державного реєстратора, яке оскаржується;

3) зміст оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності та норми законодавства, які порушено, на думку скаржника;

4) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги;

5) відомості про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, що може мати наслідком скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора та/або внесення відомостей до Державного реєстру прав;

6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дати складання скарги.

Процедура розгляду скарг у сфері державної реєстрації на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» визначена Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128 (далі - Порядок № 1128) та передбачає утворення для забезпечення розгляду таких скарг постійно діючих комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, положення та склад яких затверджуються Міністерством юстиції України або відповідним територіальним органом.

Відповідно до пункту 2 Розділу І Положення про Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2016 року № 37/5 (далі - Положення № 37/5), комісія є постійно діючим колегіальним консультативно-дорадчим органом при Міністерстві юстиції України, що в межах повноважень, визначених Законами України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128 (далі - Порядок), забезпечує розгляд скарг у сфері державної реєстрації.

Пунктом 3 розділу І Положення № 37/5 визначено, що комісія у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента України і постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, цим Положенням та іншими актами законодавства.

Відповідно до п.п. 8-10 Порядку № 1128, під час розгляду скарги по суті комісія встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги.

Під час розгляду скарги по суті обов`язково запрошується скаржник та/або його представник (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб`єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів. Неприбуття таких осіб, яким було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб`єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Суб`єкт розгляду скарги своєчасно повідомляє особам, запрошеним до розгляду скарги по суті, про час і місце розгляду скарги в один з таких способів:

1) телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі);

2) шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту;

3) засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі та/або інших документах що додаються до скарги).

Отже, на законодавчому рівні передбачається обов`язок комісії під час розгляду скарги запросити до цього процесу суб`єктів оскарження та інших заінтересованих осіб, що зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів.

Пунктом 11 вказаного Порядку визначено, що копії скарги та доданих до неї документів надаються особам, запрошеним до розгляду скарги по суті (крім скаржника), не пізніше дня, що передує дню розгляду скарги по суті. Суб`єкт оскарження має право подавати письмові пояснення по суті скарги, які обов`язково приймаються комісією до розгляду.

З огляду на зазначене, колегія суддів зауважує, що відповідно до приписів Порядку № 1128, зокрема, п. 9-11, суб`єкт розгляду скарги запрошує заінтересованих осіб, надає копію скарги та доданих до неї матеріалів не пізніше дня, що передує дню розгляду скарги по суті та своєчасно повідомляє особам, запрошеним до розгляду скарги по суті, про час і місце її розгляду в один із встановлених порядком спосіб.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач зазначає, що на адресу ОСОБА_1 було направлено лист 03 квітня 2017 року №2/3808-0-33-17/19К із копією скарги та запрошенням на розгляд скарги. Також відповідач стверджує, що він розмістив оголошення про дату, час та місце розгляду скарги ОСББ «Брест-Литовське» на офіційному сайті Мінюсту.

Однак, відповідачем не надано до суду доказів направлення вказаного вище листа на адресу ОСОБА_1 . В свою чергу, як стверджувала позивач в суді першої інстанції та у відзиві на апеляційну скаргу, таких документів вона не отримувала.

В свою чергу, з роздруківки з сайту, наданої відповідачем, неможливо встановити дату та час розміщення оголошення про розгляд скарги ОСББ «Брест-Литовське» осіб, які запрошені на розгляд скарги в тому числі заінтересованих у її розгляді осіб, що виключає можливість прийняття такого документу в якості належного доказу по справі.

А тому колегія суддів вважає, що позивач з наведеної на веб-сайті інформації не могла дізнатися про час та місце розгляду відповідної скарги, а також надати письмові пояснення по суті скарги, що суперечить вимогам п.п. 9 - 11 Порядку № 1128.

Враховуючи положення п. 11 Порядку № 1128 відповідно до змісту якого, своєчасним повідомленням про розгляд скарги у сфері державної реєстрації є повідомлення заінтересованих осіб, не пізніше дня, що передує дню її розгляду по суті, колегія суддів приходить до висновку, що у даному випадку не вбачається за можливе перевірити чи своєчасно та у належний спосіб було проінформовано позивача, як заінтересовану особу, про розгляд скарги, який відбувся 11 квітня 2017 року.

Колегія суддів зазначає, що Порядок не визначає вимог щодо змісту повідомлення. Водночас, враховуючи мету такого повідомлення, воно повинно містити інформацію щонайменше про скаржника, суб`єкта оскарження (державного реєстратора, дії якого оскаржуються), суть скарги, час та місце розгляду скарги. Зміст повідомлення повинен бути достатнім для того щоб зацікавлені особи (зокрема державний реєстратор), могли зрозуміти, що скарга стосується реєстраційних дій, до яких вони мають стосунок, і суть цієї скарги.

Отже, наведені обставини свідчать про те, що оголошення про розгляд скарги на яке вказує відповідач не може бути належним повідомленням позивача, як заінтересованої особи, про розгляд скарги.

Аналогічної правової позиції дотримується і Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду про що вказано у постановах від 12 грудня 2018 року у справі № 826/8976/17, від 17 січня 2019 року у справі № 826/1632/17.

При цьому, колегія суддів зауважує, що зазначення у п. 9 Порядку № 1128 вимоги про обов`язковість запрошення скаржника, суб`єкта оскарження та зацікавлених у розгляді скарги осіб, свідчить про істотність таких вимог. Таке запрошення має на меті не лише проінформувати зацікавлених осіб про розгляд скарги, але й забезпечити їм реальну можливість взяти участь у засіданні, з тим, щоб їхні пояснення були прийняті та враховані.

З огляду на це, неповідомлення скаржника та / або його представника (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб`єкта оскарження та інших заінтересованих осіб, зазначених у скарзі, не може вважатися формальним порушенням.

Такий правовий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною, зокрема, у постанові від 17 січня 2019 року у справі № 826/1632/17.

Колегія суддів також звертає увагу, що відповідно до приписів Порядку № 1128 не перешкоджає розгляду справи лише неявка належним чином повідомлених осіб, у той час як відсутність відомостей щодо належного повідомлення, зокрема, заінтересованої особи а також її неприбуття на засідання перешкоджає розгляду скарги.

Ці обставини повинні з`ясовуватися до початку розгляду скарги секретарем комісії відповідно до п. 3 розділу ІІІ Положення про Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2016 року № 37/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13 січня 2016 року за № 42/28172).

Разом з цим, колегія суддів вказує, що Порядком передбачене право, зокрема, заінтересованих осіб отримати копію скарги з доданими до неї документами, подавати письмові пояснення по суті скарги, які обов`язково приймаються комісією до розгляду.

Однак внаслідок неналежного повідомлення відповідачами не забезпечена можливість реалізації такого права, що позбавляє осіб можливості захистити свої інтереси, подати доводи та докази правомірності дій держаних реєстраторів та бути впевненим у неупередженому та об`єктивному розгляді скарги.

Таким чином, у контексті норми п. 11 Порядку № 1128 обставини належного повідомлення всіх осіб, яких стосується скарга, призначена до розгляду на засіданні відповідної комісії, сприяють належному виконанню відповідачем своїх функцій та мають істотне значення для вирішення спору.

Отже, на підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що позбавлення заінтересованої особи, яка є власником майна, можливості взяти участь у розгляді скарги, яка стосується його безпосередньо та надати з приводу її розгляду пояснення, є істотним порушенням процедури розгляду скарги, яке ставить під сумнів безсторонність (неупередженість), повноту перевірки та обґрунтованість рішення.

З огляду на вказані вище обставини, колегія суддів вважає, що відповідачем порушено процедуру розгляду скарги у сфері державної реєстрації, а саме вимоги п.п. 9, 11 Порядку № 1128, що є самостійною підставою для скасування оскаржуваного наказу та не потребує з`ясування судом обставин, які були встановлені в судових рішеннях у справах № 369/6075/17 та № 911/96/14. У зв`язку з чим колегія суддів вважає за необхідне виключити з мотивувальної частини рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 квітня 2019 року посилання на обставини, встановлені даними судовими рішеннями.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для зміни рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

У зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку про зміну судового рішення в мотивувальній частині виключивши з неї висновки суду першої інстанції, які здійснено з посиланням на судові рішення у справах № 369/6075/17 та № 911/96/14.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 квітня 2019 року змінити в мотивувальній частині.

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Н.М. Літвіна

Судді Є.О. Сорочко

І.В. Федотов