Справа № 520/5639/19
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2019-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 р.Справа № 520/5639/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Рєзнікової С.С. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства "Харківський електромеханічний завод" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.07.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Рубан В.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 01.07.19 року по справі № 520/5639/19

за позовом Державного підприємства "Харківський електромеханічний завод"

до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області

про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Державне підприємство "Харківський електромеханічний завод", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області (далі - відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову ЗВП 4909973 від 17.12.2018р. старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Харківській області Баранової Я.О. про накладення арешту на грошові кошти ДП "ХЕМЗ", що знаходяться на рахунку НОМЕР_1 , який відкритий в АТ "АЛЬФА - БАНК", МФО 300346, який необхідний для оплати праці та здійснення нарахувань на заробітну плату працівникам ДП "ХЕМЗ".

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2019 року позовну заяву Державного підприємства "Харківський електромеханічний завод" до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області про скасування постанови - залишено без руху. Повідомлено позивачу, що протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали він має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

На виконання ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2019 позивачем надано клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду з обґрунтуванням поважності причин пропуску строку.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 01 липня 2019 року позовну заяву Державного підприємства "Харківський електромеханічний завод" повернуто позивачу. Копію ухвали разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами надіслано особі, яка подала позовну заяву. Роз`яснено позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з невідповідністю висновків суду першої інстанції обставинам справи та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи. Просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином.

Згідно ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Приймаючи рішення про повернення позовної заяви суд першої інстанції виходив з того, що адміністративний позов подано після закінчення строків, встановлених законодавством, а наведені позивачем підстави пропущення строку звернення до адміністративного суду не є поважними.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.1 ст.287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно п.1 ч.2 ст.287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, у справах з приводу оскарження рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби позовна заява подається у десятиденний строк (10 календарних днів) з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Отже, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

Повернення позову відбувається після залишення позову без руху у разі якщо позовну заяву не буде подано особою в зазначений судом строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є, зокрема, верховенство права, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

У разі наявності порушення прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулась до адміністративного суду за захистом своїх прав за межами, встановлених КАС України строків, суд може поновити їх та вирішити спір по суті (задовольнити вимоги) чи залишити заяву без розгляду.

У випадку, коли суб`єктивне право, свободи або інтереси не порушені, а відтак і не підлягають судовому захисту, застосування строків звернення до суду є помилковим. Іншими словами, інститут строків застосовується лише у разі реального порушення суб`єктивних прав, свобод та інтересів особи, що звернулась із позовом.

Вказана правова позиція узгоджується із правовою позицією Верховного суду України, яка викладена у постанові від 24.11.2015 року по справі №П/800/259/15.

Предметом в спірних правовідносинах є визнання протиправною та скасування постанови ЗВП 4909973 від 17.12.2018р. старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Харківській області Баранової Я.О. про накладення арешту на грошові кошти ДП "ХЕМЗ", що знаходяться на рахунку НОМЕР_1 , який відкритий в АТ "АЛЬФА - БАНК", МФО 300346, який необхідний для оплати праці та здійснення нарахувань на заробітну плату працівникам ДП "ХЕМЗ".

У заяві про поновлення строку звернення до суду з позовом позивач зазначав, що підприємство отримало відмову банку від виконання до сплати платіжних відомостей про перерахування заробітної плати та обов`язкових платежів, які проводяться на заробітну плату (єдиний соціальний внесок, податок з доходів фізичних осіб та сплата військового збору), у зв`язку з чим звернулось до відділення банківської установи, що обслуговує підприємство, в якому в усній формі було надано пояснення, що заборона перерахування коштів встановлена за документами, що надійшли від виконавчої служби. Також зазначено, що наступного робочого дня керівник підприємства знову звернувся до банківської установи, в якій було надано пояснення, що на адресу головного офісу банківської установи в місті Києві надійшла постанова про арешт коштів боржника ЗВП 4909973 від 17 грудня 2018 року, в зв`язку з чим перерахування заробітної плати працівникам ДП ХЕМЗ не можливе, платіжні відомості відхиляються з зазначенням підстави недостатність коштів. На час звернення з позовною заявою до суду, постанова про арешт коштів боржника державним виконавцем на адресу ДП ХЕМЗ не направлено.

Вказує, що згідно ч.4 ст. 122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Посилаючись на те, що відповідь на скаргу ДП ХЕМЗ від начальника відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Харківській області отримало 15.04.2019, вважає, що строк на подання позову до суду у підприємства становить до 15.07.2019. Адміністративний позов Державного підприємства "Харківський електромеханічний завод" до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області про скасування оскаржуваної постанови подано 04.06.2019, тобто в межах строку передбаченого ст.122 КАС України.

Також зазначає, що звернення позивача до керівника ВПВР УДВС ГТУЮ у Харківській області є одним з можливих способів захисту порушеного права, враховуючи що таке право не було відновлено або захищено, ДП ХЕМЗ було вимушено звернутись з адміністративним позовом до суду, вже на час звернення з пропущеним строком на звернення, який передбачено статтею 287 КАС України, але не пропустивши при цьому строк на звернення в порядку ст. 122 КАС України.

При цьому, колегія суддів зауважує, що звернення позивача до вищестоящого органу зі скаргою не є визначеним досудовим порядком вирішення спору, а є альтернативним способом захисту своїх прав.

Отже, звертаючись до суду з вказаним позовом позивач заявляв клопотання про поновлення строку звернення до суду, в якому зазначив обставини, з якими пов`язує поважність причин пропуску строку звернення до суду, а саме подання скарги до вищестоящого органу та не отримання відповіді про результати, після чого було подано позов до суду.

Однак, суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні клопотання про поновлення строків звернення до суду та повертаючи позов, не з`ясував, не дослідив та не дав правової оцінки вказаним обставинам та, відповідно, не навів у своєму рішенні будь-якого обґрунтування неприйняття доводів позивача.

Даний висновок колегії суддів узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеній в постанові від 30.01.2018 року по справі № 210/3915/17.

Крім того, колегія суддів зауважує, що згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи (ч. 4 ст. 9 КАС України).

Відповідно ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

У відповідності до ч.1 ст.6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно висновків, викладених у п.п. 23, 25 Рішення ЄСПЛ у справі "Проніна проти України", суд зобов`язаний надавати відповідь на кожен з специфічних, доречних та важливих доводів заявника, а також давати обґрунтування своїх рішень.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, які дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Таким чином, у контексті наведених приписів до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, оскільки підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб`єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод.

Також колегія суддів звертає увагу, що з Рішення Європейського Суду з прав людини по справі "Іліан проти Туреччини" слідує, що правило встановлення обмежень до суду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Відтак, правило про пропуск строку звернення до суду не має абсолютного характеру і не повинно застосовуватися автоматично, застосування правила пропуску строку звернення до суду залежить від обставин справи. Під цим слід розуміти вагомість права, про захист якого особа звернулася до суду, її поведінку, що передувала зверненню до суду та аргументи, щодо пропуску строку такого звернення.

Право громадянина на захист у суді своїх прав і свобод є конституційною гарантією, яка забезпечується реальною можливістю усякій заінтересованій особі звернутися до суду у встановленому законом порядку про захист прав, свобод та інтересів та можливістю обирати спосіб захисту, використовуючи при цьому всі дозволені законодавством інструменти та засоби.

Пропущення строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для повернення позовної заяви, оскільки процесуальним законодавством передбачено можливість визнання судом причини пропуску таких строків поважними і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС України.

Також, у справі Белле проти Франції Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

З урахуванням предмету позову та встановлених обставин справи, суд апеляційної інстанції вважає обставини, зазначені апелянтом на обґрунтування поважності пропущеного строку, поважними, в зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

На підставі вищевикладеного, висновки суду першої інстанції про необхідність повернення адміністративного позову є передчасними, оскільки суд не був позбавлений можливості з метою всебічного та об`єктивного розгляду і вирішення справи з`ясувати, чи порушені суб`єктивні права, свободи або інтереси позивача, якщо так, то в чому полягають і коли сталися такі порушення, якщо вони мали місце, у тому числі шляхом виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Зокрема, суд не з`ясував чи накладено Арешт на грошові кошти ДП "ХЕМЗ", що знаходяться на рахунку НОМЕР_1 , який відкритий в АТ "АЛЬФА - БАНК", саме на зарплатний рахунок. Також, суд не витребував договір з АТ "АЛЬФА - БАНК".

Враховуючи наведені обставини в сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що порушення наведених норм процесуального права є підставою для скасування ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 01.07.2019 року та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Харківський електромеханічний завод" задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 01.07.2019 року по справі № 520/5639/19 скасувати.

Адміністративну справу № 520/5639/19 за позовом Державного підприємства "Харківський електромеханічний завод" до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області про скасування постанови направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду справи.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Мельнікова С.С. Рєзнікова
Повний текст постанови складено 05.08.2019 року