Справа № 160/5820/19
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2019 року Справа № 160/5820/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В. розглянувши у спрощеному провадженні (письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач), в якій просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відповідно до ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», здійснити з 25.04.2019 року перерахунок ОСОБА_1 , НОМЕР_1 , пенсії з інвалідності, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року з подальшим перерахунком в залежності від зміни мінімальної заробітної плати та виплатити різницю між належною до сплати та фактично виплаченою пенсією за період з 25.04.2019 року до моменту здійснення перерахунку та виплачувати в подальшому.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, інвалідом 3 групи. 14.05.2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії відповідно до статті 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 року №796-ХІІ (далі - Закон №796-ХІІ). Проте, відповідач відмовив у перерахунку пенсії, посилаючись на те, що такий перерахунок проводиться тільки особам, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та стали інвалідами під час проходження дійсної строкової служби, до яких позивач не належить. Позивач не погоджується з відмовою відповідача у здійсненні перерахунку, вважає, що у спірних правовідносинах відповідачем не враховано рішення Конституційного суду України від 25.04.2019 року, яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (неконституційним) словосполучення «дійсної строкової», яке міститься в положенні частини 3 статті 59 Закону №796- ХІІ. Позивач вважає, що має всі законні підстави для перерахунку пенсії з 25.04.2019 року як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС відповідно до статті 59 Закону №796- ХІІ.
Ухвалою суду від 01.07.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Представник ГУ ПФУ в Дніпропетровській області надав до суду відзив на позов, у якому просив суд відмовити у задоволенні позову. В обгрунтування своїх заперечень відповідач зазначає, що 26.06.2019 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 543 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України", яка надала можливість здійснювати оспорюваний перерахунок пенсій самостійно. Тому, позивачу проведено бажаний для нього перерахунок з 09.07.2019 року.
Виходячи з положень пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд адміністративної справи здійснено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Позивач з 03.05.1972 року по 11.05.1974 року проходив дійсну строкову службу.
Позивач віднесений до категорії 1 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок захворювання, яке пов`язано з Чорнобильською катастрофою.
14.05.2019 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про перерахунок пенсії, яку просив обчислювати відповідно до частини 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року з 25.04.2019 року.
Листом від 23.05.2019 року за вих. №3731/В-09 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повідомило позивача про відсутність підстав для перерахунку пенсії з п`ятикратного розміру заробітної плати.
Таке рішення відповідача мотивовано тим, що позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (грудень 1986 року по січень 1987 року), внаслідок чого став особою з інвалідністю, тобто не під час проходження ним дійсної строкової служби з 03.05.1972 року по 11.05.1974 року. Також відповідач зазначив у листі, що рішення Конституційного Суду №1-р(ІІ)/2019, не містить положень щодо порядку його виконання, з зазначеного питання Пенсійний фонд України звернувся до Міністерства соціальної політики України.
Не погодившись з відмовою відповідача у здійсненні перерахунку, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначено Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-XII (далі - Закон № 796-XII).
Статтею 1 Закону України № 796-ХІІ встановлено мету та основні завдання цього Закону, а саме, що він спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.
Статтею 10 зазначеного Закону встановлено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
До військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.
Статтею 59 зазначеного Закону регулюються питання пенсії військовослужбовцям, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.
Частиною 3 статті 59 Закону № 796-XII, у редакції Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій від 05.10.2006 року № 231-V, було визначено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням цих осіб з п`ятикратного розміру заробітної плати, що був встановлений на час їхнього перебування в зоні відчуження.
Тобто, частиною 3 статті 59 Закону № 796-XII у редакції, чинній до 01.10.2017 року, було визначено одну категорію осіб, які мали право на обчислення пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, а саме: особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами.
Водночас, частиною 3 статті 59 Закону № 796-XII у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-VIII від 03.10.2017 року, який застосовується з 01.10.2017 року, передбачено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на 1 січня відповідного року.
Отже, з 01.10.2017 року розширено перелік категорій осіб, на яких вказана норма розповсюджується: особа брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи; особа брала участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій та випробувань; особа брала участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї.
Проте, незмінною залишилася умова щодо проходження такими особами "дійсної строкової служби" у відповідний період.
Так, право виникає у зазначених осіб лише за наявності у сукупності трьох умов (розширене тлумачення зазначеної статті без внесення змін до частини 3 статті 59 Закону № 796-XII не допускається):
1) особа має статус особи з інвалідністю;
2) особа отримала статус особи з інвалідність виключно внаслідок участі у ліквідації відповідних наслідків та у військових навчаннях;
3) особа брала участь у ліквідації відповідних наслідків та військових навчаннях лише під час проходження дійсної строкової служби.
Аналогічного висновку щодо одночасної необхідності дотримання вказаних вище критеріїв дійшов Верховний Суд у постановах від 11.12.2018 року у справі № 822/1346/18, від 26.03.2019 року у справі № 816/99/18.
Згідно з частиною 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд повинен враховувати висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Пунктом 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1210 (далі Порядок №1210), у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що за бажанням осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби та внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
Факт участі позивача у ліквідації наслідків катастрофи на Чорнобильській АЕС підтверджується відповідними документами, наявними в матеріалах справи та не заперечується відповідачем.
Водночас, з матеріалів справи також видно, що дійсну військову службу позивач проходив з 03.05.1972 року по 11.05.1974 року.
Отже, на момент участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС позивач не проходив дійсну строкову службу, а тому останній не відповідає всім критеріям, наявність яких обумовлює право особи на перерахунок пенсії за частиною 3 статті 59 Закону № 796-XII та п. 9-1 Порядку №1210, оскільки його участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відбувалася поза межами проходження дійсної строкової служби.
Разом з тим, вирішуючи цю справу, суд вважає за необхідне врахувати Рішення Конституційного Суду України (другий сенат) від 25.04.2019 року № 1-р (ІІ)/2019 справа № 3-14/2019 (402/19, 1737/19) за конституційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини 3 статті 59 Закону № 796-XII .
У Рішенні Конституційний Суд України наголосив, що закріплений у Конституції України обов`язок громадян України потребує поваги, а статус військовослужбовців будь-яких категорій обумовлюється військовою службою, інститут якої надає їм спеціальний статус.
Вирішуючи порушені в конституційних скаргах питання, Конституційний Суд України зазначив, що аналіз положень статей 16, 17 Конституції України дає підстави для висновку, що особи, які під час проходження військової служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, мають спеціальний статус та особливі умови соціального захисту. За Конституцією України посилений соціальний захист вказаних категорій осіб вимагає від держави виконання обов`язку визначати такий обсяг їх соціального забезпечення, який гарантуватиме їм гідні умови життя, а також повне відшкодування заподіяної шкоди.
Держава може встановлювати певні відмінності щодо рівня соціального захисту вказаних категорій осіб, однак визначені законом відмінності не повинні: допускати жодних невиправданих винятків із конституційного принципу рівності, містити ознак дискримінації при реалізації зазначеними особами права на соціальний захист та порушувати сутність права на соціальний захист, а обґрунтування механізму нарахування соціальних виплат має відбуватись із урахуванням критеріїв пропорційності та справедливості.
Конституційний Суд України дійшов висновку, що військовослужбовці строкової служби, пенсія яким призначається за частиною третьою статті 59 Закону та обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, в окремих випадках мають вищий рівень соціального захисту, оскільки розмір їх соціального забезпечення є значно більшим порівняно з іншими категоріями військовослужбовців (у тому числі військовозобов`язані під час участі у військових зборах), які брали безпосередню участь у ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків.
Таким чином, на думку Конституційного Суду України, законодавець не забезпечив певні категорії військовослужбовців, які виконують конституційно значущі функції щодо захисту Вітчизни, особливими умовами соціального захисту, обсяг яких має передбачати гідні умови їх життя й повне відшкодування заподіяної шкоди, чим порушив сутність конституційного права на соціальний захист, конституційні гарантії щодо безумовного забезпечення належного рівня їх соціального захисту.
Вказаним Рішенням Конституційний Суд України визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення «дійсної строкової», яке міститься у положеннях частини третьої статті 59 Закону, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, а тому воно втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Зважаючи на викладене, положення частини 3 статті 59 Закону № 796-XII в частині «дійсної строкової» втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення, тобто з 25.04.2019 року.
Відтак, позивач набув право на перерахунок пенсії у п`ятикратному розмірі від мінімальної заробітної плати згідно з частиною 3 статті 59 Зaкoну № 796-XII саме з 25.04.2019 року.
З матеріалів справи встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії 14.05.2019 року (тобто після винесення Конституційним Судом України відповідного рішення) та просив здійснити перерахунок відповідно до частини 3 статті 59 Закону № 796-XII, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на 1 січня відповідного року, починаючи з 25.04.2019 року.
Відповідач, відмовляючи в проведенні такого перерахунку, посилався на відсутність порядку виконання Рішення Конституційного Суду України № 1-р(ІІ)/2019 від 25.04.2019 року, при цьому не заперечуючи самого права позивача на проведення такого перерахунку.
Суд вважає, що посилання на відсутність певного порядку виконання Закону не може позбавляти права позивача на пенсію у розмірі, визначеному цим законом.
Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення.
За таких обставин, відмова відповідача у здійсненні перерахунку пенсії позивачу відповідно до частини 3 статті 59 Закону № 796-XII, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на 1 січня відповідного року, безпідставна, таке рішення відповідача не ґрунтується на вимогах Закону, тобто прийняте не на підставі та не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, та не обґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
Перерахунок пенсії позивачу відповідно до частини 3 статті 59 Закону № 796-XII має бути здійснений з 25.04.2019 року, тобто з ухваленням рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 року № 1-р (ІІ)/2019 справа № 3-14/2019 (402/19, 1737/19).
В той же час, з відзиву відповідача відомо, що на виконання Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 року та постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2019 року № 543 "Про внесення змін до деяких Постанов Кабінету Міністрів України", відповідачем самостійно проведено перерахунок пенсії позивачу із 09.07.2019 року.
Вказаний факт перерахунку пенсії позивачу з 09.07.2019 року відповідно до статті 59 Закону № 796-XII підтверджено матеріалами пенсійної справи ОСОБА_1 .
Відтак, з урахуванням встановленого судом факту перерахунку позивачу пенсії, його право на отримання пенсійних виплат у розмірі передбаченому частиною 3 статті 59 Зaкoну У№ 796-XII починаючи із 09.07.2019 року не вважається порушеним. Тому, позовні вимоги про зобов`язання провести перерахунок та виплату пенсії, підлягають задоволенню лише за період з 25.04.2019 року по 08.07.2019 року.
Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача виплатити різницю між належною до сплати та фактично виплаченою пенсією, і в подальшому здійснювати перерахунок пенсії в залежності від зміни мінімальної заробітної плати, то суд вважає їх передчасними, оскільки відповідний перерахунок пенсії відповідачем ще не проведений. Доказів того, що після такого перерахунку позивачу не буде виплачено заборгованість з пенсії, і відповідно, будуть порушені права позивача, до суду не подано. Захист непорушених прав на майбутнє, про що просив позивач в цій частині, не відповідає завданню та меті адміністративного судочинства, які визначені статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
З огляду на наведене, правові підстави для задоволення таких позовних вимог відсутні.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням зазначеного, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 обґрунтована та підлягає частковому задоволенню.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то відсутні підстави для вирішення питання розподілу судових витрат.
На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у перерахунку пенсії по інвалідності ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії по інвалідності відповідно до статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, з 25.04.2019 року по 08.07.2019 року.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в строки, передбачені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до п.п.15.5 п.15 ч.1 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар