Справа № 260/1145/18
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/4640/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.

суддів: Заверухи О.Б., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судових засідань Чопко Ю.Т.

позивача ОСОБА_1

представника позивача Петрика В.В.

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2019 року (головуючий суддя: Микуляк П.П., місце ухвалення м. Ужгород, , дата складення повного тексту рішення 04.03.2019) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

ОСОБА_1 25.10.2018 звернувся з позовом до суду, в якому просив визнати протиправними та скасувати наказ начальника Головного Управління Національної поліції в Закарпатській області № 1908 від 27.09.2018 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Ужгородського РВП» в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, наказ начальника Головного управління Національної поліції в Закарпатській області № 210 від 08.10.2018 про звільнення ОСОБА_1 із служби в поліції, поновити ОСОБА_1 посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області та стягнути з Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 грошове утримання за час вимушеного прогулу.

Обґрунтовує позов тим, що оскаржувані накази начальника Головного Управління Національної поліції в Закарпатській області № 210 о/с від 08.10.2018 року та № 1908 від 27.09.2018 є необґрунтованими, безпідставними, не відповідають чинному законодавству, порушують його права, а тому підлягають скасуванню. Обставини, викладені у «Висновках за результатами службового розслідування за фактом отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_2 » та наказі Головного управління Національної поліції в Закарпатській області № 1908 від 27.09.2018, не відповідають фактичним обставинам.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2019 року позов задоволено.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому просить його скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт посилається на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що службове розслідування по факту отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_2 від 26.09.2018, складено та проведено не в складі комісії, оскільки такого обов`язку не вимагається. Вказує, що законодавством чітко передбачено строк в межах якого можливо провести службове розслідування. А тому посилання суду першої інстанції на ту обставину, що службове розслідування проведено в строк з 25.09.2018-26.09.2018 (один день) є неправомірним. Під час нападу невідомих осіб на поліцейського ОСОБА_2 , інші поліцейські, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , жодних заходів про припинення правопорушення не вживали, пасивно спостерігали осторонь, не застосовували спецзасоби. З огляду на вказане, вважає що ОСОБА_1 правомірно було звільнено зі служби з органів Національної поліції за професійно-неграмотні дії, що проявилися у невжитті заходів по припиненню правопорушення, що могло призвести до важких наслідків і завдало істотної шкоди іміджу поліції в цілому в очах громадськості, а також проявлену нещирість під час проведення службового розслідування.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник позивача ОСОБА_5 . ОСОБА_6 та позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні апеляційну скаргу не визнали, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, його участь в судовому засіданні обов`язковою не визнавалась. Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволеною, з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 08.10.2018 начальником Головного управління Національної поліції в Закарпатській області видано наказ № 210 о/с про звільнення позивача, зі служби в поліції, відповідно до ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», за п. 6, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Підставою винесення вказаного Наказу зазначено Наказ начальника Головного Управління Національної поліції в Закарпатській області № 1908 від 27.09.2018, яким «За грубе порушення вимог статей 1,7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460 - IV, ст. ст. 18, 43, 44, 45 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію», професійно-неграмотні дії, що могло призвести до важких наслідків і завдало істотної шкоди іміджу поліції в цілому в очах громадськості, а також проявлену нещирість під час проведення службового розслідування, дільничного офіцера поліції сектору превенції Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_7 Васильовича, відповідно до п. 8 ст. 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, звільнено зі служби в Національній поліції України».

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити, оскільки обставини викладені у висновку службового розслідування, яке проводилося за фактом отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_2 , не знайшли свого підтвердження і такий є передчасним, а матеріалами адміністративної справи не доведена вина позивача у вчинені ним дисциплінарного проступку.

З цими висновками суду першої інстанції, не погоджується суд апеляційної інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі Закон № 580-VIII), у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч. 2 ст. 18 Закону № 580-VIII, поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (ч. ч. 2, 3 ст. 19 Закон № 580-VIII).

Статтею 23 Закону № 580-VIII передбачено основні повноваження поліції, зокрема, вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 42 Закону № 580-VIII, поліція під час виконання повноважень, визначених цим Законом, уповноважена застосовувати такі заходи примусу: 1) фізичний вплив (сила); 2) застосування спеціальних засобів; 3) застосування вогнепальної зброї.

Фізичним впливом є застосування будь-якої фізичної сили, а також спеціальних прийомів боротьби з метою припинення протиправних дій правопорушників.

Частиною 1 ст. 44 Закону № 580-VIII передбачено, що поліцейський може застосовувати фізичну силу, у тому числі спеціальні прийоми боротьби (рукопашного бою), для забезпечення особистої безпеки або/та безпеки інших осіб, припинення правопорушення, затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, покладених на нього законом.

Відповідно ч. 1 ст. 45 Закону № 580-VIII, поліцейський для забезпечення публічної безпеки і порядку застосовує спеціальні засоби, визначені цим Законом.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 77 Закон № 580-VIII Поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Відповідно до п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» від 23.12.2015 № 901-VІІІ, до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» поширити на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» (Відомості Верховної Ради України, 2006 р., № 29, ст. 245 із наступними змінами).

Сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначає Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ (далі Дисциплінарний статут), затверджений Законом України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ від 22.02.2006 № 3460-IV.

Відповідно до ст. 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно зі ст. 12 Дисциплінарного статуту видами дисциплінарних стягнень, які можуть накладатися на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни є: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту, якою регламентовано порядок накладення дисциплінарних стягнень, передбачено, що з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України (далі - ОВС) при його проведенні визначався, на момент виникнення спірних правовідносин, Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, яка затвердженою Наказом МВС України від 12.03.2013 № 230, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 за № 541/23073 (далі Інструкція № 230).

Відповідно до п. 5.1 Інструкції № 230, службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником.

Початок службового розслідування визначається датою видання наказу про його призначення (п. 5.2 Інструкції № 230).

Завершення службового розслідування визначається датою затвердження начальником, який призначив службове розслідування, висновку за результатами службового розслідування (п. 5.3 Інструкції № 230).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що Наказом Головного управління Національної поліції в Закарпатській області 25 вересня 2018 року № 1885 призначено службове розслідування.

Інспектором ВІОС УКЗ ГУНП в Закарпатській області капітаном поліції Костюк В.В. та заступником начальника ВОМ та ЗК Закарпатського управління ДВБ Національної поліції України підполковником поліції Кулітка Д.М., 26.09.2019 складено Висновок за результатами службового розслідування за фактом отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_2 , який було затверджено начальником ГУНП у Закарпатській області.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідачем дотримано строк проведення службового розслідування, оскільки таке було призначено наказом від 25.09.2018 № 1885, а закінчено 26.09.2018 дата затвердження начальником ГУНП у Закарпатської області висновку службового розслідування.

Суд апеляційної інстанції вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що термін, протягом якого було проведено службове розслідування, не був достатнім для повного, всебічного і об`єктивного дослідження обставин, суд апеляційної інстанції вважає помилковим, оскільки Інструкцією № 230, лише встановлено граничний термін проведення службового розслідування (має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником), однак не передбачено мінімальний строк проведення службового розслідування, тобто відповідач сам вправі визначати необхідний термін, в межах місячного строку, який необхідний для проведення службового розслідування.

Відповідно п. 3.2 Інструкції № 230, службове розслідування проводиться посадовою особою, якій воно доручено, чи декількома особами у складі комісії, одна з яких за необхідності призначається головою цієї комісії.

Отже, враховуючи п. 3.2 Інструкції № 230, висновок суду першої інстанції щодо проведення службового розслідування лише у складі комісії є помилковим, оскільки імперативна норма Інструкції № 230 не містить таких вимог, а за дорученням проводиться, однією особою або декількома особами у складі комісії.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що cлужбовим розслідуванням встановлено, що 23.09.2018 о 16.09 год до Ужгородського ВП ГУНП надійшло повідомлення дільничного офіцера поліції сектору превенції Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП Шелепця О.В. про те, що в м. Ужгороді по вул. Тельмана на АЗС «БІ plus» невідомі особи здійснили напад на поліцейських (ЄО № 21841 від 23.09.2018).

Цього ж дня, близько 16 год 09 хв начальник сектору реагування патрульної поліції № 1 Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_4 , який заступив на службу відповідальним від керівництва по Ужгородському районному відділенні поліції разом з ОСОБА_1 , який знаходився за кермом службового автомобіля марки «Рено - Доган», д.н.з. НОМЕР_1 з метою заправки пальним даного транспортного засобу для слідування до місця несення служби заїхали на АЗС «БІ plus», яка розташована по вул. Тельмана в м. Ужгороді.

Під час заправки службового автомобіля до ОСОБА_4 та ОСОБА_1 підійшла група невідомих осіб у кількості семи чоловік, троє з яких ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 стали поводитися неадекватно, намагалися спровокувати конфлікт. У подальшому ці громадяни, не припиняючи протиправні дії, зокрема ОСОБА_10 , виліз на капот службового автомобіля та намагався пошкодити склоочисники, а ОСОБА_8 сів за кермо та намагався ввімкнути двигун. ОСОБА_2 , побачивши протиправні дії, з метою їх припинення, застосував до ОСОБА_8 , відповідно до вимог статті 44 Закону України «Про Національну поліцію», фізичну силу, витягнув його із автомобіля.

Під час затримання ОСОБА_8 останній несподівано наніс ОСОБА_2 удар в обличчя, від якого останній впав на землю. У подальшому ОСОБА_2 оточили правопорушники і не давали змоги підвестися, при цьому ОСОБА_8 продовжував наносити удари працівнику поліції.

Разом з цим, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 жодних заходів по припиненню правопорушення не вжили та пасивно спостерігали осторонь.

У результаті зазначеної події ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді: забою м`яких тканин лівої щоки та забійної гематоми волосяної частини голови. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 тілесних ушкоджень не отримали.

Опитані ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не змогли пояснити свою бездіяльність. Натомість зазначили, що спецзасоби не застосовували, оскільки вони їх не отримали. З цими доводами працівників поліції погодився суд першої інстанції, задовольняючи позов ОСОБА_1 .

Однак, суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду першої інстанції є помилковим. Оскільки, згідно книги нарядів Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП, Шелепець О.В. 23.09.18 о 12 год. 20 хв, отримав спецзасоби, зокрема, гумовий кийок, газовий балончик, кайданки, що підтверджується його підписом при отриманні вказаних спецзасобів та підписом чергового по Ужгородському РВП про повернення ОСОБА_1 спецзасобів 23.09.2018 о 20 год. 00 хв. (а. с. 35-37). Також з книги нарядів Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП вбачається, що начальником Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області полковником поліції В.В. Ребрай, проведено цільовий інструктаж, зокрема, з позивачем при проведені якого, жодних недоліків виявлено не було, що у свою чергу підтверджує отримання позивачем спецзасобів.

Покликання позивача на те, що у книзі нарядів Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП за отримання спецзасобів стоїть не його підпис, на думку суду апеляційної інстанції є голослівними, оскільки не підтверджується жодними доказами.

Намомість, матеріалами справи встановлено, що під час події, яка стала причиною для службового розслідування, ОСОБА_1 разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували 23.09.2018 близько 16 год на АЗС «БІ plus» на службовому автомобілі поліції, одягнені у форму поліції, що спростовує доводи позивача, щодо його перебування на службі з 17:00 год вказаної дати.

Щодо висновків суд першої інстанції на те, що при проведенні службового розслідування, не враховано хронологію подій 23.09.2018, то суд апеляційної інстанції вважає такі безпідставними. Оскільки, позивачу вже о 12 год. 20 хв. 23.09.2018 було проведено інструктаж та видано спецзасоби, а подія, яка стала підставою для проведення службового розслідування, мала місце на АЗС «БІ plus» 23.09.2018 о 16 год. 09 хв. Тобто, при проведенні службового розслідування відповідачем, враховано та досліджено хронологію подій, які відбувалися 23.09.2018.

Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в матеріалах наявний відеозапис з фрагментом подій, які мали місце на АЗС «БІ plus» 23.09.2018. З відеозапису вбачається, що під час побиття працівника поліції ОСОБА_2 , позивач розмовляв по телефону і не вчиняв жодних дій з метою припинення протиправних дій правопорушників, в тому числі, заходів примусу, які визначені у ст. 42 Закону № 580-VIII.

Отже, позивачем порушено вимоги ст. 23 Закону № 580-VIII, оскільки ОСОБА_11 не вчинив дій спрямованих на припинення виявленого правопорушення, не вжив заходів, спрямованих на усунення загрози здоров`ю фізичної особи, що виникли внаслідок нанесення тілесних ушкоджень працівнику поліції ОСОБА_2 .

Щодо покликання представника позивача у судовому засідання, що оскаржуваний наказ начальника Головного управління Національної поліції в Закарпатській області № 210 о/с від 08.10.2018 про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції, містить посилання на Дисциплінарний статут Національної поліції, хоча службове розслідування проводилося у відповідності до Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, а отже є протиправним і його належить скасувати. Суд апеляційної інстанції не бере такі до уваги, оскільки, цей наказ є похідним від наказу № 1908 від 27.09.2018 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Ужгородського РВП» і відображає результат службового розслідування, проведеного у відповідності Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, який був чинними на момент проведення службового розслідування, і видавався на реалізацію наказу № 1908 від 27.09.2018.

Покликання позивача, що відео не містить дати зйомки події, а отже не може бути належним доказом у справі, не заслуговує на увагу. Оскільки вказаний факт не спростовує події встановлені службовим розслідуванням та, які підтвердженні в ході розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та підтверджуючі докази, дають підстави вважати, що дільничний офіцер поліції сектору превенції Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області майора поліції Шелепець Олександр Васильович під час несення служби не дотримався службової дисципліни, яка базується на високій свідомості та зобов`язує поліцейського дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, захищати, охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, бути готовим у будь-який час надати допомогу громадянам, дотримуватися норм професійної та службової етики.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки службове розслідування проведено відповідачем на підставі та в межах повноважень, у відповідності до норм законодавства. Оскаржувані накази прийняті відповідачем на підставі та з дотриманням вимог Закону № 580-VIII, а тому правові підстави для їх скасування відсутні.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову щодо визнання протиправним та скасування оскаржуваних наказів, відсутні підстави для задоволення інших позовних вимог, щодо поновлення на посаді та стягнення грошового утримання за час вимушеного прогулу, оскільки такі є похідними від правомірного винесення цих наказів.

Згідно приписів ст. 139 КАС України підстав для стягнення судових витрат не має.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції при задоволенні позову допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та прийняття постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області задовольнити.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2019 року у справі № 260/1145/18 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач: О. М. Гінда
судді О. Б. Заверуха
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 02.08.2019.