Справа № 414/1437/19
Суддя: Безкровний І. Г.
Дата ухвалення: 2019-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 року м. Кремінна

Справа № 414/1437/19

Провадження № 2-а/414/36/2019

Кремінський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Безкровного І.Г.,

за участю секретаря с/з Нагорянської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кремінна Луганської області за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції Кремінського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Луганській області капрала поліції Палагна Євгена Віталійовича про визнання незаконної та скасування постанови, а також закриття провадженні у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Кремінського районного суду Луганської області звернувся з позовом до поліцейського сектору реагування патрульної поліції Кремінського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Луганській області капрала поліції Палагна Є.В. про визнання незаконної та скасування постанови, а також закриття провадженні у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову зазначається, що постановою відповідача серії ДПО18 № 376489 від 17.05.2019 на позивача було накладене адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 121 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 грн, відповідно до якої водій ОСОБА_1 17 травня 2019 року о 18:50 год., керував транспортним засобом ВАЗ 2107 з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 на якому був відсутній, передбачений конструкцією, задній правий грязезахисний бризговик, чим порушив вимоги п. 31.4.7 (е) ПДР України.

Проте така постанова, на думку позивача, не відповідає вимогам закону та підлягає скасуванню з наступних підстав.

Так, позивач не вважає себе винним у вчиненні інкримінованого правопорушення посилаючись на те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 121 КУпАП. Крім того, позивач вказує, що був зупинений відповідачем без належних підстав. Також відповідачем було порушено процедуру розгляду справи, оскільки справа розглядалася на місці без складання протоколу та без підготовки до її розгляду, постанова була складена відповідачем одразу після зупинки транспортного засобу позивача у себе в автомобілі без попереднього роз`яснення прав позивачу, тому останній був позбавлений можливості скористатися у повному обсязі наданими законом правами, зокрема допомогою адвоката чи іншого фахівця в галузі права, хоча таке клопотання заявлялося позивачем.

Таким чином, позивач просив визнати незаконною та скасувати постанову відповідача серії ДПО18 № 376489 від 17.05.2019 про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 121 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 грн у зв`язку із відсутністю у діях позивача складу адміністративного правопорушення, а також закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, а також зазначив, що позовні вимоги підтримує.

Відповідач у судове засідання не з`явився, з невідомих суду причин, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, будь-яких заяв чи клопотань від нього не надходило.

Розглянувши зазначену адміністративну справу, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням всі надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до постанови серії ДПО18 № 376489 від 17.05.2019 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, водій ОСОБА_1 17 травня 2019 року о 18:50 год., рухаючись по вул. Садовій м. Кремінна Луганської області, керував автомобілем ВАЗ 2107 з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , на якому був відсутній передбачений конструкцією задній правий грязезахисний бризговик, своїми діями порушивши вимоги п. 31.4.7 (е) ПДР України та вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, внаслідок чого поліцейським сектору реагування патрульної поліції Кремінського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Луганській області капралом поліції Палагном Євгенієм Віталійовичембула винесена вказана постанова, за якою на ОСОБА_1 було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн (а.с. 3).

Так, частиною 1 статті 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Відповідно до п. 31.4.7 (е) Правил дорожнього руху України встановлено заборону експлуатації транспортних засобів згідно із законодавством за наявності технічних несправностей або невідповідності вимогам, зокрема якщо відсутностій передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартуки і бризковики.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 293 КУпАП і роз`яснень, викладених у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» № 6 від 24.06.1988 орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується.

Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Однак відповідач, отримавши копію ухвали про відкриття провадження у справі та позовну заяву з доданими до неї документами, ознайомившись з їх змістом, не з`явився до суду і не надав жодних пояснень з приводу своїх дій щодо притягнення до адміністративної відповідальності позивача, правомірність та законність яких останній ставить під сумнів, а також не надав будь-яких доказів на підтвердження вчинення відповідачем відповідного адміністративного правопорушення чи відзиву на позовну заяву, а тому суд вважає, що відповідач своєю пасивною поведінкою щодо реалізації наданих йому процесуальних прав з огляду на вимоги ч. 2 ст. 77 КАС України фактично висловив мовчазну згоду з вимогами позивача.

Крім того, відповідно до п.п. 2, 3 розділу І Порядку здійснення контролю за технічним станом колісних транспортних засобів під час їх експлуатації, затвердженого наказом МВС № 534 від 13.10.2008, на автомобільних дорогах і вулицях можуть бути перевірені КТЗ незалежно від їх призначення, місця реєстрації та належності, крім автомобілів: швидкої медичної допомоги, оперативних та аварійно-рятувальних служб, військових і дипломатичних представництв, консульських установ іноземних держав, а також тих, що рухаються в колонах. За результатами перевірки складається Акт перевірки технічного стану колісного транспортного засобу за формою, наведеною у додатку до цього Порядку, копія якого надається водієві КТЗ.

З оспорюваної постанови вбачається, що відповідачем фактично було проведено перевірку технічного стану автомобіля позивача, але в порушення положень вказаного Порядку акт перевірки транспортного засобу відповідачем не складався і не долучений до постанови про накладення адміністративного стягнення, а копія цього акта відповідно не вручалася позивачу.

З огляду на вищевикладене та встановлені у справі обставини суд вважає, що стороною відповідача не доведено правомірності винесення оскаржуваної постанови та наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, а тому ця постанова не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та підлягає скасуванню. З огляду на це відповідачем не надано жодних доказів також на підтвердження правомірності зупинки транспортного засобу позивача, на що звертав увагу останній у позовній заяві.

Також суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює,а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 337/3389/16-а.

Проте відповідачем було грубо порушено процедуру розгляду справи, оскільки справа розглядалася без підготовки до її розгляду, постанова була складена відповідачем одразу після зупинки транспортного засобу позивача без попереднього роз`яснення прав позивачу, тому останній був позбавлений можливості скористатися у повному обсязі наданими законом правами, зокрема допомогою адвоката чи іншого фахівця в галузі права, хоча таке клопотання заявлялося позивачем. Зазначені обставини підтверджуються наданими позивачем та дослідженими судом відеозаписами з місця зупинки транспортного засобу останнього (а.с. 8).

Будь-яких доказів щодо спростування допущення відповідачем зазначених порушень процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення останнім надано не було, а тому суду не залишається нічого іншого, крім як констатувати, що відповідні порушення з боку відповідача мали місце.

Щодо посилання позивача на порушення відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення в частині розгляду справи на місці вчинення правопорушення та без складання протоколу про адміністративне правопорушення, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

У п. 2.3 свого рішення від 26 травня 2015 року у справі № 5-рп/2015 Конституційний Суд України, аналізуючи положення ст. 258 КУпАП, вказав на існування так званого «скороченого провадження» у справах про адміністративні правопорушення, тобто провадження за адміністративними правопорушеннями, накладання стягнення за якими відбувається саме на місці вчинення адміністративного правопорушення. І перелік таких випадків прямо передбачений статтею 258 КУпАП, тобто коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.

З часу прийняття цього рішення Конституційним Судом України ст. 258 КУпАП була змінена законодавцем і станом на 17 липня 2018 року відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Згідно зі ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, в тому числі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП.

При цьому згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, постанова у справі про адміністративне правопорушення, зокрема передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Так, зазначене у ч. 5 ст. 258 КУпАП правило не поширюється на правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, до якого відноситься правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Також відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Таким чином, у разі вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, розгляд якого відповідно до ч. 1 ст. 222 КУпАП віднесено до компетенції Національної поліції, протокол про адміністративне правопорушення не складається і розгляд таких справ здійснюється на місці вчинення правопорушення, незалежно від того, чи оспорюватиме особа під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення допущене порушення і адміністративне стягнення.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 750/8192/16-а.

За таких обставин, суд вважає необґрунтованими посилання позивача на те, що відповідачем під час розгляду справи в порушення вимог закону справа розглядалася на місці вчинення правопорушення та без складання протоколу, оскільки в цій частині відповідач діяв відповідно до вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на встановлені судом обставини, оскільки відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 121 КУпАП, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а відповідна справа про адміністративне правопорушення - закриттю, що з огляду на положення ч. 2 ст. 9 та ч. 3 ст. 286 КАС України буде належним та ефективним способом захисту прав позивача.

Стосовно позовних вимог в частині визнання незаконною постанови відповідача, суд вважає, що у їх задоволенні слід відмовити, оскільки на права позивача впливає тільки постанова як рішення суб`єкта владних повноважень, яке у зв`язку із його незаконністю суд і скасовує, у той час як питання щодо законності винесеної постанови є обставиною, яка підлягає встановленню під час розгляду справи і тягне за собою (є підставою для) скасування такої постанови у разі, якщо суд дійде висновку про незаконність останньої.

Також суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, оскільки судом вже вирішене питання про закриття відповідної справи, а відтак порушене право позивача відновлене. В той же час, саме по собі закриття провадження у справі має іншу правову природу та стосується розгляду справи про адміністративне правопорушення, а не адміністративної справи щодо оскраження постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 6, 9, 14, 16, 72-77, 79, 241-246, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) до поліцейського сектору реагування патрульної поліції Кремінського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Луганській області капрала поліції Палагна Євгена Віталійовича (місцезнаходження: Луганська область, м. Кремінна, пл. Кооперативна, 12) про визнання незаконної та скасування постанови, а також закриття провадженні у справі про адміністративне правопорушення,- задовольнити частково.

Скасувати постанову поліцейського сектору реагування патрульної поліції Кремінського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Луганській області капрала поліції Палагна Євгена Віталійовичасерії ДПО18 № 376489 від 17.05.2019 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 гривень, а відповідну справу про адміністративне правопорушення - закрити.

У задоволенні позовних вимог в частині визнання постанови відповідача незаконною та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду безпосередньо або через Кремінський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня складення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана ним протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя І.Г.Безкровний