Справа № 163/682/19
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції : Чишій С.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/7055/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Затолочного В.С., Матковської З.М.

за участю секретаря судового засідання: Бедрій Х.П.

представника апелянта: Порхуна А.А .

представника позивача: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Волинської митниці Державної фіскальної служби України на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 07 червня 2019 року у справі № 163/682/19 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Волинської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постанови в справі порушення митних правил, -

ВСТАНОВИВ :

04.04.2019р. позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Волинської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постанови в справі порушення митних правил № 0872/20500/19 від 27.03.2019 р.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 07.06.2019р. позов задоволено.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт Волинська митниця Державної фіскальної служби подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги наводячи норми матеріального права та посилаючись на окремі обставини справи апелянт вказує, на доведеність вини позивача у вчиненні порушення митних правил за ст. 485 Митного кодексу України. Зазначає, що судом першої інстанції не було надано оцінку документам наданим митними органами країни експортера товарів за митними деклараціями, у яких вказано на порушення повноти декларування позивачем.

Апелянт просить суд, рішення Любомльського районного суду Волинської області від 07.06.2019р. скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові.

Представник апелянта Порхун А.А. в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу із підстав у ній зазначених.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні просив суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

12.05.2018р. посадовою особою м/п «Луцьк» Волинської митниці ДФС за митною декларацією типу ІМ40ДЕ №UA205090/2018/035322, декларантом (митним брокером) ТзОВ «Лакі-Брок» - ОСОБА_5 . проведено митне оформлення товару « 1. Автомобіль легковий, призначений для перевезення людей, марка: RENAULT, - модель: «MEGANE», календарний рік виготовлення: 2013, кузов НОМЕР_1 , об`єм двигуна: 1461 смЗ, тип двигуна: дизельний, потужність двигуна: 81 кВт, тип кузова: універсал, кількість місць включаючи водія: 5.

Вказаний транспортний засіб відповідно до договору про покупку від 04.05.2018р. проданий компанією «Arval Service Lease Italia Via Pisana 314-B» громадянину ОСОБА_6 , за 1050 Євро.

За митне оформлення даного транспортного засобу при його митній вартості - 75 786 грн. 51 коп. сплачено митних платежів в загальній сумі - 29 869 грн. 70 коп.

26.12.2018 р. до Волинської митниці ДФС з Державної фіскальної служби України листом від 18.12.2018 №39282/7/99-99-20-02-01-17 надійшло звернення митних органів Литовської Республіки щодо підтвердження факту ввезення на митну територію України та митного оформлення автомобіля марки «RENAULT» модель «MEGANE», номер кузова: НОМЕР_1 за експортною митною декларацією MRN № 18LTKC0100EK050493 та рахунком-фактурою серії TSN № 2597 від 10.05.2018р. щодо купівлі-продажу даного транспортного засобу.

Відповідно до службової записки відділу адміністрування митних платежів Волинської митниці ДФС від 20.01.2019р. №150/03-70-19-02-25, за митне оформлення автомобіля марки «RENAULT» модель «MEGANE», номер кузова: НОМЕР_1 при його митній вартості у 127555,3 грн. необхідно було сплатити митні платежі у загальній сумі 46435,71 грн.

Отже, різниця між платежами які сплачено позивачем та платежами, які необхідно було сплатити становить - 16566,01 грн.

Таким чином, громадянином України ОСОБА_2 через декларанта (митного брокера) ТзОВ «Лакі-Брок» - ОСОБА_5 , під час митного оформлення вищевказаного транспортного засобу (товару) вчинено дії, спрямовані на незаконне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів в розмірі - 16566,01 грн.,

27.03.2019р. постановою Державної фіскальної служби України в справі про порушення митних правил № 0872/20500/19 визнано громадянина України ОСОБА_2 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 49698,03 грн.

Із змісту ст. 458 Митного кодексу України видно, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

ст. 486 Митного кодексу України визначено, що завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Згідно із ст. 489 Митного кодексу України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

ст. 485 Митного кодексу України передбачена адміністративна відповідальність за дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

Аналізуючи зміст наведених вище норм чинного законодавства, необхідно вказати, що склад правопорушення, визначеного ст. 485 Митного кодексу України, передбачає, з-поміж іншого, те що особа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути від сплати митних платежів (у тому числі й сплати їх у меншому розмірі).

Відповідно до ст.10 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Об`єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке встановлено ст. 485 Митного кодексу, полягає у поданні неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості.

Отже, зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння (передбаченого ст.485 Митного кодексу України) обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (встановлений законом порядок сплати податків та зборів).

ч. 1 ст. 266 Митного кодексу України визначені обов`язки декларанта та уповноваженої ним особи, серед яких, зокрема, здійснення декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом.

З матеріалів справи видно, що митна декларація типу ІМ40ДЕ № UA205090/2018/035322 подавалась до митного органу представником митного брокера ТзОВ «Лакі-Брок» - ОСОБА_5 .

Тобто, ТзОВ «Лакі-Брок» уповноважене було провести декларування товару від свого імені.

ч.5 ст. 266 Митного кодексу України передбачено, що особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов`язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

Виходячи з вищезазначеної норми, колегія суддів дійшла висновку, що митний брокер (брокерська компанія), як особа уповноважена на декларування товарів, несе таку саму відповідальність, що й декларант.

До також висновку прийшов Верховний Суд, що у постанові від 15.05.2018р. (справа №607/2400/17).

Як видно з матеріалів справи, митне оформлення вищевказаного транспортного засобу проведено митним органом відповідно до поданих представником митного брокера ТзОВ «Лакі-Брок» - ОСОБА_5 який діяв від імені ОСОБА_2 документів, а саме: митної декларації типу ІМ40ДЕ № UA205090/2018/035322 та договору покупки від 04.05.2018р. про продаж автомобіля.

Підставою для складення протоколу про порушення митних правил та притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ст. 485 Митного кодексу України є експортна митна декларація MRN № 18LTKC0100EK050493 та рахунку фактури серії TSN № 2597 від 10.05.2018 р. про вартість транспортного засобу продавцем якого є компанія «T&S Mobile» Marijampole, LT. щодо купівлі-продажу даного транспортного засобу.

Між відомостями даної експортної декларації та наданими для оформлення транспортного засобу на територію України документами дійсно є розбіжності щодо вартості автомобіля.

Проте, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що сама по собі експортна декларація доводить лише факт початку процедури оформлення експорту транспортного засобу із Європейського Союзу в Литовській Республіці. Дана декларація жодним чином не виключає можливості переходу права на транспортний засіб після такого оформлення до інших осіб, в тому числі до продавця, зазначеного в поданих до митного оформлення документах - компанії «Arval Service Lease Italia Via Pisana 314-B».

В той же час, матеріали справи про порушення митних правил не містять доказів умислу позивача на вчинення дій, передбачених диспозицією ст. 485 Митного кодексу України.

З наданих митним органом документів, щодо встановлення розбіжностей між відправником та одержувачем товарів, розміру митних платежів не можливо встановити достовірність їх змісту та підтвердження таких обставин, оскільки такі не перекладені на державну мову, а тому не можуть вважатися допустимими доказами.

Митний орган, в порушення вимог ст. 486 Митного кодексу України не перевірив обставин завершення експорту товару, не направив відповідних запитів відповідним компаніям, які є відправниками товару по литовських документах та документах, поданих до митного оформлення декларантом ( митним брокером) ТзОВ «Лакі-Брок» - Лімановим С . В. тощо.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову оскільки, митний орган як суб`єкт владних повноважень діяв не у спосіб що визначені Конституцією та законами України. Документи митних органів Литовської Республіки не є беззаперечними і визначальними доказами винуватості ОСОБА_2 у порушенні митних правил та не доводять наявності у її діях умислу щодо незаконного звільнення від сплати митних платежів в повному обсязі шляхом надання неправдивих відомостей щодо вартості товару.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про те, що вина позивача у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 485 Митного кодексу України повністю доведена належними та допустимими доказами які отримані від митних органів Литовської Республіки з наступних підстав.

В п. 2 ч. 2 ст. 351 Митного кодексу України передбачено, що надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих митному органу документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться - є підставою для проведення документальної невиїзної перевірки.

Проте, як видно з матеріалів справи в порушення вимог п. 2 ч. 2 ст. 351 Митного кодексу України митний орган не провів документальну невиїзну перевірку.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки колегії суддів.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст. 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Волинської митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а рішення Любомльського районного суду Волинської області від 07 червня 2019 року у справі № 163/682/19 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Бруновська

Суддя В.С. Затолочний

Суддя З.М. Матковська

Постанова складена в повному обсязі 05.08.2019р.