Справа № 824/562/19-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2019 р. м. Чернівці Справа № 824/562/19-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брезіної Т.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Сенюх Ю.І.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

представника третьої особи Лопуха С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Державного кадастрового реєстратора Відділу у м. Чернівці Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області - Заплітного Івана Дмитровича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд винести рішення, яким визнати протиправними та скасувати рішення Державного кадастрового реєстратора Відділу у м. Чернівці Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області - Заплітного Івана Дмитровича від 14.03.2019 р. №РВ-019 про відмову у внесені відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

В обґрунтуванні позовних вимог позивач зазначає, що разом з ОСОБА_5 являється власником житлового будинку по АДРЕСА_1 . З метою отримання у користування земельної ділянки, на якій розташований будинок, позивач звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області із заявою про державну реєстрацію вказаної земельної ділянки по АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1286 га. Однак, 14.03.2019 р. Державним кадастровим реєстратором Відділу у м. Чернівці Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області - Заплітним Іваном Дмитровичем прийнято рішення №РВ-019 про відмову у внесені відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, вказавши, що проект землеустрою не відповідає ст. 40 ЗК України, при цьому не зазначивши в чому полягає така невідповідність. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, у зв`язку із чим просить суд скасувати рішення від 14.03.2019 р. №РВ-019 про відмову у внесені відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

У відзиві на позов Державний кадастровий реєстратор Відділу у м. Чернівці Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області зазначає, що не погоджується із заявленими вимогами, оскільки за приписами земельного законодавства у містах безоплатно передаються у власність або надаються в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва не більше 0,10 гектарів. Таким чином, відповідач стверджує, що розроблена позивачем технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 площею 0,1269 га є порушенням вимог чинного земельного законодавства, а тому відмова від 14.03.2019 р. №РВ-019 є правомірною.

23.05.2019 р. ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження відповідно до ч.1 ст. 257 КАС України та призначено судове засідання адміністративної справи на 29.07.2019 року.

В судовому засіданні 29.07.2019 р. представник позивача та третьої особи підтримав заявлені позовні вимоги, з підстав вказаних у позові. Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, вказаних у відзиві на позов.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстровано по 1/2 права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 загальною площею 74,5 кв.м (а.с. 10).

На замовлення за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 площею 0,1269 га. (а.с. 37-40).

11.03.2019 р. позивач звернулась до Державного кадастрового реєстратора Відділу у м. Чернівці Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області із заявою про державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,1269 га, яка розташована по АДРЕСА_1 . (а.с. 28).

14.03.2019 р. відповідачем, за результатами розгляду заяви ОСОБА_4 від 11.03.2019 р., прийнято рішення №РВ-019 про відмову у внесені відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру. Підставою для відмови у реєстрації земельної ділянки вказано, що технічна документація із землеустрою позивача не відповідає ст. 40 Земельного кодексу України. Рекомендовано привести документацію у відповідність до земельного законодавства. (а.с. 30).

Судом встановлено, що спірні правовідносини полягають в перевірці дотримання Державним кадастровим реєстратором Відділу у м. Чернівці Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області вимог чинного законодавства під час прийняття від рішення від 14.03.2019 р. №РВ-019, яким відмовлено у внесені відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

Спірні правовідносини регулюються Земельним кодексом України, Законом України «Про державний земельний кадастр» 07.07.2011 року N 3613-VI, Законом України «Про землеустрій» 22 травня 2003 року N 858-IV .

До вказаних правовідносин суд застосовує такі положення законодавства.

Згідно положень ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд перевіряє дотримання вказаних критеріїв суб`єктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи допущенні бездіяльності.

Згідно з ст. 22 Закону України «Про державний земельний кадастр» від 07.07.2011 року N 3613-VI (далі - Закон №3613) визначено, що документи, які є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру, мають відповідати таким вимогам: текст документів має бути написаний розбірливо; документи не мають містити підчищення або дописки, закреслені слова чи інші не обумовлені в них виправлення, орфографічні та арифметичні помилки, бути заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст; документи мають відповідати законодавству.

Відповідно до підпункту 6 пункту 6 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 р.№1051, до повноважень державних кадастрових реєстраторів Держгеокадастру та його територіальних органів належить проведення перевірки відповідності поданих документів вимогам законодавства.

Згідно з ч. 4 ст. 9 Закону №3613 державний кадастровий реєстратор перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону №3613 відомості про об`єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об`єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів.

Згідно з положеннями ч. 6 ст. 24 Закону №3613 підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є, зокрема, невідповідність поданих документів вимогам законодавства.

Відповідно з ст. 40 Земельного кодексу України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

У відповідності до ч. 9 ст. 55 Закону України «Про землеустрій» 22 травня 2003 року N 858-IV якщо на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) передбачається здійснити передачу земельної ділянки державної чи комунальної власності у власність чи користування, на якій розташовано житловий будинок, право власності на який зареєстровано, така технічна документація розробляється на замовлення власника житлового будинку без надання дозволу Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України.

Згідно з до п. г) ч.1 ст. 121 Земельного кодексу України зазначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

З аналізу вказаних норм слідує, що для отримання безоплатно у користування чи у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в межах міста Чернівці, розмір такої земельної ділянки не повинен бути більше 0,10 гектара.

Згідно з матеріалів справи встановлено, що позивачем, разом із заявою про державну реєстрацію земельної ділянки, державному реєстратору було надано технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд розташовану в АДРЕСА_1 розроблена на земельну ділянку площею 0,1269 га. Однак, позивачем не враховано, що на будинок в АДРЕСА_1 за позивачем зареєстровано 1/2 права власності, в той час як до державного реєстратора ОСОБА_4 звернулась з приводу реєстрації усієї земельної ділянки площею 0,1269 га в тому числі і щодо земельної ділянки, яка розташована під 1/2 будинку ОСОБА_5 .

У відповідності до статті 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Таким чином, позивач просив внести відомості до Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею, що є більшою ніж встановлено законом і зареєструвати частину земельної ділянки, яка розміщена під будинковолодінням іншого власника.

У зв`язку із вказаним, суд дійшов висновку про правомірність рішення Державного кадастрового реєстратора Відділу у м. Чернівці Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області - Заплітного Івана Дмитровича від 14.03.2019 р. №РВ-019 про відмову позивачу у внесені відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідачем доведено суду правомірність та законність вчинених дій та прийнятого рішення. Водночас, судом не встановлено порушення оскаржуваним рішенням прав та інтересів позивача

Згідно з вимогами статей 132-143 КАС України суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 9, 14, 72, 73, 77, 90, 241, 250, 257, 260 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 серпня 2019 р.

Найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач: Державний кадастровий реєстратор Відділу у м. Чернівці Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області - Заплітний Івана Дмитровича (вул. Кохановського, 7 а, м.Чернівці, Чернівецька область, 58000, );

третя особа: ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Суддя Брезіна Т.М.