Справа № 520/4518/19
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Біленський О.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 р. Справа № 520/4518/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Катунова В.В. , Бершова Г.Є. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2019 року, повний текст складено 12.06.2019 року, по справі № 520/4518/19

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова

про визнання неправомірною бездіяльності,зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова щодо відмови у проведенні перерахунку та виплаті ОСОБА_1 з 01.01.2014 по 02.08.2014 пенсії по інвалідності як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, призначеної відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" неправомірною;

- зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 01.01.2014 по 02.08.2014 у відповідності до ч.4 ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, з 01.01.2014 по 02.08.2014 року у відповідності до ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та провести відповідні виплати, з урахуванням раніше сплачених сум;

- зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію сум пенсії за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 з 01.02.2014 року по день виплати цієї індексації;

- стягнути з управління Пенсійного фонду України в Харківській області у якості відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди грошову суму у розмірі 5000 гривень.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2019 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова щодо відмови у проведенні перерахунку та виплаті ОСОБА_1 з 01.01.2014 по 02.08.2014 пенсії по інвалідності як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, призначеної відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" неправомірною.

Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова розглянути питання щодо перерахунку ОСОБА_1 пенсії з 01.01.2014 по 02.08.2014 у відповідності до ч.4 ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, з 01.01.2014 по 02.08.2014 року у відповідності до ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Позивач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати в цій частині та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування вимог зазначив про помилковість висновку суду про те, що зобов`язання відповідача розглянути питання щодо перерахунку пенсії є втручанням у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень; про недоведеність завдання йому моральної шкоди. Також зазначив про не врахування судом допущеної позивачем помилки в прохальній частині позовної заяви, а саме зазначення про індексацію, замість компенсації, що вмотивовано в позовній заяві.

Управління Пенсійного фонду України в Московському районі міста Харкова (далі - відповідач) надало відзив на апеляційну скаргу, в якому просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено апеляційним судом, позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії та інвалідом ІІ групи, захворювання якого пов`язаного з виконанням обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченнями (а.с. 8-9).

Позивач перебував на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова.

З 01.06.2018 року позивачу припинено виплату пенсії згідно заяви в зв`язку з переходом на пенсію по лінії МВС згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян". Що підтверджується довідкою (а.с. 19).

19.04.19 року позивач звернувся до відповідача з запитом на отримання публічної інформації з проханням здійснити перерахунок пенсії у відповідності до ч.4 ст. 54 та ст. 50 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи" за період з 01.01.2014 року 02.08.2014 року (а.с. 10).

Як вбачається з відзиву на адміністративний позов, 24.04.2019 року відповідач листом №9851/30-06 надав відповідь ОСОБА_1 на запит від 19.04.2019 року про безпідставність вимог, зазначених у заяві (а.с. 16).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обгрунтованості позову в частині визнання бездіяльність відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку та виплаті ОСОБА_1 з 01.01.2014 по 02.08.2014 пенсії по інвалідності як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, призначеної відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" неправомірною.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що належним захистом порушеного права позивача є зобов`язання відповідача розглянути питання щодо перерахунку позивачу пенсії з 01.01.2014 по 02.08.2014 у відповідності до ст. 50, ч.4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. Позовна вимога щодо індексації сум пенсії за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 з 01.02.2014 року по день виплати цієї індексації є передчасною, оскільки індексація нараховується на одержані доходи громадян, зокрема пенсійні виплати, а перерахунок пенсії позивачу ще не здійснено. Також судом зроблено висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, оскільки позивачем не доведено обставин і підстав, які зумовлюють наявність моральної шкоди, та зокрема позивачем не надано обґрунтованих доказів, які б підтверджували факт заподіяння їй моральної шкоди саме діями відповідача.

З урахуванням вимог ч. 1 ст. 308 КАС України підлягає апеляційному перегляду в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову та зазначає наступне.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити позивачу перерахунок пенсії з 01.01.2014 по 02.08.2014 у відповідності до ст. 50, ч.4 ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції визнано неправомірною бездіяльність відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку та виплаті позивачу з 01.01.2014 по 02.08.2014 пенсії по інвалідності як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Рішення суду першої інстанції в цій частині не оскаржується.

Обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність зобов`язання відповідача розглянути питання щодо відповідного перерахунку пенсії позивачу з посиланням на неможливість втручання суду у дискрецію (вільний розсуд) відповідача, як суб`єкта владних повноважень.

Колегія суддів зазначає, що обраний судом першої інстанції спосіб захисту порушеного права позивача, не призведе до повного та ефективного захисту таких прав, враховуючи наступне.

Дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Слід вказати, що Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова при вирішенні питання стосовно перерахунку ОСОБА_1 пенсії з 01.01.2014 по 02.08.2014 в даному випадку не наділене повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що з метою ефективного захисту порушеного права позивача на отримання пенсії у розмірі, встановленому ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", слід зобов`язати відповідача здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 01.01.2014 по 02.08.2014 у відповідності до ч.4 ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Отже, позовні вимоги в частині зобов`язання пенсійного органу здійснити позивачу відповідний перерахунок пенсії є обгрунтованими та підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог в частині виплати компенсації втрати частини доходу внаслідок несвоєчасної виплати недоплаченої пенсії, колегія суддів зазначає наступне.

В позовній заяві ОСОБА_1 посилається на Закон України «Про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 року, та просить зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію сум пенсії за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 з 01.02.2014 року по день виплати цієї індексації.

В апеляційній скарзі позивач зазначив про те, що в прохальній частині позовної заяви ним допущено помилку та зазначено про індексацію, а не компенсацію недоплаченої пенсії.

Колегія суддів зазначає, що у задоволенні зазначеної позовної вимоги слід відмовити у зв`язку з її передчасністю, оскільки позивач просить нарахувати компенсацію на ще не виплачені суми пенсії, що не підпадає під визначення доходів, передбачених Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", за порушення строків виплати яких сплачується компенсація.

Що стосується вимоги про стягнення моральної шкоди, колегія суддів зазначає, що за приписами пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Разом з тим, позивач повинен довести факт заподіяння йому моральної шкоди.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що першочерговим завданням судочинства є захист порушених прав та свобод людини, які визнаються найвищою цінністю. З цією метою сторонам забезпечується рівність та свобода у наданні суду доказів, що підтверджують заявлені ними вимоги.

Обов`язок доказування в адміністративному процесі встановлений статтею 77 КАС України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Отже, у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди. Доказами, які дозволять суду встановити наявність моральної шкоди, її характер та обсяг, в цьому випадку можуть бути, зокрема, довідки з медичних установ, виписки з історії хвороби, чеки за оплату медичної допомоги та придбання ліків, тощо.

Оскільки вищезазначених доказів позивачем не надано та не доведено завдання йому моральної шкоди, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення моральної шкоди.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині зобов`язання відповідача розглянути питання щодо перерахунку пенсії позивачу, з прийняттям в цій частині нового, яким зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2019 по справі № 520/4518/19 скасувати в частині зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова розглянути питання щодо перерахунку ОСОБА_1 пенсії з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року у відповідності до ч.4 ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року у відповідності до ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Прийняти в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року у відповідності до ч.4 ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року у відповідності до ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та провести відповідні виплати, з урахуванням раніше сплачених сум.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.19 року у справі № 520/4518/19 - залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов Г.Є. Бершов