Справа № 200/5750/19-а
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2019-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2019 р. Справа№200/5750/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Волгіної Н.П.,

розглянувши у письмовому провадженні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в

Донецькій області

про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 22 від 3 березня 2018 року про відмову в призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов`язати відповідача зарахувати до спеціального стажу роботи позивача, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» періоди навчання позивача з 1 вересня 1982 року по 11 січня 1986 року в СПТУ № 104, період проходження позивачем військової служби з 11 листопада 1986 року по 12 листопада 1988 року, період роботи позивача на шахті імені XXV з`їзду КПРС з 15 січня 1986 року по 3 листопада 1986 року та з 9 січня 1989 року по 27 лютого 1995 року;

- зобов`язати відповідача призначити, нарахувати та виплатити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» з моменту звернення ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії, тобто, з 18 жовтня 2017 року.

Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, що він, досягнувши 50 річного віку та маючи достатньо трудового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за частин 1 та 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», звернувся за призначенням пенсії до відповідача Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя (згодом реорганізоване в Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області); до заяви про призначення пенсії позивачем були додані документи про підтвердження його роботи (стажу), в тому числі і стажу роботи на Шахті ім. ХХV з`їзду КПРС (згодом перенайменована у Шахту «Бутівська»), проходження строкової служби та навчання в СПТУ.

Рішенням Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області № 22 від 3 березня 2018 року ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пільгової пенсії. Так, відповідачем було зараховано до загального стажу позивача 17 років 8 місяців 28 днів, за вислугу років - 0 років 0 місяців 0 днів; не зараховано до пільгового стажу періоди навчання позивача в СПТУ № 104 з 1 вересня 1982 року по 11 січня 1986 року, період строкової служби в армії - з 11 листопада 1986 року по 12 листопада 1988 року та роботи позивача на Шахті ім. ХХV з`їзду КПРС ДП «Макіїввугілля» з 15 січня 1986 року, з 9 січня 1989 року по 27 лютого 1995 року, - з тих підстав, що первинні документи, які підтверджують роботу на шахті, знаходяться на зберіганні на території України, де органи влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (у м. Макіївка Донецької області). Позивач вважає рішення відповідача протиправним, оскільки ним було надано достатню кількість необхідних документів, які підтверджують наявність в нього права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а неможливість здійснити перевірку достовірності відомостей, відображених у наданих позивачем довідках, не може бути підставою для відмови зарахувати вказаний у довідках та трудовій книжки стаж до стажу, який дає право на отримання пенсії на пільгових умовах. Звертає увагу суду на те, що на час звернення із заявою про призначення пенсії він мав пільговий стаж роботи, який складає 12 років 3 місяці 21 день та загальний стаж 26 років 7 місяців 20 днів (а.с. 4-9).

У своєму відзиві на позовну заяву відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , зазначивши, що спірне рішення є обґрунтованим та таким, що відповідає приписам чинного законодавства. Період роботи позивача на Шахті ім. XXV з`їзду КПРС ДП «Макіїввугілля» з 9 січня 1989 року по 27 лютого 1995 року не зараховано до загального стажу позивача, оскільки згідно запису № 5 його трудової книжки дата та номер наказу про прийняття ОСОБА_1 на роботу наведено іншим кольором ручки ніж запис про дату працевлаштування та відомості про прийом на роботу; здійснити перевірку достовірності відомостей відображених в довідках ВП «Шахта Бутівська» ДП «Макіїввугілля» є не можливим, оскільки фактичне місцезнаходження відокремленого підрозділу знаходиться на території непідконтрольній Український владі (у м. Макіївка Донецької області).

Враховуючи наведене, відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог в повному обсязі (а.с. 28-29).

Ухвалою від 2 травня 2019 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 29 травня 2019 року (а.с. 1).

Ухвалою від 29 травня 2019 року підготовче засідання було відкладено, призначено дату підготовчого засідання на 27 червня 2019 року (а.с. 51).

Ухвалою суду від 27 червня 2019 року (з врахуванням ухвали суду від 10 липня 2019 року про виправлення помилки) визнано поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом та поновлено зазначений строк; закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 10 липня 2019 року (а.с. 53, 57-58).

Ухвалою суду від 10 липня 2019 року суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження (а.с. 59).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення на нього, судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 (а.с. 10-11 ).

Відповідач, Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , місцезнаходження: 87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, буд. 27А, є органом державної влади. Зазначене вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch).

Постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2017 року № 821 реорганізовані деякі територіальні органи Пенсійного фонду України шляхом злиття окремих органів Пенсійного фонду України за переліком згідно з додатком 1, та деякі - шляхом приєднання до окремих органів Пенсійного фонду України за переліком згідно з додатком 2.

Як вбачається з Переліку № 1 до цієї постанови Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України утворено шляхом злиття Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя та Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя.

Згідно ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Таким чином, Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України є правонаступником Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя.

Статтею 58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 9 липня 2003 року (далі - Закон № 1058-IV) на Пенсійний фонд покладене керівництво та управління солідарною системою, збір, акумуляція та облік страхових внесків, призначення пенсії та підготовка документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, здійснення контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішення питань, пов`язаних з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснення адміністративного управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені Законом і статутом Пенсійного фонду.

Згідно Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року № 280, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Пенсійний фонд України є юридичною особою публічного права (п. 14).

Пунктом 7 вказаного Положення передбачено, що Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 на управління покладені повноваження, зокрема, щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій […] та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункти 7,8 п. 4 Положення).

Таким чином, відповідач у справі - суб`єкт владних повноважень згідно приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України (далі - КАС України), який виконує у даних правовідносинах владні управлінські функції, надані йому чинним законодавством.

Як встановлено судом, 7 грудня 2017 року (а.с. 34) після досягнення 50 річного віку позивач звернувся до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, до якої додав: копію паспорту та ідентифікаційного коду, трудові книжки (серія НОМЕР_2 від 16 січня 1986 року, серія НОМЕР_3 від 18 жовтня 1967 року) та їх копії, копію диплому № НОМЕР_7 від 11 січня 1986 року, військовий квиток НОМЕР_6 від 4 листопада 1986 року; довідку про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 3 березня 2014 року № 377; довідки (2 шт.) № 287 від 3 березня 2014 року та № 280 від 3 березня 2014 року про спуски та виїзди до шахти ОСОБА_1 ; довідку про розмір заробітної плати ОСОБА_1 № 3979 від 3 березня 2014 року; наказ про атестацію робочих місць від 5 липня 1996 року відокремленого структурного підрозділу «Шахта Бутівська»;довідку про переімінування шахти ім. XXV з`їзду КПСС на шахту «Бутівську» ВП «Макіївуголь»; витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб - підприємств та громадських формувань відносно ВП «Шахта «Бутівська»; довідку внутрішньо переміщеної особи № від 6 грудня 2017 року; довідку КСП про фактичне місце проживання; індивідуальні відомості персоніфікованого обліку (а.с. 10-11, 14-20, 36, 38-47, 49).

Відповідно до записів у трудових книжках позивача, витяги з яких міститься в матеріалах справи, позивач:

- з 1 вересня 1982 року по 11 січня 1986 року навчався в СПТУ № 104 м. Макіївка Донецької області за професією електрослюсар підземний четвертого розряду, машиніст підземних установок другого розряду;

- з 15 січня 1986 року по 3 листопада 1986 року працював електрослюсарем підземним четвертого розряду на Шахті ім. XXV з`їзду КПРС Макіївського виробничого об`єднання «Макіїввугілля»;

- з 11 листопада 1986 року по 12 листопада 1988 року проходив строкову службу в рядах Радянської армії;

- з 9 січня 1989 року по 27 лютого 1995 року працював електрослюсарем підземним четвертого розряду з повним робочим днем в шахті на Шахті ім. XXV з`їзду КПРС Макіївського виробничого об`єднання «Макіїввугілля» (з 5 травня 1992 року перенайменована на Шахту «Бутівська»);

- з 27 лютого 1995 року по 31 грудня 1997 року працював директором в Організації орендаторів магазина «Торговий дім «Для Вас»;

- з 1 червня 1998 року по 31 травня 2000 року працював технічним директором в АТЗТ «Укртехнострой»;

- з 1 квітня 2003 року по 1 вересня 2003 року перебував на посаді віце-президентом з будівництва в ЗАТ «Киевская Русь»;

- з 1 вересня 2003 року по 7 жовтня 2005 року працював старшим механіком ЗАТ «Киевская Русь»;

- з 15 серпня 2006 року по 11 червня 2007 року працював молодшим оператором АЗС у ТОВ «Восток Вектор»;

- з 18 жовтня 2011 року прийнятий на посаду начальником БМУ у ТОВ «КП Комунекоресурси» (а.с. 14-17).

За наслідком розгляду поданої заяви та доданих до неї документів відповідачем було прийнято рішення № 22 від 3 березня 2016 року про відмову в призначені пенсії позивачу. Як вбачається з цього рішення, підставою для відмови стало не зарахування до пільгового стажу позивача періодів його роботи на Шахті ім. XXV з`їзду КПРС ДП «Макіїввугілля» з 9 січня 1989 року по 27 лютого 1995 року, оскільки здійснити перевірку достовірності відомостей, відображених в довідках ВП «Шахта Бутівська» ДП «Макіїввугілля», виявилось не можливим, так як фактичне місцезнаходження шахти знаходиться на території непідконтрольній Український владі (у м. Макіївка Донецької області), крім цього, згідно запису № 5 трудової книжки позивача дата та номер наказу про прийняття ОСОБА_1 на роботу наведено іншим кольором ручки ніж запис про дату працевлаштування та відомості про прийом на роботу.

Враховуючи викладене, комісією з припинення Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області за наслідком розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах зазначено, що відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для призначення пенсії на пільгових умовах необхідно мати загальний страховий стаж не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, а згідно наданих документів страховий стаж ОСОБА_1 становить 17 років 8 місяців 28 днів, стаж роботи за списком № 1 - відсутній (а.с. 31-33).

Будучи не згодним із рішенням відповідача № 22 від 3 березня 2018 року позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із даним позовом (а.с. 4-9).

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступного.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулюються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Закон № 1058-IV).

Згідно ст. 8 Закон № 1058-IV громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи.

Пунктом 1 ст. 114 Закону № 1058-IV передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років 0 місяців на зазначених роботах […] (п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України № 1058-IV).

За відсутності страхового стажу, встановленого абз. 1 цього пункту, у період з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності страхового стажу не менше 21 року 6 місяців у чоловіків […].

Частиною 1 ст. 44 Закону України № 1058-IV передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, далі - Порядок № 22-1).

Перелік документів, що додаються до заяви про призначення, перерахунку та поновлення пенсії визначений Розділом 2 цього Порядку.

Підпунктом 2 п. 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу, Порядок № 637).

За період роботи, починаючи з 1 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку, надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1 (зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 8 липня 2014 року за № 785/25562, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Згідно п. 4.1 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абз. 2 пп. 3 п. 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (п. 4.3 Порядку № 22-1).

Пунктом 4.7 Порядку № 22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії встановлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Як встановлено під час розгляду справи, позивач 7 грудня 2017 року звернувся до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя (попередника відповідача) із заявою про призначення йому пенсії на пільгових умовах (за Списком № 1), додавши до неї копію паспорту та реєстраційний номер облікової картки платника податків; копії трудових книжок ОСОБА_1 ; копію диплому № НОМЕР_7 від 11 січня 1986 року; довідку від 3 березня 2014 року за № 377; довідку про спуски № 280 від 3 березня 2014 року, що видана ВП «Шахта Бутівська»; довідку про спуски № 287 від 3 березня 2014 року, що видана ВП «Шахта Бутівська»; довідку про розмір заробітної плати № 3979 від 3 березня 2014 року, що видана ВП «Шахта Бутівська»; наказ від 5 липня 1996 року «про атестацію робочих місць» відособленого структурного підрозділу «Шахта Бутівська»; витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та громадських формувань відносно ВП «Шахта Бутівська»; довідку № від 6 грудня 2017 року про взяття на облік ОСОБА_1 як внутрішньо переміщеної особи; довідку КСП підтверджуючу фактичне місце проживання; пам`ятку індивідуальних відомостей персоніфікованого обліку (а.с. 10-11, 14-20, 36, 38-47, 49).

Відповідно до спірного рішення відповідача до пільгового стажу позивача не були включені періоди його навчання в СПТУ м. Макіївка № 104 з 1 вересня 1982 року по 11 січня 1986 року, період проходження ним строкової військової служби в рядах Радянської армії з 11 листопада 1986 року по 12 листопада 1988 року, період роботи позивача на шахті імені XXV з`їзду КПРС електрослюсарем підземним четвертого розряду з 15 січня 1986 року по 3 листопада 1986 року та з 9 січня 1989 року по 27 лютого 1995 року електрослюсарем підземним.

Не зарахування періоду роботи позивача з 9 січня 1989 року по 27 лютого 1995 року до пільгового стажу відбулось у зв`язку із тим, що фактичне місцезнаходження Шахти «Бутівська» - непідконтрольне український владі місто Макіївка Донецької області, відповідно, здійснити перевірку достовірності відомостей, відображених в довідках ВП «Шахта Бутівська» ДП «Макіїввугілля», виявилось не можливим; крім цього у рішенні зазначено, згідно запису № 5 трудової книжки позивача дата та номер наказу про прийняття ОСОБА_1 на роботу на Шахту ім. XXV з`їзду КПРС Макіївського виробничого об`єднання «Макіїввугілля» наведено іншим кольором ручки ніж запис про дату працевлаштування та відомості про прийом на роботу.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон України "Про пенсійне забезпечення", Закон № 1788-ХІІ) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п. 10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок застосування Списків № 1 та № 2, Порядок № 383), для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

В п. 1 Порядку № 637 також закріплено положення, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами; пунктом 20 Порядку № 637 також передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Таким чином, відповідно до чинного законодавства основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Як встановлено судом, позивач надав до заяви про призначення пенсії трудові книжки (дві: одна за період з 1 вересня 1982 року по 31 грудня 1997 року, друга з 1 червня 1998 року по сьогодення) та їх копії.

Суд зазначає, що трудові книжки позивача містять всі необхідні записи, в тому числі трудова книжка Серії НОМЕР_2 від 16 січня 1986 року (а.с. 14-15), яка містить записи щодо спірного періоду.

Суд відхиляє зауваження відповідача щодо неправильності запису № 5 у вказаній трудовій книжці, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи запис № 5 трудової книжки НОМЕР_2 ОСОБА_1 містить відомості про прийняття ОСОБА_1 з 9 січня 1989 року на посаду електрослюсаря підземного четвертого розряду з повним робочим днем в Шахті імені ХХV з`їзду КПРС Макіївського виробничого управління «Макіїввугілля» відповідно до наказу № 18к від 9 січня 1989 року. При цьому, номер наказу та дата його прийняття зроблені ручкою іншого кольору а ніж запис про прийняття на роботу та слова «наказ № …» та «от …» (а.с. 15).

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 (далі - Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, Інструкція № 58) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Пунктом 2.2 цієї Інструкції передбачено, що заповнення трудової книжки вперше проводить адміністрація підприємства не пізніше тижневого терміну з дня прийому на роботу. В трудову книжку вносяться, зокрема, відомості про працівника (прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність) та відомості про роботу (прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення).

Усі записи в трудовій книжці виконуються акуратно, кульковою ручкою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів.

Суд зазначає, що наведені вимоги Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників дотримані при внесенні у трудову книжку позивача НОМЕР_2 запису № 5 (про прийняття його на посаду електрослюсаря підземного четвертого розряду з повним робочим днем в шахті відповідно до наказу № 18к від 9 січня 1989 року).

Суд не приймає заперечення відповідача що правильності цього запису з посиланням на різний колір кулькової ручки, якими цей запис був зроблений, так як вимоги щодо здійснення запису ручкою одного кольору Інструкція № 58 не містить.

Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27 квітня 1993 року № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому навіть наявність внесення записів у трудову книжку з порушенням приписів Інструкції № 58 може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 6 лютого 2018 року по справі № 677/277/17 (провадження № К/9901/1298/17).

Також суд зазначає, що стаж роботи позивача на Шахті імені ХХV з`їзду КПРС Макіївського виробничого управління «Макіїввугілля» підтверджений наданими позивачем довідками про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (а.с. 17, 36, 38), довідками про підтвердження роботи позивача на Шахті імені ХХV з`їзду КПРС електрослюсарем підземним, спуски і виїзд в шахту (а.с. 19, 41), довідками про заробітну плату позивача за період з січня 1989 року по лютий 1995 року (а.с. 43).

Вказані довідки видані Відокремленим підрозділом ДП «Макіїввугілля» «Шахта «Бутівська», яка, як вбачається зі штампу на цих довідках, фактично знаходиться у м. Макіївка Донецької області.

Суд зауважує, що Верховним Судом сформулювано правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 2 жовтня 2018 року (справа № 569/14531/16-а), проаналізував положення ст. 19 Конституції України, статей 3, 4, 9, 17, 18 Закону № 1207-VІІ, у розрізі міжнародних принципів закладених у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії», в якому у 1971 році Міжнародний суд Організацій Об`єднаних Націй (далі - ООН) зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів», у рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) згідно з якими: «Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

Верховний Суд зазначив, що у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та ЄСПЛ, в контексті оцінки документів, виданих підприємствами, установами, закладами, що знаходяться на тимчасово не контрольованій українською владою території України, як доказів, оскільки неприйняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення в належному розмірі.

Як вбачається з цих довідок, вони в повній мірі відповідають Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, та Інструкції № 22-1 - складені із дотриманням форми та містять всі необхідні для зарахування до пільгового стажу позивача дані (віднесення посади позивача у спірний період до переліку посад (робіт), які дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1 (електрослюсар підземний, Список 1, розділ «гірські роботи», підрозділ 1, код КП 1010100а - постанова Кабінету Міністрів України № 162 від 11 березня 1994 року), період цієї роботи, відомості про зайнятість позивача на вказаній посаді повний робочий день).

Також позивачем було додано до заяви про призначення пенсії на пільгових умовах копія наказу по відокремленому підрозділу ДП «Макіїввугілля» від 5 липня 1996 року № 592 «Про результати атестації робочих місць за умовами праці», з якого вбачається, що посада позивача відповідає за умовами атестації посаді, робота на якій дає право на письмову пенсію за Списком № 1.

Суд зазначає, що відповідно до пунктів 4.1 - 4.3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за N 1451/11731, при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21 серпня 1992 року, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації. Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць, до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Що стосується посилань відповідача на неможливість проведення перевірки достовірності відомостей, наведених у наданих позивачем довідках, суду зазначає, що у спірному рішенні відповідача не наведено обґрунтованих сумнівів щодо достовірності відомостей, наведених у наданих позивачем довідках. Також відповідачем не наведено правових норм, які імперативно зобов`язують органи Пенсійного фонду України при розгляді заяв громадян про призначення пенсії (в тому числі на пільгових умовах) у випадку неможливості проведення перевірки первинних документів, не приймати їх до уваги.

Суд зауважує, що згідно з практикою Європейського Суду з Прав Людини, пенсія підпадає під захист ст. 1 Протоколу 1 (право власності). Зокрема, у своїй практиці ЄСПЛ інтерпретує поняття «майно» дуже широко, та зараховує до нього рухоме і нерухоме майно, а також майнові і немайнові інтереси. Неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що позбавлення особи майна є втручанням у право власності особи (зокрема, у справах Andrejeva v. Latvia (App. № 55707/00, § 77) Stummer v. Austria (App. № 37452/02, § 82), ЄСПЛ підтвердив, що принципи, які застосовуються у справах щодо порушення ст. 1 Протоколу 1, поширюються на пенсії). Якщо чинне законодавство держави передбачає пенсійні виплати, це повинно розглядатись як таке, що генерує майновий інтерес (Carson and Others v. the United Kingdom, App. № 42184/05, § 64, Lakicervic and others v. Monte).

У справі Muller v. Austria (App. 5879/72) на той час Європейська комісія з прав людини встановила, що коли особа робить обов`язкові внески до пенсійного фонду, в неї виникає право власності на частку цього фонду.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що відмова в призначенні позивачу пенсії у зв`язку із неможливістю державним органом реалізувати своє право на перевірку відомостей, є непропорційним втручанням держави в право власності громадянина.

Враховуючи приписи п. 4.7 Порядку № 22-1, відповідно до якого право особи на одержання пенсії встановлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію, суд дійшов висновку, що довідки від 3 березня 2014 року, видані ВП «Шахта «Бутівська» ДП «Макіїввугілля»: про підтвердження наявного трудового стажу позивача для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (а.с. 17, 36), про підтвердження роботи позивача на Шахті імені ХХV з`їзду КПРС електрослюсарем підземним, про підтвердження спусків та виїзду в шахту (а.с. 19, 41), про заробітну плату позивача для обчислення пенсії за період з січня 1989 року по лютий 1995 року (а.с. 43) - мали бути враховані при розгляді заяви позивача про призначення йому пенсії на пільгових умовах.

Проаналізувавши вказані обставини у сукупності, суд дійшов висновку, що рішення Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області № 22 від 3 березня 2018 року "Про відмову в призначенні пенсії» щодо ОСОБА_1 - не відповідає вимогам щодо всебічного, повного та повного та об`єктивного розгляду поданих позивачем документів, а тому є не правомірним та підлягає скасуванню.

Відповідно, позовні вимоги позивача в частині визнання цього рішення протиправним та його скасування є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також підлягають задоволень вимоги позивача про зобов`язання відповідача зарахувати до спеціального стажу позивача, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» період роботи позивача на шахті імені XXV з`їзду КПРС з 15 січня 1986 року по 3 листопада 1986 року та з 9 січня 1989 року по 27 лютого 1995 року.

Щодо позовних вимог позивача про зобов`язання відповідача зарахувати до спеціального стажу роботи позивача, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» періоду його навчання з 1 вересня 1982 року по 11 січня 1986 року в СПТУ № 104 та період проходження позивачем військової служби з 11 листопада 1986 року по 12 листопада 1988 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про професійну-технічну освіту» від № навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Як вбачається із трудової книжки позивача та диплома № НОМЕР_7 , виданого 11 січня 1986 року, ОСОБА_1 закінчив навчання 11 січня 1986 року за професією електрослюсар підземний 4 розряду та машиніст підземних установок 2 розряду та 5 січня 1986 року працевлаштувався на посаду електрослюсаря 4 розряду на Шахту імені ХХV з`їзду КПРС. Таким чином, період між днем закінчені навчання і днем зарахування позивача на роботу не перевищує трьох місяців.

Відповідно, при вирішенні питання щодо призначення позивачу пільгової пенсії час навчання позивача підлягає зарахуванню як до загального страхового стажу, так і до пільгового стажу.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби […] зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу […] особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу […], не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію а пільгових умовах.

Аналогічні положення викладені і в ч. 1 ст. 2 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу».

Як вбачається з трудової книжки позивача, він перед призовом на строкову військову службу працював на посаді електрослюсаря 4 розряду на Шахті імені ХХV з`їзду КПРС, зазначена професія відноситься до Списку № 1 та передбачає право на пенсію на пільгових умовах; після строкової військової служби позивач знов почав працювати з 9 січня 1989 року посаді електрослюсаря 4 розряду на Шахті імені ХХV з`їзду КПРС.

Таким чином, період між днем закінчені навчання і днем зарахування позивача на роботу не перевищує трьох місяців.

Відповідно, при вирішенні питання щодо призначення позивачу пільгової пенсії час проходження позивачем строкової військової служби позивача підлягає зарахуванню як до загального страхового стажу, так і до пільгового стажу.

Разом із цим суд зазначає, що зарахування до пільгового стажу позивача як періоду навчання його в СПТУ так і періоду строкової служби в армії не було предметом розгляду управлінням Пенсійного фонду, так як зазначене питання постає лише у випадку прийняття управління рішення про зарахування до пільгового стажу заявника певних періодів його робити. Враховуючи, що відповідачем при розгляді заяви позивача було вирішено не зараховувати до його пільгового стажу періодів його роботи на Шахті імені ХХV з`їзду КПРС, питання про зарахування до пільгового стажу періодів навчання та служби в армії було передчасне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Питання щодо не зарахування до пільгового стажу позивача періодів його навчання і служби в армії з а у м о в и з а р а х у в а н н я до такого стажу періодів його роботи на Шахті імені ХХV з`їзду КПРС - не є спірним.

Відповідно, у задоволенні вимог в цій частині має бути відмовлено.

Щодо позовних вимог позивача про зобов`язання відповідача призначити, нарахувати та виплатити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» з моменту звернення ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії, тобто, з 18 жовтня 2017 року, суд зазначає наступне.

У «Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень», прийнятих Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року, зазначено, що суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до

компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Поняття дискреції міститься в п. 1.6 Методологи проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 23 червня 2010 року № 1380/5, де зазначено, що дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Як встановлено під час розгляду справи Лівобережним об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Маріуполя було відмовлено у призначенні пенсії позивачу на пільгових умовах у зв`язку із не зарахуванням до пільгового стажу періодів його роботи на Шахті імені XXV з`їзду КПРС Макіївського виробничого об`єднання «Макіїввугілля». Питання щодо дослідження інших відомостей, доданих позивачем до заяви про призначення пенсії, у рішенні не висвітлюється.

З урахуванням встановлених обставин, підтверджених відповідними доказами, суд позбавлений в межах цієї справи повноважень щодо зобов`язання відповідача прийняти рішення про призначення пенсії позивачу.

Разом із цим суд зазначає, що відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Згідно абз. 2 ч. 4 ст. 245 КАС Україні у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи наведене вище, суд вважає що належним та достатнім способом захисту прав позивача буде: визнати протиправним та скасувати спірне рішення Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя № 22 від 3 березня 2017 року "Про відмову в призначенні пенсії»; зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача періоди його роботи Шахті імені XXV з`їзду КПРС Макіївського виробничого об`єднання «Макіїввугілля»; зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 1 жовтня 2018 року, зареєстровану за № 10320, про призначення йому пенсії на пільгових умовах - з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Керуючись ст.ст. 2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 118, 159-165, 199, 205, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: 87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, буд. 27А) про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Скасувати рішення Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя № 22 від 3 березня 2017 року «Про відмову в призначенні пенсії» стосовно ОСОБА_1 .

Зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до стажу позивача, що дає право на пенсію на пільгових умовах, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди його роботи з 15 січня 1986 року по 3 листопада 1986 року та з 9 січня 1989 року по 27 лютого 1995 року на посаді електрослюсаря підземного четвертого розряду на Шахті імені XXV з`їзду КПРС Макіївського виробничого об`єднання «Макіїввугілля».

Зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 за вх. № 6848 від 3 березня 2017 року про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: 87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, буд. 27А) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно приписів підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення Донецького окружного адміністративного суду подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Н.П. Волгіна