Справа № 826/587/18
Суддя: Ісаєнко Юлія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/587/18 Суддя (судді) першої інстанції: Чудак О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Ісаєнко Ю.А.,

суддів: Земляної Г.В., Мельничука В.П.,

за участю:

секретаря Левченка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Тандем-фінанс» та Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.05.2019 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Тандем-фінанс» до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Тандем-фінанс» (ТОВ «Фінансова компанія «Тандем-фінанс») звернулося до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.12.2017 №.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.05.2019 позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 26.12.2017 № в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 499 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, апелянтами подано апеляційні скарги, в яких посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права:

- позивач просить скасувати рішення в частині відмови в задоволенні позову, та визнати протиправним та скасувати оскаржуване рішення повністю;

- відповідач просить скасувати рішення в частині задоволених позовних вимог та відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Доводи позивача, зокрема, обґрунтовані тим, що висновки суду про здійснення Товариством розрахункової операції зроблені внаслідок неправильного застосування ст. 2 Закону про РРО.

Доводи Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві зводяться до того, що операції з приймання готівки для подальшого її переказу повинні проводитись через зареєстровані, опломбовані та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Тандем-фінанс» в судовому засіданні наполягав на задоволенні вимог апеляційної скарги Товариства, та просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві.

Представник Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві в судовому засіданні просив задовольнити апеляційну скаргу відповідача, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Тандем-фінанс» залишити без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ГУ ДФС у м. Києві проведено фактичну перевірку ТОВ «Фінансова компанія «Тандем-Фінанс», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Лугова, 13, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв.

За результатами перевірки складено акт від 12.12.2017 №2458/26/15/14/39405417, яким встановлено порушення вимог пункту 1 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Так, при проведенні контрольно-розрахункової операції через ПТКС, який належить ТОВ «Фінансова компанія «Тандем-фінанс», а саме поповнення мобільного рахунку на загальну суму 500 грн, за адресою: м. Київ, вул. Голосіївська, 13, було встановлено, що підприємство надає фінансові послуги з використанням ПТКС, який належним чином не зареєстрований, не опломбований та не переведений у фіскальний режим роботи.

26.12.2017 на підставі акта перевірки від 12.12.2017 №2458/26/15/14/39405417, відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № , яким на підставі підпункту 54.3.3. пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та згідно з пунктом 1 статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» до ТОВ «Фінансова компанія «Тандем-фінанс» за порушення пункту 1 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» застосовано штрафні санкції в розмірі 500 грн.

Не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням від 26.12.2017 № позивач звернувся до суду із даним позовом.

Суд першої інстанції частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що позивачем допущено порушення, передбачене п. 1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, приписами ст. 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) визначає, що реєстратор розрахункових операцій - пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з купівлі-продажу іноземної валюти та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг), операцій з приймання готівки для подальшого переказу. До реєстраторів розрахункових операцій відносяться: електронний контрольно-касовий апарат, електронний контрольно-касовий реєстратор, вбудований електронний контрольно-касовий реєстратор, комп`ютерно-касова система, електронний таксометр, автомат з продажу товарів (послуг) тощо.

В контексті викладеного, суд першої інстанції вірно вказав, що законодавець розмежував поняття: 1) розрахункова операція при продажі товарів (наданні послуг); 2) операція з купівлі-продажу іноземної валюти та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг); 3) операція з приймання готівки для подальшого переказу.

Положеннями статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» закріплено перелік обов`язків, які покладаються на суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу.

Обов`язки уповноважених банків, що здійснюють операції з купівлі-продажу іноземної валюти, а також суб`єктів господарювання, які здійснюють ці операції на підставі агентських угод з уповноваженими банками закріплені у статті 4 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

При цьому, положеннями пункту 1 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» закріплено обов`язок суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг проводити такі розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Обов`язок застосування реєстратора розрахункових операцій при виконанні комерційними агентами банків та небанківськими фінансовими установами операцій з приймання готівки для подальшого її переказу з використанням програмно-технічних комплексів самообслуговування закріплений у пункті 2 статті 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Як закріплено у статті 2 названого Закону таким реєстратором може бути сам програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації операцій з приймання готівки для подальшого її переказу.

Так, з акта від 12.12.2017 № 2458/26/15/14/39405417 вбачається, що при проведенні контрольної розрахункової операції через ПТКС, який належить позивачу, а саме: поповнення мобільних рахунків на загальну суму 500 грн., було встановлено, що підприємством надаються фінансові послуги з використанням ПТКС, який належним чином не зареєстрований, неопломбований та не переведений у фіскальний режим роботи.

Відтак, за результатами проведення фактичної перевірки працівниками податкового органу встановлено невиконання позивачем обов`язку по застосуванню реєстратора розрахункових операцій при здійсненні операцій з приймання готівки для подальшого її переказу з використанням програмно-технічного комплексу самообслуговування.

Колегія суддів при апеляційному розгляді справи звертає увагу на приписи п. 2 ст. 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», якими встановлено обов`язок застосування реєстратора розрахункових операцій при виконанні операцій з приймання готівки для подальшого її переказу з використанням програмно-технічних комплексів самообслуговування покладено і на комерційних агентів банків.

З урахуванням викладеного, підстави для звільнення позивача від обов`язку по застосуванню реєстратора розрахункових операцій при здійсненні операцій з приймання готівки для подальшого її переказу з використанням програмно-технічного комплексу самообслуговування відсутні, що спростовує відповідні посилання Товариства, викладені в апеляційній скарзі.

А отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що за результатами проведення 12.12.2017 фактичної перевірки було встановлено порушення п. 2 ст. 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а не пункту 1 статті 3 названого Закону.

В частині правомірності застосованих до позивача санкцій податковим повідомленням - рішенням № від 26.12.2017, то п. 1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» передбачено, що за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах:

у разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту:

- проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг);

- непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи;

- невідповідності у юридичних осіб на місці проведення розрахунків суми готівкових коштів сумі коштів, зазначеній у денному звіті, більше ніж на 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, а в разі використання юридичною особою розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня;

- нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання:

вчинене вперше - 1 гривня;

за кожне наступне вчинене порушення - 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим підпунктом, товарів (послуг).

Так, з квитанцій, які додані до акта від 12.12.2017 №2458/26/15/14/39405417, суми платежів за послугою «Київстар» складають 463,95 грн, суми комісії складають 0,2 грн, плата за користування терміналом складає 35,85 грн. Отже, в момент приймання говірки через ПТКС, позивач отримав суму коштів, яку мав перерахувати оператору мобільного зв`язку для поповнення мобільного рахунку, комісійну винагороду за свої послуги по здійсненню перерахунку коштів оператору мобільного зв`язку та плату за користування терміналом.

Відповідно до положень статті 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Як зазначено у позовній заяві позивачем надано послуги на загальну суму 0,2 грн. Отже, позивач визнає факт здійснення розрахункової операції за свої послуги на суму 0,2 грн. Оскільки в момент прийняття готівкових коштів через ПТКС відбулось користування терміналом, суд доходить висновку, що отримання позивачем коштів у сумі 35,85 грн. також підпадає під визначення розрахункової операції, закріплене у статті 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Отже, суд першої інстанції вірно зазначив, що позивачем допущено порушення, закріплене у пункті 1 статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи, що не спростовано доводами апеляційної скарги Товариства, а тому не є підставо для задоволення такої.

В контексті викладеного, доводи апеляційної скарги відповідача в частині, які зводяться до необхідності застосування РРО є недоцільними, позаяк суд першої інстанції не спростовував такі аргументи, а навпаки підтвердив їх в своєму рішенні.

Стосовно неправомірності скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення в частині, колегія суддів погоджується, з судом першої інстанції, який вказав, що з урахуванням встановленого порушення, проте невірним визначення виду такого, для захисту прав позивача доцільним є визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.12.2017 № в частині.

Колегія суддів критично оцінює посилання апелянтів, позаяк вони не спростовують правомірність висновків суду першої інстанції та не вказують на порушення ним норм матеріального права або невірне застосування положень процесуального права.

Стосовно інших посилань апеляційних скарг, то колегія суддів критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційні скарги без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Тандем-фінанс» та Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.05.2019 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

(Постанову у повному обсязі складено 05.08.2019)

Головуючий суддя Ю.А. Ісаєнко

Суддя Г.В. Земляна

Суддя В.П. Мельничук