Справа № 240/3978/19
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2019-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2019 року м. Житомир справа № 240/3978/19

категорія 113040000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Черняхович І.Е., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Житомирській області про визнання протиправним та скасування постанови про накладення штрафу,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_2 , позивач) звернувся до суду з позовом до Управління Держпраці у Житомирській області (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими особами Управління Держпраці у Житомирській області від 08.02.2019 №ЖИ36/34/06-30-13-05//ДФС-ДС.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в період з 18.12.2018 по 10.01.2019 посадовими особами Головного управління ДФС у Житомирській області була проведена планова виїзна документальна перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання ним законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 23.03.2016 по 31.12.2017, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 23.03.2016 по 31.12.2017 та виконання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 23.03.2016 по 31.12.2017. За результатами перевірки був складений акт від 17.01.2019 №34/06-30-13-05/ НОМЕР_1 , в якому зафіксовано порушення позивачем п.1 ч.2 ст.6, п.2 ч.1 ст.7, ч.2 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а саме заниження за період з 23.03.2016 по 31.12.2017 суми єдиного внеску, нарахованого з чистого оподаткованого доходу у розмірі 22,00% з урахуванням максимальної величини, на загальну суму 2397,80 гривень за 2016 рік. В подальшому, Управлінням Держпраці у Житомирській області було винесено постанову від 08.02.2019 №ЖИ36/34/06-30-13-05//ДФС-ФС, якою за вищезазначене порушення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 був накладений штраф у розмірі 125190,00 гривень відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України. Однак, позивач зазначає, що згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, у разі порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі. З огляду на зазначене, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 вважає, що накладений на нього оскаржуваною постановою штраф перевищує розмір штрафу, визначений діючим законодавством, а тому постанова від 08.02.2019 №ЖИ36/34/06-30-13-05//ДФС-ДС є протиправною та підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 01 квітня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) учасників справи. Крім того, вказаною ухвалою встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому копії ухвали. Копію вищезазначеної ухвали 02.04.2019 було надіслано на адресу місцезнаходження Управління Держпраці у Житомирській області, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та отримано відповідачем 04 квітня 2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, що повернулось на адресу суду (а.с.69). Однак, станом на дату розгляду справи відповідач свого права на заперечення щодо заявлених позовних вимог не реалізував, відзиву на позовну заяву до суду не надав.

24 квітня 2019 року до відділу документального забезпечення суду надійшло клопотання від представника Управління Держпраці у Житомирській області про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін (а.с.73).

Ухвалою суду від 26 квітня 2019 року вказане клопотання було задоволено та призначено адміністративну справу № 240/3978/19 до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом осіб, які беруть участь у справі на 29 травня 2019 року 11:00.

У зв`язку з хворобою головуючого судді Черняхович І.Е., судове засідання у справі, що призначене на 29 травня 2019 року, було перенесено на 13 червня 2019 року о 12:00.

13 червня 2019 року позивач до суду не з`явився, у зв`язку з цим судове засідання було відкладено на 14:30 27 червня 2019 року.

В судовому засіданні, що відбулося 27 червня 2019 року за участі представника позивача ОСОБА_3 та представника відповідача ОСОБА_4 було оголошено перерву до 10:00 17 липня 2019 року для надання відповідачу часу надати матеріали справи про накладення штрафу.

17 липня 2019 року до суду з`явився представник відповідача ОСОБА_5 . Натомість, позивач та його представник, якій було належним сином повідомленні про дату, час та місце проведення судового розгляду справи, в судове засідання не прибули.

Разом з тим, 17 липня 2019 року до відділу документального забезпечення суду надійшло клопотання від представника позивача ОСОБА_3 , в якому останні просив відкласти розгляд адміністративної справи №240/3978/19 на інший день (а.с.95).

Розглянувши під час судового засідання вказане клопотання, суд на місці ухвалив продовжити розгляд справи без участі представника позивача.

Представник Управління Держпраці у Житомирській області Горбовський О.В. під час розгляду справи зазначив, що відповідачем було правильно застосовано до позивача штраф, передбачений абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП, оскільки відповідальність за виявлені під час перевірки порушення передбачена саме абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП. З огляду на зазначене представник просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Після з`ясування позиції відповідача та дослідження наявних у матеріалах справи доказів, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.77.1 та п.77.4 ст.77 Податкового кодексу України, п.2 ч.1 ст.13 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та на підставі наказу Головного управління ДФС у Житомирській області від 15.11.2018 № 2527 і плану - графіка проведення документальних перевірок суб`єктів господарювання на 2018 рік, посадовими особами Головного управління ДФС у Житомирській області була проведена планова виїзна документальна перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання ним законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 23.03.2016 по 31.12.2017, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 23.03.2016 по 31.12.2017 та виконання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 23.03.2016 по 31.12.2017.

За результатами перевірки був складений акт від 17.01.2019 №34/06-30-13-05/ НОМЕР_1 , зі змісту якого вбачається, що перевіркою достовірності відображення ФОП ОСОБА_1 у звітності сум доходу, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб було встановлено заниження ним сум доходу у період з 23.03.2016 по 31.12.2017 на загальну суму 884278,54 грн., за рахунок заниження загального обсягу доходу за 2016 року в сумі 664107,48 грн. та завищення витрат на загальну суму 220 171,06 грн. Однак, ФОП ОСОБА_1 відповідно п. З розділу III Наказу Міндоходів України від 14 квітня 2015 року №435 "Про затвердження Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" був звільнений від сплати за себе єдиного внеску з 2017 року, так як є пенсіонером за віком з 18.09.2014 (а.с.41).

Крім того, перевіркою правильності нарахування єдиного внеску з сум доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 22,00%, встановлено заниження ФОП ОСОБА_1 в періоді з 23.03.2016 по 31.12.2017 суми єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу у розмірі 22,00% з урахуванням максимальної величини та п. З розділу III Наказу Міндоходів України від 14 квітня 2015р. №435 "Про затвердження Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", на загальну суму 2 397,80 грн., за 2016 рік (а.с.42).

З огляду на зазначене, в акті від 17.01.2019 №34/06-30-13-05/ Головним управлінням ДФС у Житомирській області було зроблено висновок, що документальною плановою виїзною перевіркою ФОП ОСОБА_1 встановлено порушення останнім п.1 ч.2 ст.6, п.2 ч.1 ст.7, ч.2 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", яке виявилось у заниженні за період з 23.03.2016 по 31.12.2017 суми єдиного внеску, нарахованого з чистого оподаткованого доходу у розмірі 22,00 % з урахуванням максимальної величини, на загальну суму 2397,80 гривень за 2016 рік (а.с.64).

В подальшому, на підставі вказаного акту документальної виїзної перевірки від 17.01.2019 №34/06-30-13-05/ НОМЕР_1 начальником Управління Держпраці у Житомирській області Сечіним ОСОБА_6 було здійснено розгляд справи про накладення штрафу щодо порушення ФОП ОСОБА_1 . п. 1 ч.2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7, ч.2 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" у вигляді заниження за період з 23.03.2016 по 31.12.2017 суми єдиного внеску, нарахованого з чистого оподаткованого доходу у розмірі 22,00 % з урахуванням максимальної величини, на загальну суму 2397,80 гривень за 2016 рік.

Так, за наслідками розгляду справи, начальником Управління Держпраці у Житомирській області ОСОБА_7 , керуючись при цьому ст. 259 КЗпП України, ст. 53 Закону України "Про зайнятість населення", ч.3 ст.34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", п. 8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509, було винесено постанову про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу у розмірі 125190,00 гривень на підставі абз.2 ч.2 ст. 265 КЗпП України (а.с.9-10).

Правомірність прийняття зазначеної постанови, стала підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

При цьому суд звертає увагу, що ФОП ОСОБА_1 не заперечує допущення ним порушення, зазначених в акті від 17.01.2019 №34/06-30-13-05/, однак вважає, що накладений на нього оскаржуваною постановою штраф у розмірі 125190,00 грн. перевищує розмір штрафу, визначений в абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП, оскільки даною нормою передбачено, що фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, у разі порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі, несуть відповідальність у вигляді штрафу в трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені в Законі України від 08.07.2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 2464-VI).

Дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону (ст. 2 Закону №2464-VI).

Пунктом 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається Законом №2464-VI, а в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (ч. 4 ст. 8 Закону № 2464-VI).

Відповідно до абз. 3, 4 п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці, зокрема: фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців); а також фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту).

Крім того, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску;

Натоміть, для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464-VI).

Розмір єдиного внеску та пропорції його розподілу за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування визначені у статті 8 Закону № 2464-VI.

Зокрема, згідно з ч. 1 ст. 8 Закону № 2464-VI розмір єдиного внеску для кожної категорії платників, визначених цим Законом, та пропорції його розподілу за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування встановлюються з урахуванням того, що вони повинні забезпечувати застрахованим особам страхові виплати і соціальні послуги, передбачені законодавством про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; фінансування заходів, спрямованих на профілактику страхових випадків; створення резерву коштів для забезпечення страхових виплат та надання соціальних послуг застрахованим особам; покриття адміністративних витрат із забезпечення функціонування системи загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону № 2464-VI розмір єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок (ч. 2 ст. 9 Закону № 2464-VI).

Абзацом третім частини восьмої статті 9 Закону № 2464-VI передбачено, що платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Крім того, згідно з п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що Законом № 2464-VI на ФОП ОСОБА_1 покладений обов`язок здійснити своєчасне обчислення, нарахування та сплату єдиного внеску на всю суму доходу (прибутку), отриманого ним від підприємницької діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

Частиною 1 ст. 12 Законом № 2464-VI визначено, що забезпечення адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійснення контролю за сплатою єдиного внеску є завданнями центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до п. 2, 3 ч. 2 ст. 12 Закону № 2464-VI центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, відповідно до покладених на нього завдань забезпечує збір та ведення обліку надходжень від сплати єдиного внеску, а також здійснює контроль за додержанням законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати єдиного внеску.

Пунктом 2 частини 1 статті 13 Закону № 2464-VI органу доходів і зборів надано право проводити перевірки на підприємствах, в установах і організаціях, у осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, фізичних осіб - підприємців бухгалтерських книг, звітів, кошторисів та інших документів про нарахування, обчислення та сплату єдиного внеску, достовірності відомостей, поданих до Державного реєстру, отримувати необхідні пояснення, довідки і відомості (зокрема письмові) з питань, що виникають під час такої перевірки. При чому, документальні та камеральні перевірки проводяться у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Як вже було встановлено судом, Головним управління ДФС у Житомирській області була проведена планова виїзна документальна перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 зокрема і щодо питань дотримання ним законодавства щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 23.03.2016 по 31.12.2017. За результати вказаної перевірки був складений акт від 17.01.2019 №34/06-30-13-05/ НОМЕР_1 , яким встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 . п. 1 ч.2 ст.6, п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 2 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", яке виявилось у заниженні за період з 23.03.2016 по 31.12.2017 суми єдиного внеску, нарахованого з чистого оподаткованого доходу у розмірі 22,00% з урахуванням максимальної величини, на загальну суму 2397,80 гривень за 2016 рік (а.с.64).

Відповідно до ч. 11 ст. 9 Закону № 2464-VI у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно з п. 6, 8, ч. 1 ст. 13 Закону № 2464-VI орган доходів і зборів має право: застосовувати фінансові санкції, передбачені цим Законом; порушувати в установленому законом порядку питання про притягнення до відповідальності осіб, винних у порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску.

Заходи впливу та стягнення за порушення вимог Закону № 2464-VI щодо сплати єдиного внеску, передбачені статтею 25 зазначеного закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону № 2464-VI у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

В протилежному випадку, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату (ч. 4 ст. 25 Закону № 2464-VI) .

Відповідно до ч. 3 ст. 25 Закону № 2464-VI суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Крім того пунктами 2, 3, 6 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464-VI визначено, що орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції:

- за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум;

- за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску;

- за несплату, неповну сплату або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів), накладається штраф у розмірі 10 відсотків таких несплачених або несвоєчасно сплачених сум.

Про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску (ч. 14 ст. 25 Закону № 2464-VI).

З наведеного слідує, що органом уповноваженим застосовувати до платника єдиного внеску штрафні санкції за порушення вимог Закону № 2464-VI щодо сплати єдиного внеску, в тому числі й за заниження суми єдиного внеску, нарахованого з чистого оподаткованого доходу, є орган доходів і зборів. При чому, притягнення платника єдиного внеску до відповідальності у вигляді штрафу за вказане порушення здійснюється органом доходів і зборів, шляхом прийняття відповідного рішення відповідно до Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 № 449

(у редакції наказу Міністерства фінансів України від 04 травня 2018 року № 469).

Натомість, з матеріалів справи судом було встановлено, що у зв`язку із зафіксованим в акті документальної виїзної перевірки ГУ ДФС у Житомирській області від 17.01.2019 №34/06-30-13-05/ порушенням ФОП ОСОБА_1 . п.1 ч.2 ст.6, п.2 ч.1 ст.7, ч.2 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", яке полягало в заниженні за період з 23.03.2016 по 31.12.2017 суми єдиного внеску, нарахованого з чистого оподаткованого доходу у розмірі 22,00 % з урахуванням максимальної величини, на загальну суму 2397,80 гривень за 2016 рік, начальником Управління Держпраці у Житомирській області Сечіним ОСОБА_6 , було винесено постанову про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу у розмірі 125190,00 гривень на підставі абз. 2 ч.2 ст. 265 КЗпП України (а.с.9-10).

Приймаючи вказану постанову, Управління Держпраці у Житомирській області керувалось ст. 259 КЗпП України, ст. 53 Закону України "Про зайнятість населення", ч. 3 ст. 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та п. 8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509.

Відповідно до ст. 259 Кодексу законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

При цьому, згідно з п. 1 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 (далі Порядок №509), яким керувався відповідач при винесенні оскаржуваної постанови, передбачено, що вказаний порядок визначає механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України «Про зайнятість населення».

Із зазначеного вбачається, що застосування до суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів відповідно до Порядку № 509 здійснюється відповідним органом Держпраці лише у випадках вчинення такими суб`єктами господарювання та роботодавцями порушень законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України «Про зайнятість населення».

Оскаржувана у даній справі постанова начальника Управління Держпраці у Житомирській області Сечіна Сергія Миколайовича, було винесено на підставі абз. 2 ч.2 ст. 265 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до абз.2 ч.2 ст. 265 Кодексу законів про працю України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Згідно з ч. 4 ст. 265 Кодексу законів про працю України штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З аналізу абз.2 ч.2 ст. 265 Кодексу законів про працю України вбачається, що нею передбачено три окремих склади правопорушень у сфері законодавства про працю та зайнятість населення у випадку вчинення яких, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу.

Такими правопорушеннями є:

- фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту);

- оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві;

- виплата заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків.

Однак, вказаних в абз.2 ч.2 ст. 265 Кодексу законів про працю України порушень законодавства про працю та зайнятість населення фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 допущено не було.

Як вбачається з акту Головного управління ДФС у Житомирській області про результати перевірки від 17.01.2019 №34/06-30-13-05/ НОМЕР_1 , ФОП ОСОБА_1 було порушено п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 2 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а саме: занижено за період з 23.03.2016 по 31.12.2017 суми єдиного внеску, нарахованого з чистого оподаткованого доходу у розмірі 22,00% з урахуванням максимальної величини, на загальну суму 2397,80 гривень за 2016 рік (а.с.64). Таким чином, допущене позивачем порушення полягає у заниженні суми єдиного внеску, нарахованого з чистого оподаткованого доходу на загальну суму 2397,80 гривень, тобто нарахуванні та сплаті єдиного внеску у меншому розмірі за рахунок заниження позивачем, як фізичною особою-підприємцем суми чистого оподатковуваного доходу з якого нараховується єдиний внесок.

Однак, суд зауважує, що вказане порушення не є порушенням законодавства про працю та зайнятість населення і не підпадає під склад правопорушення щодо виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків, відповідальність за яке передбачена абз.2 ч.2 ст. 265 Кодексу законів про працю України.

Більш того, відсутність в діях позивача складу вищезазначеного правопорушення підтверджується результатами планової виїзної документальної перевірки, що відображені в акті від 17.01.2019 №34/06-30-13-05/ НОМЕР_1 . Зокрема, посадовими особами ГУ ДФС у Житомирській області при перевірці використання у діяльності найманих осіб було встановлено, що протягом періоду, що перевірявся, ФОП ОСОБА_1 використовував працю 16 оформлених належним чином найманих осіб, що було підтверджено документально: трудовими угодами, назами, табелями обліку робочого часу. Відповідно до укладених трудових договорів та відомостей про виплату заробітної плати, які були надані для перевірки, працівники були прийняті на роботу 01.09.2016, заробітна плата виплачувалась у повному обсязі, два рази на місяць, порушень ст. 115 КЗпП України встановлено не було. Податки були сплачені із нарахованої заробітної плати, та сплачені до бюджету своєчасно. (а.с.23,34-36). Також, перевіркою правильності нарахування єдиного внеску з сум заробітної плати, на які нараховується єдиний внесок, а також утримання єдиного внеску із заробітної плати, нарахованої особам, які працюють на умовах трудового договору не було встановлено завищення або заниження позивачем сум єдиного внеску, нарахованого на суми заробітної плати осіб, що працюють на умовах трудового договору. Крім того, було встановлено, що під час кожної виплати заробітної плати на суми якої нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум позивач сплачував нарахований на ці виплати єдиний внесок у встановленому чинним законодавством розмірі (а.с.43-44).

Вказане дає підстави для висновку, що в діях ФОП ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого абз.2 ч.2 ст. 265 Кодексу законів про працю України.

Вчинене ФОП ОСОБА_1 порушення щодо заниження за період з 23.03.2016 по 31.12.2017 суми єдиного внеску, нарахованого з чистого оподаткованого доходу на загальну суму 2397,80 гривень, є порушенням вимог Закону №2464-VI щодо сплати єдиного внеску.

З наведеного слідує, що притягнення позивача до відповідальності за вказане порушення повинно здійснюватися органом доходів і зборів в порядку, визначеному Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 № 449 .

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що приймаючи оскаржувану постанову від 08.02.2019 №ЖИ36/34/06-30-13-05//ДФС-ДС Управління Держпраці у Житомирській області застосувало до позивача відповідальність у вигляді штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, яке ФОП ОСОБА_1 вчинено не було, а тому приходить до висновку, що зазначена постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Протилежного відповідачем під час розгляду справи не доведено.

Вирішуючи спір по суті, суд ураховує, що згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому суд відмічає, що "на підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень: 1) повинен бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним; "у межах повноважень" означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх; "у спосіб" означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби; "з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано", тобто використання наданих суб`єкту владних повноважень повинно відповідати меті та завданням діяльності суб`єкта, які визначені нормативним актом, на підставі якого він діє; "обґрунтовано", тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Рішення повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Згідно з частиною 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивачем під час розгляду справи доведено та підтверджено наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів протиправність постанови від 08.02.2019 №ЖИ36/34/06-30-13-05//ДФС-ДС про накладення штрафу уповноваженими особами Управління Держпраці у Житомирській області, а тому позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи платіжного доручення №1656 від 27.03.2019 (а.с.4) фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 під час звернення з даним позовом до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1251,90 грн., який підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РПОКПП НОМЕР_1 ) до Управління Держпраці у Житомирської області (вул. Шевченка, 18-а, м. Житомир, 10008; ) про визнання протиправним та скасування постанови про накладення штрафу - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Житомирській області від 08.02.2019 №ЖИ36/34/06-30-13-05//ДФС-ДС про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу в розмірі 125190,00 гривень.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Житомирської області (вул. Шевченка, 18-а, м. Житомир, 10008; ) на користь фізичної особи-підприємця Марцун Володимира Федоровича ( АДРЕСА_1 ; РПОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у вигляді судового збору у сумі 1251,90 грн. (тисяча двісті п`ятдесят одна гривня дев`яносто копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Е.Черняхович