Справа № 540/1216/19
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2019-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2019 р. м. ХерсонСправа № 540/1216/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Пекного А.С.

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом адвоката Хараїм Ольги Валеріївни до приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Манікіна Дмитра Сергійовича про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Адвокат Хараїм Ольга Валеріївна (далі-позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Манікіна Дмитра Сергійовича (далі-відповідач), в якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідача та зобов`язати останнього надати повну відповідь та запитувані документи на адвокатський запит позивача від 11.03.2019р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у провадженні відповідача знаходиться зведене виконавче провадження №57555111, стягувачем у якій є ОСОБА_1 . Відповідно до договору про надання правової допомоги та ордеру позивач представляє інтереси ОСОБА_1 . Діючи в інтересах стягувана ОСОБА_1 , 11.03.2019, засобом рекомендованого поштового відправлення, позивач направила приватному виконавцю Манікіну Д.С. адвокатський запит про надання належним чином оформленої копії звіту про незалежну оцінку, складеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_2 . Вказаний запит відповідач отримав 15.03.2019р. Отримавши та ознайомившись з відповіддю на адвокатський запит 21.03.2019р., позивач з`ясувала, що приватним виконавцем відмовлено у наданні відповіді на запитувану інформацію та документів. Позивач зазначає, що подібний випадок є повторним, отже постійне перешкоджання відповідачем позивачу, як адвокату, у здійсненні адвокатської діяльності, наданні якісної правової допомоги ОСОБА_1 та порушення вимог Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою від 21.06.2019р. вказаний позов залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. Ухвала виконана, недоліки позову усунуті.

Ухвалою від 05.07.19 провадження у даній справі відкрито, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку ст.263 КАС України.

23 липня 2019р. відповідачем надано відзив на позовну заяву, зі змісту якого убачається, що останній не визнає позов з наступних підстав. Зокрема, зазначає, що згідно частини 1 статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатським запитом є письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту. Водночас частиною 2 статті 16 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» передбачено, що приватний виконавець є суб`єктом незалежної професійної діяльності.

Відповідач вважає, що приватний виконавець не є органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їх посадовою та службовою особою, юридичною особою або громадським об`єднанням, через що Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до відносин між приватним виконавцем адвокатами, сторонами виконавчого провадження, їх представниками стосовно отримання копій документів виконавчого провадження застосовуватися не може.

Крім того, зазначає, що відповідно до пункту 2 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження. При цьому статтею 19 того ж Закону передбачено право сторін виконавчого провадження ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії. Отже, положеннями вищевказаних норм Закону передбачається спеціальний порядок отримання доступу до матеріалів виконавчого провадження, який має специфіку як і по суб`єктному складу осіб, які мають право доступу до матеріалів, так і по процедурі отримання копій документів виконавчого провадження.

Також відповідач звертає увагу суду, що вказана справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, тому провадження у справі підлягає закриттю.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, судом встановлено наступне.

У провадженні приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Манікіна Дмитра Сергійовича на виконанні знаходиться виконавчий лист № 654/3620/16-ц, виданий Голопристанським районним судом Херсонської області 29.11.2017 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 3% річних в сумі 577 125,00 та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 5771,25 коп., а всього 582896,25 Постановою приватного виконавця ВП №55371040 від 10.07.2018 замінено сторону стягувача у виконавчому провадженні з ОСОБА_4 на ОСОБА_1 .

Також, постановою приватного виконавця ВП № 57524692 від 26.10.2018 відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 766/17090/16-ц від 06.02.2018, виданим Херсонським міським судом Херсонської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 7453236 грн. 00 коп., стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 6000 грн. третейського збору.

Постановою приватного виконавця ВП №57524692 від 30.10.2018 вищевказані виконавчі провадження об`єднані у зведене виконавче провадження, якому присвоєно №57555111.

Також судом встановлено, що відповідно до договору про надання правової допомоги та ордеру позивач, адвокат Хараїм Ольга Валеріївна, представляє інтереси ОСОБА_1 .

Діючи в інтересах стягувача ОСОБА_1 , 11.03.2019, засобом рекомендованого поштового відправлення, позивач направила приватному виконавцю Манікіну Д.С. адвокатський запит, у якому просила надати належним чином оформлену копію звіту про незалежну оцінку, складеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_2 згідно договору на проведення незалежної оцінки, укладеного на підставі постанови про призначення експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у зведеному виконавчому провадженні № 57555111, винесеної приватним виконавцем виконавчого округу в Херсонській області Манікіним Д.С. 19.02.2019.

Згідно даних офіційного веб-сайту ПАТ «Укрпошта», що міститься в матеріалах справи, адвокатський запит отриманий відповідачем 15.03.2019р.

Відповідно до листа приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Манікіна Дмитра Сергійовича №666 від 19.03.2019о. (отриманого позивачем 21.03.2019р.), який надано у відповідь на адвокатський запит від 11.03.2019р., відповідач не надав адвокату запитувані копії документів, натомість, посилаючись на норми Закону України «Про виконавче провадження», попросив надати йому інформацію про статус ОСОБА_1 , якій позивачем надається правова допомога, по відношенню до виконавчого провадження №55371040 від 12.12.2017р. та чи пов`язаний запит позивача від 11.03.2019р. з участю в якості представника стягувача ОСОБА_1 у зведеному виконавчому провадженні №57555111.

Зазначену відповідь позивач вважає протиправною бездіяльністю, що порушує її права та просить суд захистити їх шляхом зобов`язання приватного виконавця надати повну відповідь та запитувані документи на адвокатський запит від 11.03.2019р.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд враховує наступні обставини та приписи законодавства.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Конституцією України та Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI (далі - Закон №5076-VI).

У відповідності до пп. 1, пп. 2 п. 1 ст. 1 Закону №5076-VI адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Статтею 2 Закону №5076-VI закріплено, що адвокатура України - недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 20 Закону №5076-VI під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема:

1) звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб);

2) представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами;

3) ознайомлюватися на підприємствах, в установах і організаціях з необхідними для адвокатської діяльності документами та матеріалами, крім тих, що містять інформацію з обмеженим доступом;

4) складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку;

5) доповідати клопотання та скарги на прийомі в посадових і службових осіб та відповідно до закону одержувати від них письмові мотивовані відповіді на ці клопотання і скарги;

6) бути присутнім під час розгляду своїх клопотань і скарг на засіданнях колегіальних органів та давати пояснення щодо суті клопотань і скарг;

7) збирати відомості про факти, що можуть бути використані як докази, в установленому законом порядку запитувати, отримувати і вилучати речі, документи, їх копії, ознайомлюватися з ними та опитувати осіб за їх згодою;

8) застосовувати технічні засоби, у тому числі для копіювання матеріалів справи, в якій адвокат здійснює захист, представництво або надає інші види правової допомоги, фіксувати процесуальні дії, в яких він бере участь, а також хід судового засідання в порядку, передбаченому законом;

9) посвідчувати копії документів у справах, які він веде, крім випадків, якщо законом установлено інший обов`язковий спосіб посвідчення копій документів;

10) одержувати письмові висновки фахівців, експертів з питань, що потребують спеціальних знань;

11) користуватися іншими правами, передбаченими цим Законом та іншими законами.

Згідно з положеннями статті 24 Закону №5076-VI адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.

Орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

Отже, Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлює обов`язок для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, керівників підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, надати повну відповідь не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. Днем отримання запиту вважається день проставлення відмітки про одержання - у разі подання до канцелярії чи день надходження листа до установи/органу у разі поштового відправлення.

Відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом (ч.3 ст.24 Закону №5076-VI).

З метою захисту професійних прав адвокатів чинним законодавством передбачений механізм притягнення посадових осіб до відповідальності за ненадання відповіді на адвокатський запит чи надання неповної відповіді.

Так, відповідно до ст. 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення неправомірна відмова в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, у відповідь на адвокатський запит, запит кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, її палати або члена відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб від двадцяти п`яти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, чинним законодавством встановлені спеціальний порядок та процедура захисту прав адвокатів у разі порушення Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" в частині надання відповіді на адвокатський запит.

Тому, у разі порушення зазначених прав перш за все адвокату слід з`ясувати статус посадової особи, на ім`я якої був адресований адвокатський запит. Це пов`язано з тим, що згідно ч.1 ст.15 КУпАП, передбачено, що військовослужбовці та військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також особи рядового і начальницького складів Державної кримінально-виконавчої служби України, органів внутрішніх справ, служби цивільного захисту і Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. Тобто, вищезазначені особи можуть бути притягнуті до відповідальності в особливому порядку. Таким чином, посадова особа, на ім`я якої був адресований адвокатський запит може бути: 1) такою, що несе відповідальність за порушення права адвоката на інформацію в загальному порядку; 2) такою, що несе відповідальність за порушення права адвоката на інформацію за дисциплінарним статутом.

В разі, якщо посадова особа несе відповідальність за порушення права адвоката на інформацію в загальному порядку, то документ, з яким адвокат звертається до Ради адвокатів регіону - заява про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Після розгляду даної заяви Рада адвокатів регіону складає протокол про вчинення правопорушення та передає його до суду. Суд розглядає протокол та виносить рішення у справі. В разі, якщо посадова особа несе відповідальність за порушення права адвоката на інформацію за дисциплінарним статутом, то документ, з яким адвокат звертається до Ради адвокатів регіону звернення стосовно складення клопотання щодо проведення службового розслідування та про притягнення до дисциплінарної відповідальності за ненадання відповіді на адвокатський запит. Після розгляду даного звернення Рада адвокатів регіону складає клопотання до щодо проведення службового розслідування та про притягнення до дисциплінарної відповідальності і передає його до органу, у чиїй компетенції знаходиться проведення службових перевірок щодо посадових осіб, які порушили право адвоката. Даний орган проводить службову перевірку і в разі виявлення правопорушення вирішує питання щодо притягнення особи до відповідальності (Порядок оформлення головою ради адвокатів Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя або уповноваженим радою членом ради адвокатів матеріалів про адміністративні правопорушення, затверджений рішенням Ради адвокатів України 17.12.2012 № 27).

Отже, даному контексті правильним способом захисту порушених прав позивача є вищевикладений порядок притягнення до відповідальності, який встановлено спеціальним законом, оскільки, як убачається з матеріалів справи, даний випадок не є першим у відносинах адвоката Хараїм В.В. та приватного виконавця Манікіна Д.С., оскільки у січні 2019р. позивач вже зверталась до суду з позовом до приватного виконавця Манікіна Д.С. про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання надати відповідь на адвокатський запит від 07.12.2018р. Зокрема подібний спір був предметом розгляду у справі №540/135/19.

Разом з тим, суд звертає увагу на позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 16.01.2019р. у справі №686/23317/13-а (провадження № 11-1193апп18) стосовно предметної юрисдикції даної категорії справ.

Зокрема, у вказаній постанові Верховний Суд зазначив, що визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Проаналізувавши положення статті 24 Закону №5076-VI Велика Палата Верховного Суду дійшла до висновку, що вимоги стосовно ненадання відповіді на адвокатські запити не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки адвокатський запит не є запитом, що направлений на отримання публічної інформації, оскільки може бути спрямований не лише до суб`єктів владних повноважень, але й до будь-якої юридичної особи з метою отримання необхідної адвокату інформації для надання правової допомоги клієнту, у зв`язку з чим відносини, які склалися між позивачем, адвокатом та відповідачем щодо зобов`язання останнього надати відповідь на адвокатські запити, не є публічно-правовими у розумінні КАС України (постанова від 16.01.2019р. у справі №686/23317/13-а).

Аналізуючи у сукупності вказані позивачем обставини в позовній заяві та викладені в письмових доказах факти, суд приходить до висновку, що у даному конкретному випадку спір не є публічно-правовим, а тому не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Тобто при розгляді конкретного спору суду необхідно встановити його публічно-правовий зміст (характер). Для з`ясування характеру спору слід враховувати, що протилежним за змістом є приватноправовий спір. Це означає, що в основі розмежування спорів лежить поділ права на публічне та приватне.

Відповідно приватні спори підлягають вирішенню в іншому судовому порядку.

Також слід врахувати, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За змістом ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно із ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" встановив порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, зазначивши у п.п. 22-24 рішення наступне:

"Суд знову зазначає, що стаття 6 Конвенції не зобов`язує держав - учасників Конвенції створювати апеляційні чи касаційні суди. Однак там, де такі суди існують, необхідно дотримуватись гарантій, визначених у статті 6 (див. рішення у справі "Брула Гомез де ла Торе проти Іспанії" від 19 грудня 1997 року, п. 37).

Відповідно до прецедентної практики Суду термін "встановленим законом" у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, "що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом" (див. рішення у справі "Занд проти Австрії", заява N 7360/76, доповідь Комісії від 12 жовтня 1978 року). У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства (див. рішення у справі "Коем та інші проти Бельгії", N N 32492/96, 32547/96, 32548/96, 33209/96 та 33210/96, п. 98, ECHR 2000-VII).

Як було раніше визначено, фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Занд проти Австрії", що згадувалось раніше, Комісія висловила думку, що термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)"."

Зазначена правова позиція Європейського суду з прав людини дає можливість виділити дві умови відповідності критерію "суд, встановлений законом": організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції). З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі і обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін щодо доведення, як в даному випадку, своїх позицій з питань правомірності набуття права власності, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов до висновку, що дана справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного провадження. Крім того, суд звертає увагу, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним, натомість належний спосіб захисту встановлений нормами спеціального закону, яким є Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, провадження у даній справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 238, 243, 248 КАС України,

ухвалив:

Закрити провадження у адміністративній справі за позовом адвоката Хараїм Ольги Валеріївни до приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Манікіна Дмитра Сергійовича про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачу, що розгляд даного спору належить до юрисдикції цивільного суду.

Роз`яснити позивачеві, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Повернути позивачу сплачений судовий збір у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 (сорок) коп., відповідно до квитанції №6069 від 14.06.2019р.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня її проголошення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомукаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня складання повного судового рішення

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення.

У разі постановлення ухвали в порядку письмового провадження ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Пекний А.С.

кат. 114000000