Справа № 280/5617/18
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

31 липня 2019 року м. Дніпросправа № 280/5617/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дурасової Ю.В.,

суддів: Божко Л.А., Суховарова А.В.,

секретар судового засідання: Комар Н.В.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14.02.2019 (головуючий суддя Кисіль Р.В., повний текст складено 25.02.2019)

в адміністративній справі №280/5617/18 а позовом ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, в якому просив суд визнати протиправними дії відповідача щодо визначення стажу роботи на посаді судді та відмови у здійсненні позивачу перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці; зобов`язати відповідача здійснити з 05.08.2018 перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, незалежно від заробітку (прибутку) одержаного позивачем після виходу у відставку, із урахуванням раніше проведених виплат за вказаний період.

Позов обґрунтовано тим, що він є суддею у відставці, та відповідач з лютого 2016 року нараховує та виплачує позивачу довічне грошове утримання судді у відставці. Пунктом 18 розділу І Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд»» від 12.07.2018 № 2509-VIII (далі - Закон №2509), який набрав чинності з 05.08.2018, статтю 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон №1402) було доповнено частиною 3 наступного змісту:

«До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді».

Позивач вважає, що до нього має бути застосована ця норма, а також, перерахований його стаж роботи на посаді судді та, відповідно збільшений розмір довічного грошового утримання судді у відставці.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14.02.2019 в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що до позивача не може бути застосована норма права щодо обрахунку стажу роботи на посаді судді, яка набрала чинності після виходу позивача у відставку, тобто норма ч. 2 ст. 137 Закону №1402. А тому, розрахунок стажу позивача, який дає право виходу у відставку, здійснений на дату відрахування зі штату господарського суду Запорізької області, може бути змінений лише у разі повторного призначення його на посаду судді.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, згідно якої останній просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вважає, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідачем до апеляційного суду подано відзив на апеляційну скаргу, згідно якого просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Позивачем до апеляційного суду надані пояснення, згідно яких повивач зазначає про неможливість звуження соціальних гарантій, гарантованих Конституцією України.

У судовому засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати, позов задовольнити. Надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі та поясненнях.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що Указом Президента України від 16.11.2004 №1419/2004 позивач був призначений строком на 5 років на посаду судді господарського суду Запорізької області.

Постановою Верховної ради України від 09.09.2010 №2512-VI позивача було обрано на посаду судді господарського суду Запорізької області безстроково.

Постановою Верховної Ради України від 04.02.2016 №997-VIII відповідно до п. 9 ч. 5 ст. 126 Конституції України позивача було звільнено з посади судді господарського суду Запорізької області у зв`язку з виходом у відставку.

Наказом голови господарського суду Запорізької області від 17.02.2016 №4к позивача було відраховано зі складу суду у зв`язку з виходом у відставку.

17.02.2016 позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

З розрахунку стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складеного на дату відрахування позивача зі штату господарського суду Запорізької області, станом на 17.02.2016 до стажу роботи судді, який дає право на відставку позивачу було зараховано:

- 3 роки 27 днів служби в Збройних силах,

- 1 рік 11 місяців навчання в Харківському юридичному інституті,

- 7 років 5 місяців та 4 дні роботи стажистом, слідчим прокуратури Новомиколаївського району, слідчим прокуратури, помічником прокурора Чернігівського району Запорізької області та

- 11 років 3 місяці та 1 день роботи суддею господарського суду Запорізької області.

Загальний стаж судді, який дає право на відставку визначений як 23 роки 8 місяців та 2 дні.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.04.2016 у справі №335/3100/16-а адміністративний позов позивача до управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя було задоволено, визнано протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя призначити та виплатити позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, починаючи з 18.02.2016, в розмірі 86% заробітку судді без обмеження граничного розміру з урахуванням довідки про суддівську винагороду, виданої господарським судом Запорізької області 17.02.2016.

Відповідно до ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08.07.2016 постанова Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.04.2016 у справі №335/3100/16-а набрала законної сили.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.03.2017 у справі №335/699/17, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.05.2017, адміністративний позов позивача був задоволений, визнано протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя щодо нездійснення позивачу перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01.12.2016 по 31.12.2016 включно, зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою господарського суду Запорізької області від 22.11.2016 №09-13/1175 в розмірі 86% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, незалежно від заробітку (прибутку), одержаного позивачем після виходу у відставку та з урахуванням проведених виплат за вказаний період.

На теперішній час, у зв`язку з реорганізацією органів Пенсійного фонду України, позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 86% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

14.11.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. В цій заяві позивач, із посиланням на нову редакцію ст. 137 Закону №1402, зазначає, що при розрахунку його стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного утримання судді у відставці, розрахунку суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, для перерахування його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці слід враховувати наступний сукупний стаж його професійної діяльності у сфері права:

- служба в Збройних силах 3 роки 27 днів,

- навчання в Харківському юридичному інституті 1 рік 11 місяців,

- стажист, слідчий прокуратури Новомиколаївського району, слідчий прокуратури, помічник прокурора Чернігівського району Запорізької області 7 років 5 місяців 4 дні,

- суддя господарського суду Запорізької області 11 років 3 місяці 1 день,

- старший юрист Лозівського відділення Українського акціонерного комерційного Промінвестбанку з 21.02.1996 по 11.06.1996 - 3 місяці 20 днів,

- адвокат з 24.10.1996 по 11.12.2002 - 6 років 1 місяць 18 днів та

- з 22.03.2016 по 07.08.2018 - 2 роки 4 місяці 17 днів, помічник першого заступника голови господарського суду Запорізької області з 01.02.2003 по 15.11.2004 - 1 рік 9 місяців 15 днів.

Загалом 34 роки 3 місяці 9 днів.

Позивач також в заяві до відповідача зазначив, що маючи стаж судді більше 25 років, має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 05.08.2018, в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмежень граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного ним після виходу у відставку.

У зв`язку із викладеним позивач просив відповідача:

- здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з 90% (а не з 86%) грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмежень граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного ним після виходу у відставку, із застосуванням в якості розрахункової величини мінімальної заробітної плати прожиткового мінімуму для працездатних осіб, починаючи з 05.08.2018, із урахуванням раніше проведених виплат за вказаний період; здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного позивачем після виходу у відставку, із застосуванням в якості розрахункової величини мінімальної заробітної плати прожиткового мінімуму для працездатних осіб, починаючи з 05.08.2018, із урахуванням раніше проведених виплат за вказаний період, виходячи з наступних складових суддівської винагороди: 1) посадовий оклад 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлюється на 1 січня календарного року (наразі 1762 грн., з 01.12.2018 це буде 1921 грн.); вислуга років - в розмірі 70% посадового окладу (стаж роботи більше 30 років).

До заяви були додані копія трудової книжки позивача, копія витягу з Єдиного реєстру адвокатів України, копія листа від 05.11.2018 №41783/0/9-18 (№2664/0/2-18, №01-6757/18, №9рс-1112/18, №1-22433/18, №02/3878) "Про зарахування (перерахунок) стажу роботи на посаді судді".

Листом від 28.11.2018 №760/С-9 відповідач надав відповідь на заяву позивача від 14.11.2018, якою відмовив у перерахунку щомісячного довічного утримання судді у відставці, із посиланням на те, що Законом України «Про судоустрій і статус суддів» №1402 передбачено, що перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці здійснюється лише у разу зміни розміру складових суддівської винагороди.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин суд першої інстанції правильно застосував норми Закону України «Про судоустрій і статут суддів», Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини.

Так, відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. При цьому, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19).

Отже, суб`єкти владних повноважень мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Організацію судової влади, судоустрій і статус суддів в Україні визначають Конституція України та Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 р. № 1402-VIII.

Згідно з ч. 1 ст. 69 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (№1402-VIII), на посаду судді може бути призначений громадянин України, не молодший тридцяти та не старший шістдесяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж професійної діяльності у сфері права щонайменше п`ять років, є компетентним, доброчесним та володіє державною мовою.

Частиною 6 статті 69 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (№1402-VIII) передбачено, що для цілей цього Закону вважається:

1) вищою юридичною освітою - вища юридична освіта ступеня магістра (або прирівняна до неї вища освіта за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста), здобута в Україні, а також вища юридична освіта відповідного ступеня, здобута в іноземних державах та визнана в Україні в установленому законом порядку;

2) стажем професійної діяльності у сфері права - стаж професійної діяльності особи за спеціальністю після здобуття нею вищої юридичної освіти;

3) науковим ступенем - науковий ступінь у сфері права, здобутий у вищому навчальному закладі (університеті, академії чи інституті, крім вищих військових навчальних закладів) чи науковій установі України або аналогічному вищому навчальному закладі чи науковій установі іноземної держави. Науковий ступінь, здобутий у вищому навчальному закладі чи науковій установі іноземної держави, повинен бути визнаний в Україні в установленому законодавством порядку;

4) стажем наукової роботи - стаж професійної діяльності у сфері права на посадах наукових (науково-педагогічних) працівників у вищому навчальному закладі (університеті, академії чи інституті, крім вищих військових навчальних закладів) чи науковій установі України або аналогічному вищому навчальному закладі чи науковій установі іноземної держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (№1402-VIII) до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Разом з тим, 05.08.2018 року, на підставі Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 12.07.2018 року № 2509-VIII, статтю 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (№1402-VIII) доповнено частиною другою, згідно з якою до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Абзацом 4 пункту 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (№1402-VIII) встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що Верховний суд, Вища рада правосуддя, Вища кваліфікаційна комісія суддів України, Рада суддів України, Державна судова адміністрація України, Національна школа суддів України, враховуючи внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висловили свою думку у спільному листі від 05.11.2018 р. №41783/0/9-18/2664/0/2-18/01-6757/18/9рс-1112/18/1-22433/18/02/3878 «Про зарахування (перерахунок) стажу роботи на посаді судді», відповідно до якого до стажу роботи на посаді судді зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, тобто застосовуються вимоги, що діяли на момент такого призначення (обрання).

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що в період з дати видання указу Президента України від 16.11.2004 №1419/2004 (яким позивача було призначено на посаду судді господарського суду запорізької області) до 17.02.2016 (дати відрахування позивача зі штату господарського суду Запорізької області у зв`язку із виходом у відставку) діяли наступні Закони України, якими визначався стаж судді, який дає право на відставку:

- Закон України "Про статус суддів" від 15.12.1992 № 2862-XII;

- Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VI.

При цьому, станом на дату відрахування позивача зі штату господарського суду Запорізької області (17.02.2016) діяв Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VI в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015 № 192-VIII.

Водночас, станом на дату розгляду даної справи та станом на дату звернення позивача до відповідача (14.11.2018) питання стажу судді визначаються Законом України «Про судоустрій і статус суддів» (№1402), який набрав чинності після виходу позивача у відставку.

За приписами ст. 52 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (№1402) суддею є громадянин України, який відповідно до Конституції України та цього Закону призначений суддею, займає штатну суддівську посаду в одному з судів України і здійснює правосуддя на професійній основі.

Судді в Україні мають єдиний статус незалежно від місця суду в системі судоустрою чи адміністративної посади, яку суддя обіймає в суді.

Матеріалами справи підтверджується, що станом на дату звернення до відповідача (14.11.2018) позивач не є працюючим суддею у значенні наведеному в ст. 53 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (№1402) - не займає штатну суддівську посаду в одному з судів України та не здійснює правосуддя на професійній основі.

Частинами 1, 5 статті 116 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (№1402) визначено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

За суддею, звільненим за його заявою про відставку, зберігається звання судді та гарантії недоторканності, встановлені для судді до його виходу у відставку.

Відповідно до п. 25 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (№1402) право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом України «Про судоустрій і статус суддів» (№1402), розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80% суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90% суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

За приписами абз. 4 п. 34 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (№1402) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

За приписами ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Водночас в даній справі не йдеться про пом`якшення або скасування відповідальності особи.

Відповідно до позиції Верховного Суду, що викладена в постанові від 09.11.2018 року у справі №559/443/17, стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийняті рішення про звільнення) і застосовується як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) № 1-7/99 від 09 лютого 1999 року Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб. Але це не означає, що цей конституційний принцип не може поширюватись на закони та інші нормативно-правові акти, які пом`якшують або скасовують відповідальність юридичних осіб. Проте надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Відповідно до ч. 4 ст.142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (№ 1402) у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Тобто, в Законі України «Про судоустрій і статус суддів», чинному на момент звернення позивача з заявою, прямо передбачено зворотну дію закону у часі, зокрема, в частині обрахунку довічного утримання.

Відповідно до ст.137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає правомірним висновок суду першої інстанції, що до позивача не може бути застосована норма права щодо обрахунку стажу роботи на посаді судді, яка набрала чинності після виходу позивача у відставку, тобто норма ч. 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (№1402), у зв`язку з тим, що у законі не має прямого посилання на зворотну дію закону у часі.

Слід зазначити, що відповідно до листа Державної судової адміністрації України від 03.01.2019 року № 10-181/19, зарахування (перерахунок) стажу роботи на посаді судді стосується лише суддів, які здійснюють правосуддя та суддів, які звільненні із займаної посади після набрання чинності Законом України від 12.07.2018 року № 2509-VIII «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» тобто з 05.08.2018 року.

Позивач, не є ані працюючим суддею, ані суддею, що звільнений із займаної посади після набрання чинності Законом України від 12.07.2018 року № 2509-VIII «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій та статус суддів», у зв`язку з чим позовні та апеляційні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Доводи, наведені позивачем в апеляційній скарзі, не спростовують правильність висновків судів першої інстанцій, а відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог.

З огляду на результати апеляційного розгляду справи, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14.02.2019 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14.02.2019 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили 31.07.2019 та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду в порядку п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 31.07.2019.

В повному обсязі постанова виготовлена 31.07.2019.

Головуючий суддя Ю.В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя А.В. Суховаров