Справа № 500/1340/19
Суддя: Хрущ Вікторія Леонідівна
Дата ухвалення: 2019-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

/з питань залишення позовної заяви без розгляду/

Справа № 500/1340/19

06 серпня 2019 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді: Хрущ В.Л.,

за участю:

секретаря судового засідання - Осадчука І.О.,

представника позивача - Мельника Ю .О.,

представника відповідача - Лірука І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Мельника Юрія Олександровича, до Тернопільського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, треті особи: Управління Держпраці у Тернопільській області, Тернопільський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №58065335 від 14.01.2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

25.07.2019 року від Тернопільського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області до суду надійшов відзив на адміністративний позов в якому наведенні заперечення щодо заявлених позовних вимог.

Окрім того, 25.07.2019 року відповідачем також подано клопотання, в якому, фактично, наголошується на тому, що наведені позивачем причини пропуску 10-денного строку звернення до суду з приводу оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження - не є поважними, а тому не повинні були враховуватись судом за відсутності інших поважних причин пропуску такого строку.

В судовому засіданні 06.08.2019 року представник відповідача підтримав наведене у клопотанні та просив залишити позовну заяву без розгляду. Зазначив, що позивач про порушення своїх прав, свобод та інтересів мав дізнатись у день, коли особисто був ознайомлений з матеріалами виконавчого провадження, - 03.05.2019 року, що підтверджується його розпискою на відповідній заяві, та саме з цього строку - для нього розпочався 10-денний строк оскарження постанови, який, відповідно, закінчився 13.05.2019 року. При цьому, щодо звернення за отриманням правової допомоги, то, на думку відповідача, - таким правом позивач мав скористатись у встановлений законом строк, а, відтак, подання позову лише після ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження представником - не є поважною причиною для поновлення пропущеного позивачем 10-денного строку звернення до суду з моменту коли сам позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти залишення позову без розгляду, зазначив, що дане питання вирішене судом при відкритті провадження у справі. Зазначив також, що позивачу при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження було надано лише частину документів, а не всі документи, зокрема, постанову Управління Держпраці про накладення штрафу від 10.10.2018 року, постанову про відкриття виконавчого провадження від 14.01.2019 року, постанову про арешт майна від 14.01.2019 року, постанову про передачу виконавчого провадження від 18.01.2019 року. Крім того, позивач не володіє знаннями в галузі права, у зв`язку з чим потребував надання кваліфікованої правової допомоги, здійснював пошук адвоката. Відповідний договір між позивачем та адвокатом Мельником Ю.О. - було підписано 31.05.2019 року. Після цього, 10.06.2019 року представник ознайомився з матеріалами виконавчого провадження та 13.06.2019 року - подав даний позов. У зв`язку з наведеним представник позивача вважає, що підстави для поновлення строку оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.01.2019 року - є поважними.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши клопотання представника відповідача щодо наявності підстав для залишення позовної заяви без розгляду, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 3 ст.3 КАС України - провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Стаття 122 КАС України встановлює строк звернення до адміністративного суду.

Частиною 1 вказаної статті встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 2 статті 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 287 КАС України визначено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Згідно з ч. 1 ст. 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

При цьому, частиною 2 вказаної ст. 287 КАС України встановлено спеціальні строки звернення до суду у справах такої категорії та визначено, що позовну заяву може бути подано до суду: 1) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів; 2) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Аналогічні положення щодо строку звернення до суду визначені у ч.5 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження".

Тобто, закон пов`язує початок перебігу строку звернення до суду - саме із днем, коли особа дізналася, або повинна була дізнатися про порушення своїх прав.

Таким чином, зважаючи на обов`язковість застосування норм вищезаначених статей у відповідній категорії справ, - строк звернення до суду для позивача, який оскаржує постанову про відкриття виконавчого провадження - становить 10 днів - з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначає, що дотримання строку звернення до суду з адміністративним позовом є однією з обов`язкових передумов ефективності адміністративних проваджень щодо строку розгляду адміністративних справ, оскільки захист прав, свобод та інтересів осіб безпосередньо залежить від меж їх реалізації у часі. Провадження в адміністративних судах, як спосіб захисту таких прав, базується на процесуальних принципах та забезпечується чітко регламентованими строками. Дотримання вказаних строків впливає на права та обов`язки учасників адміністративних правовідносин, спонукаючи їх до своєчасного здійснення наданих їм прав чи виконання покладених на них обов`язків.

Строк звернення до адміністративного суду - це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, може звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно-правових відносинах або для реалізації владних повноважень.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Суд також звертає увагу на те, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1 - ознайомився із матеріалами виконавчого провадження, та з оскаржуваною постановою від 14.01.2019 року - 03.05.2019 року, згідно поданої ним заяви від 19.04.2019 року, що підтверджується його власноручною розпискою на заяві, яка наявна в матеріалах виконавчого провадження (а.с .19).

Окрім того, як зазначив представник позивача, у цей день позивач отримав і копії інших документів: постанову Управління Держпраці про накладення штрафу від 10.10.2018 року, постанову про відкриття виконавчого провадження від 14.01.2019 року, постанову про арешт майна від 14.01.2019 року, постанову про передачу виконавчого провадження від 18.01.2019 року.

Суд звертає увагу на те, що постанова Управління Держпраці в Тернопільській області про накладення штрафу від 10.10.2018 року, за якою 14.01.2019 року безпосередньо і було відкрите виконавче провадження згідно оскаржуваної у даній справі постанови, - містить як дату набрання нею законної сили - 10.10.2018 року, так і визначення встановленого законом строку пред`явлення її до виконання - до 10.01.2019 року (включно).

Вищезазначене свідчить про те, що саме з моменту ознайомлення позивача із матеріалами виконавчого провадження 03.05.2019 року та безпосереднього отриманими ряду документів із матеріалів виконавчого провадження у той же день, - для позивача почався обрахунок 10-денного строку звернення до суду.

Проте, позивач звернувся до суду з позовною заявою 13.06.2019 року, тобто пропустив десятиденний строк звернення до суду відповідно до ч. 2 ст. 287 КАС України.

Однак, належних доказів на встановлення об`єктивно непереборних обставин, які не залежать від волевиявлення особи - позивача та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення ним процесуальних дій в межах 10-денного строку з моменту, коли він дізнався або міг дізнатися про порушення своїх прав, окрім як з підстав необхідності звернутись для отримання правової допомоги та неможливість зробити це протягом певного часу, - суду не надано.

Щодо посилань на те, що адвокат позивача ознайомився з матеріалами виконавчого провадження лише 10.06.2019 року, то суд зазначає, що після ознайомлення 03.05.2019 року із матеріалами виконавчого провадження та оскаржуваної постанови, відповідний договір між позивачем та адвокатом був укладений лише 31.05.2019 року (тобто поза межами 10 - ти денного строку), а ознайомлення адвоката - 10.06.2019 року.

Суд не заперечує того, що представником позивача адміністративний позов подано у три денний строк після його ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження, однак вказане жодним чином не спростовує того факту, що позивач повинен був звернутися до суду з позовною заявою, з дотриманням 10-ти денного строку.

При цьому, суд зазначає, що і право на отриманням правової допомоги позивач мав реалізувати в межах 10 - ти денного строку, початок якого законодавцем пов`язується з момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Поряд з цим, бажання отримати кваліфіковану правову допомогу, відповідне укладення договору про її надання, так само як і зайнятість представника з яким укладено такий договір, - не є обставинами непереборної сили, які носять об`єктивний характер та які унеможливлюють звернення до суду з адміністративним позовом у межах визначених законом строків та, відповідно, не можуть бути визнані поважними причинами пропуску строку звернення до суду.

Крім того, суд вважає за необхідне також зазначити, що при вирішенні питання щодо дотримання строків звернення до суду суд звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (Golder v. the United Kingdom, § 38; Stanev v. Bulgaria (Станєв проти Болгарії), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі Guerin v. France від 29 липня 1998 рок).

Крім того, у справах "Стаббігс та інші проти Великобританії" та "Девеер проти Бельгії" Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Показовою в питанні застосування строку позовної давності в контексті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є справа "Gradescolo S.R.L. проти Молдови". У цій справі Суд послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

Крім того, суд принагідно зазначає, що Європейським Судом з прав людини неодноразово вказано, що саме строки давності слугують кільком важливим цілям, зокрема: забезпеченню юридичної визначеності, остаточності та захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Крім того, з метою забезпечення принципу правової визначеності та запобігання порушенню принципу верховенства права потрібно досліджувати дотримання строку звернення до суду, причини його пропуску та послідовно застосовувати відповідні правові наслідки його спливу.

В постанові Верховного Суду від 11 грудня 2018 року по справі №463/1221/17 зазначено, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. В свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин, незалежних від позивача, унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011 обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Відтак, строк в 10 днів, визначений законодавцем у статті 287 КАС України для справ з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця,- безумовно, - є достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної виконавчої служби, порушено її права, свободи чи інтереси, визначилась, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Частиною 4 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Враховуючи наведені обставини, а також те, що після відкриття провадження на підставі досліджених судом матеріалів справи та матеріалів виконавчого провадження, суд дійшов висновку про передчасність раніше зробленого в ухвалі про відкриття провадження у справі висновку про визнання поважними причин пропуску строку звернення позивача до суду із позовом, а також те, що будь-яких інших причин пропуску строку звернення до суду, окрім тих про які зазначено вище, та доказів на обґрунтування їх поважності суду не надано, зважаючи на правила регулювання процесуальних строків звернення до суду, які, безумовно, мають на меті не лише забезпечення належного відправлення правосуддя, але й дотримання принципу юридичної визначеності, - даний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, в особі представника - адвоката Мельника Юрія Олександровича, - необхідно залишити без розгляду.

Водночас, суд вважає за доцільне звернути увагу на положення статті 7 Закону України «Про судовий збір», якою визначено, можливість повернення сплаченого судового збору.

Так, згідно з пунктом 4 частини 1 наведеної статті сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, - за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям позивача або за його клопотання

Тому, враховуючи те, що позовна заява підлягає залишенню без розгляду , - суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що він має право на повернення сплачених ним сум судового збору за подання даної позовної заяви, - звернувшись до суду із відповідним клопотанням.

Керуючись статтями 121, 122, 123, 241, 248, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, в особі представника - адвоката Мельника Юрія Олександровича, до Тернопільського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, треті особи: Управління Держпраці у Тернопільській області, Тернопільський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №58065335 від 14.01.2019 року, - залишити без розгляду.

2. Роз`яснити позивачу право на подання на підставі даної ухвали клопотання про повернення суми судового збору, сплаченої ним за подання даного адміністративного позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

/Ухвала в повному обсязі складена та проголошена в судовому засіданні 06.08.2019 року/.

Головуючий суддя Хрущ В.Л.

Копія вірна:

Суддя Хрущ В.Л.