Справа № 2340/4532/18
Суддя: П.Г. Паламар
Дата ухвалення: 2019-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 року справа № 2340/4532/18

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Паламаря П.Г., розглянувши за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом комунального підприємства Водгео до Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулося КП Водгео (20705, Черкаська область, м. Сміла, вул. Я.Водяного, 45; далі - позивач) з позовом до Головного управління ДФС у Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235; далі - відповідач), в якому, з урахуванням уточнень, просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Черкаській області № від 25.10.2017, № від 25.10.2017 та № від 05.03.2018

27.12.2018 продовжено термін підготовчого провадження.

18.07.2019 поновлено провадження у справі зупиненого на підставі ухвали суду від 06.03.2019.

18.07.2019 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

25.07.2019 на підставі ст. 205 КАС України, в наслідок неявки в судове засідання всіх учасників справи, належним чином повідомлених, суд перейшов у письмове провадження.

В обґрунтування адміністративного позову зазначено, що підприємством не занижено базу оподаткування, а відповідачем в супереч Податкового кодексу України неправомірно збільшено грошове зобов`язання з ПДВ, а також застосовано штраф. Таким чином, спірні податкові повідомлення-рішення підлягають до скасування.

Відповідач до суду надав відзив, в якому викладені заперечення щодо задоволення адміністративного позову. В наданому запереченні зазначено, що відповідно пункту 187.10 ст. 187 Податкового кодексу України, КП «ВодГео» податкові зобов`язання та податковий кредит з податку на додану вартість в період з 01.01.2014 по 31.03.2017 визначало за касовим методом, однак перевіркою повноти визначення податкових зобов`язань встановлено їх заниження на загальну суму 1301633 грн., оскільки КП «ВодГео» в період з 01.09.2015 по 29.02.2016 не введено в дію тарифи, установлені Постановою НКРЕКП від 23.07.2015 року № 2074, що вплинуло на визначення бази оподаткування податком на додану вартість та, як наслідок, заниження ПДВ. Також, перевіркою встановлено, що позивачем, як податковим агентом, несплачено (неперераховано) податок на доходи фізичних осіб під час виплати заробітної плати, а тому ГУ ДФС у Черкаській області правомірно прийнято податкове повідомлення-рішення, яким до позивача застосовано штрафні санкції та пеня. Отже, спірні податкові повідомлення-рішення не підлягають до скасування.

Дослідивши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Комунальне підприємство Водгео, як суб`єкт господарювання юридична особа, ідентифікаційний код 30794986, зареєстроване 15.05.2007, та перебуває на обліку за основним видом діяльності «Забір, очищення та постачання води».

03.10.2017 Головним управління ДФС у Черкаській області проведено планову виїзну перевірку КП Водгео, за результатами якої складено акт від 03.10.2017 № 389/23-00-14-0107/30794986, яким зафіксовано порушення зокрема:

- п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 1301633 грн, в т.ч. за вересень 2015 року на суму 216724 грн., за жовтень 2015 року на суму 234398 грн, за листопад 2015 року на суму 240104 грн., за грудень 2015 року на суму 229099 грн, за січень 2016 року на суму 185505 грн, за лютий 2016 року на суму 195803 грн.;

- підпункту 163.1.2 пункту 163.1 статті 163, підпункт 164.1.2 пункту 164.1 статті 164, підпункти 168.1.1, 168.1.5 пункту 168.1 статті 168, підпункт «а» пункту 171.2. статті 171 та підпункт «а» пункту 176.2. статті 176 Податкового Кодексу України, а саме несвоєчасно сплачено податок на доходи фізичних осіб у періоді з 01.01.2016 року по 31.03.2017 року на суму 2363316,59 грн.

За наслідками встановлених порушень, Головним управлінням ДФС у Черкаській області прийняті податкові повідомлення-рішення від 25.10.2017:

-№ про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 1627041,25 грн., в тому числі основний платіж - 1301633грн. та штрафні санкції - 325408,25 грн.

-№ , про збільшення суми грошового зобов`язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб в розмірі 731044,85грн., в тому числі за штрафними санкціями 590829,15грн. та пенею 140215,7грн.

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями позивач звернувся до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Щодо податкового повідомлення рішення від 25.10.2017 № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 1627041,25 грн., в тому числі основний платіж - 1301633грн. та штрафні санкції - 325408,25 грн.

Відповідно до п. 187.10 cт. 187 ПК України, платники податку, які постачають теплову енергію, природний газ (крім скрапленого), надають послуги з транспортування та/або розподілу природного газу, інші житлово-комунальні послуги, перелік яких визначений законом, послуги (роботи), вартість яких включається до складу плати за послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій чи послугу з управління багатоквартирним будинком, фізичним особам, бюджетним установам, незареєстрованим як платники податку, а також житлово-експлуатаційним конторам, управителям багатоквартирних будинків, квартирно-експлуатаційним частинам, об`єднанням співвласників багатоквартирних будинків, іншим платникам податку, які здійснюють збір коштів від зазначених покупців з метою подальшого їх перерахування продавцям таких товарів (надавачам послуг) у рахунок компенсації їх вартості, визначають дату виникнення податкових зобов`язань та податкового кредиту за касовим методом.

Виходячи з норм пункту 187.10 ст. 187 ПК України, КП «ВодГео» податкові зобов`язання та податковий кредит з податку на додану вартість в період з 01.01.2014 по 31.03.2017 визначало за касовим методом.

Так, перевіркою достовірності відображених показників у поданих податкових деклараціях з податку на додану вартість (рядки 1.1 - 8) за період з 01.01.2014 по 31.03.2017 на підставі наступних документів: головних книг, податкових накладних, актів виконаних робіт, оборотно - сальдових відомостей по рахунках 701 « Доходи від реалізації готової продукції», 703 «Дохід від реалізації робіт і послуг», 712 «Дохід від реалізації інших оборотних активів», 643 «Податкові зобов`язання» встановлено їх заниження на загальну суму 1 301 633 грн., в т.ч. за вересень 2015 року на суму 216724 грн., за жовтень 2015 року на суму 234398 грн, за листопад 2015 року на суму 240104 грн., за грудень 2015 року на суму 229099 грн., за січень 2016 року на суму 185505 грн., за лютий 2016 року на суму 195803 грн.

Керуючись вимогами законів України «Про природні монополії», «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг», «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплопостачання», «Про питну воду та питне водопостачання», та відповідно до визначених Положенням про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженим Указом Президента України від 10 вересня 2014 року № 715, завдань, НКРЕКП, зокрема, встановлює тарифи на теплову енергію, централізоване водопостачання та водовідведення, комунальні послуги для суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках, ліцензування діяльності яких здійснюється НКРЕКП.

Статтею 1 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» від 09.07.2010 № 2479-УІ суб`єкт природної монополії - суб`єкт господарювання будь-якої форми власності, який провадить діяльність на ринку, що перебуває у стані природної монополії, у сфері централізованого водопостачання та водовідведення, захоронення побутових відходів і транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами.

Статтею 19 (Прикінцеві положення) Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» установлено що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, виконує функції державного регулювання у сфері теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення до закінчення процесу формування національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. До встановлення національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, тарифів на теплову енергію, транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) мережами, постачання теплової енергії, а також тарифів на послуги централізованого водопостачання та водовідведення діють тарифи, що встановлені відповідно органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку.

Зобов`язано у тримісячний строк органам місцевого самоврядування привести свої акти у відповідність з цим Законом.

Відповідно до пункту 13 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), затвердженого Указом Президента України від 10.09.2014 №715, рішення НКРЕКП. прийняті у межах її повноважень, обов`язкові до виконання суб`єктами природніх монополій.

Відповідно пункту 188.1 статті 188 ПК України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення.

Відповідно до пп.14.1.71 п. 14.1 ст. 14 ПК України, звичайна ціна - ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін. Це визначення не поширюється на операції, що визнаються контрольованими відповідно до статті 39 цього Кодексу.

У разі якщо ціни (націнки) на товари (роботи, послуги) підлягають державному регулюванню згідно із законодавством, звичайною вважається ціна, встановлена відповідно до правил такого регулювання. Це положення не поширюється на випадки, коли встановлюється мінімальна ціна продажу або індикативна ціна. У такому разі звичайною ціною вважається ціна, визначена сторонами договору, але не нижче за мінімальну або індикативну ціну.

Таким чином, в розумінні ПК України, по товарам/послугам, ціни на які підлягають державному регулюванню, договірна вартість є звичайною ціною, тобто ціною, яка встановлюється відповідно до правил такого регулювання.

Постановою НКРЕКП від 23.07.2015 року № 2074 установлено КП «ВодГео» тарифи на централізоване водопостачання - 9,71грн за 1 куб.м (без ПДВ) та на централізоване водовідведення 8,91грн за 1 куб. м (без ПДВ). Постанова набирає чинності з 01.09.2015року.

КП «ВодГео» відповідно до наказу директора підприємства від 09.11.2015 року №186 зазначені тарифи введено в дію з 15.11.2015 року, а наказом по КП «Водгео» від 04.12.2015 року № 202 дія наказу від 09.11.2015 року № 186 призупинена.

Тарифи на централізоване водопостачання та на централізоване водовідведення установлені Постановою НКРЕКП від 23.07.2015 року № 2074 КП «ВодГео» не вводились. Постановою НКРЕКП від 28.01.2016 року № 121 установлено нові тарифи які введені підприємством в дію з 01.03.2016 року.

В свою чергу, аналіз вищенаведених законодавчих норм свідчить про обов`язок КП «ВодГео» застосовувати тарифи на водопостачання та водовідведення, встановлені постановою НКРЕКП від 23.07.15 р. № 2074.

Враховуючи викладене, КП «ВодГео» в період з 01.09.2015 по 29.02.2016 не введено в дію тарифи, установлені Постановою НКРЕКП від 23.07.2015 року № 2074, що вплинуло на визначення бази оподаткування податком на додану вартість та, як наслідок, заниження ПДВ у сумі 1 301 633 грн., в тому числі за вересень 2015 року в сумі 216724 грн., за жовтень 2015 року в сумі 216724грн, за листопад 2015 року в сумі 240104грн, за грудень 2015 року в сумі 229099грн, за січень 2016 року в сумі 185505грн, за лютий 2016 року в сумі 195803 грн. на порушення пункту 188.1. статті 188 та пп. 14.1.71 .п. 14.1 ст. 14 ПК України.

Розрахунок не доплати податку на додану вартість в результаті не застосування КП "ВодГео" тарифів відповідно до постанови НКРЕКП від 23.07.2015 №2074 наведено в додатку 19 до акта перевірки.

В позовній заяві, як підстава для скасування зазначеного податкового повідомлення рішення, зазначено, що відповідач донарахував зобов`язання з ПДВ не за касовим методом, що суперечить ст. 187 ПК України.

Однак, відповідно до п. 14.1.266 ст. 14 ПК України, касовий метод для цілей оподаткування згідно з розділом V цього Кодексу - метод податкового обліку, за яким дата виникнення податкових зобов`язань визначається як дата зарахування (отримання) коштів на банківський рахунок (у касу) платника податку або дата отримання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) ним товарів (послуг), а дата віднесення сум податку до податкового кредиту визначається як дата списання коштів з банківського рахунку (видачі з каси) платника податку або дата надання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) йому товарів (послуг).

Оскільки, позивачем не введено в дію тарифи, установлені постановою НКРЕКП від 23.07.2015 року № 2074, чим занижено базу оподаткування, що призводить до неможливості застосування касового методу.

Щодо податкового повідомлення рішення від 25.10.2017 № про донарахування суми грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 731 044, 85 грн., в тому числі штрафні санкції - 590 829,15 грн. та пеня - 140 215,7 грн.

В Акті перевірки позивача зазначено, що перевіркою дотримання встановлених строків сплати (перерахування) до бюджету податку на доходи фізичних осіб із заробітної плати встановлено порушення граничних термінів сплати податку на доходи фізичних осіб із нарахованої та виплаченої заробітної плати, у період з 01.01.2016 року по 31.03.2017 року на суму 2 363 316.59 грн. чим порушено підпункт 163.1.2 пункту 163.1 статті 163, підпункт 164.1.2 пункту 164.1 статті 164, підпункти 168.1.1, 168.1.5 пункту 168.1 статті 168 підпункт «а» пункту 171.2. статті 171 та підпункту «а» пункту 176.2 статті 176 ПК України,

Відповідно до п.п. 163.1.2 п. 163.1 ст. 163 ПК України, об`єктом оподаткування резидента є доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Згідно ст. 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця (п.п. 164.1.2 п. 164.1 ст. 164 ПК України).

Підпунктом 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України передбачено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду (п.п. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 ПК України).

Згідно п. 171.2. ст. 171 ПК України, особою відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні.

Відповідно до п. 176.2 ст. 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, шо виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

У відповідності до п. 127.1. ст. 127 ПК України ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Відповідно до пп. 129.1.3 п. 129.1 ст. 129 ПК України, нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом - після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання.

Таким чином, оскільки в ході проведення перевірки встановлено, що позивачем, як податковим агентом, несплачено (неперераховано) податок на доходи фізичних осіб під час виплати заробітної плати, ГУ ДФС у Черкаській області правомірно прийнято податкове повідомлення-рішення, яким до позивача застосовано штрафні санкції та пеня.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ст. 139 КАС України, судові витрати зі сплату судового збору не підлягають до відшкодування.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 77, 139, 241-246, 255, 295, 371 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.Г. Паламар