Справа № 497/1034/19
Суддя: Кодінцева С. В.
Дата ухвалення: 2019-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1034/19
Провадження № 2-а/497/18/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2019 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кодінцевої С.В.,

за участю секретаря - Ковтун О.І.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград адміністративний позов ОСОБА_1 до Рівненської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

10.07.2019 року позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом, в якому просить скасувати постанову Рівненської митниці Державної фіскальної служби України у справі про порушення митних правил №0143/20400/19 від 11.04.2019 року та закрити провадження по справі.

Свої вимоги мотивує тим, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки він не усвідомлював протиправний характер своїх дій, так як був впевнений у завершенні митних формальностей з автотранспортом та товаром, не міг передбачити шкідливих наслідків своїх дій та не бажав їх настання. З цих підстав, позивач вважає постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності безпідставною та такою, що підлягає скасуванню.

Так позивачем у позовній заяві зазначено, що він дійсно станом на дату вчинення адміністративного правопорушення перебував на посаді водія ПАТ «Одескабель» та був звільнений з вказаної посади за власним бажанням 18.01.2019 року відповідно до наказу №35-К.

У період з 07.01.2019 року по 18.01.2019 року позивач перебував у відрядженні, здійснюючи міжнародну доставку вантажу за маршрутом: Одеса-Саптемврі (Республіка Болгарія) - Девня (Республіка Болгарія) - Рівне (Україна) - Одеса (Україна), що підтверджується шляховим листом вантажного автомобіля від 07.01.2019 року. Позивач в даному відрядженні мав здійснити доставку вантажу, а саме: «Сода кальцинована тяжка» отримувачеві - ПрАТ «Консюмерс-Скло-Зоря», за адресою: с. Зоря, Рівненська область.

Експедитор - ТОВ «Українська експедиційна група», уклала договір перевезення із нерезидентом, відповідно до умов якого взяло на себе зобов`язання здійснити поставку товару за обумовленим маршрутом, після чого підписало заявку із перевізником, а саме ПАТ «Одескабель»,працівником якого на той момент був ОСОБА_1

Тобто обов`язок оформлення усіх товаросупровідних документів на дане перевезення, а також здійснення усіх митних формальностей покладалось на експедитора, тобто ТОВ «Українська експедиційна група», яка зобов`язана була здійснити належне оформлення товаросупровідної документації та усі митні формальності.

Перед прибуттям до державного кордону між Республікою Румунія і Україною ОСОБА_1 отримав повідомлення від експедитора щодо типу попередньої електронної митної декларації, а саме, було повідомлено, що тип поданої брокером а особі агента з митного оформлення ОСОБА_2 , електронної декларації є декларація - ІМ40ЕА.

Тобто, на думку водія ОСОБА_1 , він не мав жодного відношення до складання митної декларації та навіть не бачив її і не мав до неї жодного доступу, а тому усі його дії координувались виключно експедитором, який у свою чергу отримував вказівки від агента з митного оформлення Цятко, який безпосередньо здійснював комунікацію з митними органами.

Таким чином, прибувши на державний кордон у Чернівецькій області, ОСОБА_1 здійснив усі залежні від нього дії, направлені на митне оформлення комерційного транспортного засобу та вантажу, сплатив усі залежні від водія платежі, після чого отримав дозвіл від митних органів у пункті пропуску вирушати за напрямком руху. Тобто отримав усний дозвіл на продовження руху до місця вивантаження.

ОСОБА_1 будучи цілком впевненим у належному виконанні ним та декларантом усіх митних формальностей, враховуючи відсутність будь-яких уточнень відносно його подальших дій від експедитора, зважаючи на усний дозвіл посадових осіб митного органу на продовження руху до місця розвантаження товару, позивач вирушив за напрямком руху з метою доставки товару, при цьому не здогадуючись про наявність уточнень митниці відносно необхідності його прибуття на митний пост «Рівне».

Саме з цих підстав, позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 11.07.2019 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовчий розгляд на 18.07.2019 року о 13:00 годині.

18.07.2019 року ухвалою суду підготовчий розгляд по справі відкладено та повторно призначено на 02.08.2019 року о 14:00 годині.

Позивач про час та місце розгляду справи повідомлявся згідно вимог чинного законодавства, на адресу суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с.83-84).

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином. На адресу суду надіслав відзив на позовну заяву. Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с.105-111) та надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи без представника відповідача (а.с.103).

Відповідно до положень КАС України розгляд справи проводився за відсутності всіх учасників справи, а тому згідно ст.229 ч.4 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог за таких підстав.

Відповідно до п. 3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суди перевіряють чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що 14 січня 2019 року о 15:25 годині декларантом ПрАТ «Консюмерс-Скло-Зоря» ОСОБА_3 на митний пост «Рівне» Рівненської митниці ДФС з метою проведення митного оформлення та випуску у вільний обіг на митній території України товару «Сода кальцинована тяжка» подано митну декларацію типу ІМ40ЕА, що зареєстрована відповідно до положень статті 264 Митного кодексу України за митною декларацією № UA204010/2019/001349.

Рівненською митницею ДФС 14.01.2019 року о 18 годині 26 хвилин по МД №UA204010/2019/001349, у зв`язку з невідповідністю номерів транспортному засобу, зазначеному в МД при перетині митного кордону України до номерів транспортного засобу, заявлених при прибутті, декларанту ОСОБА_3 направлено повідомлення про необхідність направити транспортний засіб із задекларованим товаром у зону митного контролю митного поста «Рівне» Рівненської митниці ДФС за адресою: м. Рівне, вул. Млинівська, № 18, з наступним поданням додаткової декларації типу «ДЕ».

Відповідно до митної декларації UA204010/2019/001349 та супровідних документів на товар «Сода кальцинована тяжка» перевозилася від експортера «Solvay Bulgaria EAD» (Болгарія) до одержувача ПрАТ «Консюмерс-Скло-Зоря» (Україна) на транспортному засобі НОМЕР_2/ НОМЕР_1 . Перевізником товару виступає ПАТ «Одеський кабельний завод «Одескабель» (код ЄДРПОУ- за адресою Миколаївська дорога, буд. 144, Суворовський район, м. Одеса, Одеська область, Україна, 65013) в особі водія ОСОБА_1 Місцем прибуття транспортного засобу з товаром визначено зону митного контролю митного поста «Рівне» за адресою: м. Рівне, вул. Млинівська, № 18.

Вимога Рівненської митниці ДФС щодо доставлення товару, який перебував під митним контролем, в зону митного контролю митного поста «Рівне» не була виконана по причині того, що посадова особа перевізника ПАТ «Одескабель» водій ОСОБА_1 , без дозволу органу доходів та зборів випустив цей товар з-під митного контролю шляхом вивантаження його на території ПрАТ «Консюмерс-Скло-Зоря», до фактичного його поміщення у митний режим «імпорт» без дозволу органу доходів і зборів.

В результаті чого 11 квітня 2019 року в.о. заступника начальника - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Рівненської митниці ДФС Шапірко М.П. винесено постанову про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч.3 ст. 469 Митного кодексу України та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 17 000 гривень. (а.с.15-18)

Відповідно до ч.3 ст. 369 Митного кодексу України видача без дозволу органу доходів і зборів або втрата товарів, митне оформлення яких не закінчено, або товарів, що перебувають на тимчасовому зберіганні під митним контролем на складі тимчасового зберігання, на складі організації - отримувача гуманітарної допомоги або на митному складі, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно Рішення Конституційного Суду України в справі №1-4/2015 від 31.03.2015 року зазначено, що, Україну проголошено правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права (стаття 1, частина перша статті 8 Основного Закону України). Складовими принципу верховенства права є, зокрема, правова передбачуваність та правова визначеність, які необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано (абзац третій пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005).

Засади митної справи, діяння, які є, зокрема, адміністративними правопорушеннями, та відповідальність за них визначаються виключно законами України (пункти 9, 22 частини першої статті 92 Конституції України). Відповідно до частин першої, третьої статті 7 Митного кодексу України державна митна справа охоплює встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, митні режими та умови їх застосування, заборони та/або обмеження щодо ввезення в Україну, вивезення з України та переміщення через територію України транзитом окремих видів товарів тощо.

Переміщення товарів через митний кордон України, пред`явлення їх відповідним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем, регламентуються митними правилами (пункт 28 частини першої статті 4 Кодексу).

Особи, які переміщують товари на митну територію України, повинні дотримуватися митних правил, визначених у Кодексі; за порушення (недотримання) цих правил у Кодексі передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з частиною першою статті 458 МК Кодексу порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх відповідним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на відповідні органи, і за які Кодексом передбачена адміністративна відповідальність. Види порушень митних правил та відповідальність за такі правопорушення закріплено у главі 68 Кодексу.

Відповідно до ст. 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є в тому числі відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом. Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини.

Спірна постанова винесена в.о. заступника начальника-начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Рівненської митниці ДФС Шапірко М.П. на підставі протоколу про порушення митних правил від 25.03.2019 року №0143/20400/19, що узгоджується з положеннями ст.ст.490, 522, 523 МК України, які визначають суб`єктний склад посадових осіб, які мають право на складання протоколу про порушення митних правил та винесення постанов про накладення адміністративного стягнення.

Зі змісту протоколу про порушення митних правил від 25.03.2019 року №0143/20400/19 слідує, що він складений у відсутності позивача.

В матеріалах наданої митницею справи про порушення митних правил №0143/20400/19 наявний виклик позивача у вигляді телеграми для подання пояснень та складення протоколу та лист керівнику ПАТ «Одескабель» для вручення ОСОБА_1 на 15.02.2019 року, а згодом на 27.02.2019 року (а.с. 165-168,169-172,173-176,177-180,183-184).

У відповідь на лист Рівненської митниці ДФС від 15.02.2019 року № 1553/36/17-70-61 генеральним директором ТОВ «Одескабель» повідомлено, що зазначений працівник ОСОБА_1 звільнився за власним бажанням 18.01.2019 року, відповідно до наказу 35-к (а.с.181,182).

Згідно ст. 525 МК України справа про порушення митних правил розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання посадовою особою органу доходів і зборів або судом (суддею) матеріалів, необхідних для вирішення справи.

Відповідно до ст. 526 МК України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника (ч. 1).

Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил (ч. 2 ст. 526).

Частиною 8 ст. 494 Митного кодексу України передбачено, що протокол про порушення митних правил вважається врученим навіть у разі, якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не перебувала за повідомленою нею адресою, або місце проживання чи фактичне перебування, назване нею, є недостовірним.

Відповідно до декларації № UA204010/2019/001349 від 14.01.2019 року місце прибуття товару є чітко визначеним та зазначено адресу зони митного контролю, а це зона митного контролю митного поста «Рівне» за адресою м. Рівне, вул. Млинівська, № 18 (а.с.120).

Однак, ОСОБА_1 скерував транспортний засіб з реєстраційними номерними знаками НОМЕР_2 / НОМЕР_1 з товаром не до визначеного місця прибуття, а до місця знаходження одержувача товару, на територію ПрАТ «Консюмерс-Скло-Зоря», за адресою: с Зоря, Рівненської області.

А відтак суд розцінює критично твердження позивача про те, що він не має жодного відношення до складання митної декларації та не знав про необхідність прибуття до митного посту «Рівне», так як ОСОБА_1 як перевізник є особою, яка здійснює перевезення товарів через митний кордон України та є відповідальною особою за такі перевезення.

Пунктом 2 частини 2 ст. 191 Митного кодексу України визначено, що перевізник зобов`язаний не розпочинати вивантаження чи перевантаження товарів без дозволу органів доходів і зборів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що дії відповідача під час провадження у справі про порушення митних правил № 0143/20400/19 відповідають критеріям, які визначені ч.2ст.2 КАС України, оскільки вказані дії на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використання повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), тому у суду відсутні підстави для задоволення позову.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними ( п.53 "Ковач проти України", "Мельниченко проти України", "Чуйкіна проти України").

Європейський Суд вказав, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, в залежності від характеру рішення.

Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Конвенції, може бути визнано тільки у світлі конкретних обставин ("Проніна проти України", "Сєрявін та інші проти України").

За такого, ЄС оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття, чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно і чітко та могли справді вплинути на результати розгляду справи.

Враховуючи наведене, судом не встановлено підстав для скасування рішення суб`єкта владних повноважень, а відтак суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.19,129 Конституції України, ст.2, 4, 5, 19, 20, 77, 242, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Рівненської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови - відмовити.

Постанову виконуючого обов`язки заступника начальника Рівненської митниці ДФС України - заступника начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Шапірко М.П, № 0143/20400/19, від 11 квітня 2019 року у справі про порушення митних правил за ознаками ч. 3 ст. 469 Митного кодексу України - залишити без змін.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 286 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомукаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.В.Кодінцева