Справа № 420/144/19
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2019-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/144/19
Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.,

суддів - Стас Л.В., Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом до Головного управління ДФС в Одеській області (далі - ГУ ДФС в Одеській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 27.06.2018 року №0-1521, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» за 2018 рік в сумі 25 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що належний їй на праві приватної власності автомобіль не є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2018 році, з огляду на те, що його середньоринкова вартість є меншою ніж 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 березня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку розміщений перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2018 (звітного) року, тобто, які є об`єктом оподаткування, відповідно до пп.267.2.1 п.267.2 ст.267 Податкового кодексу України.

Проаналізувавши дані офіційного веб-сайту Мінекономрозвитку, суд встановив, що у даному переліку наявний автомобіль позивачки, у зв`язку з чим, зробив висновок, що суб`єкт владних повноважень, при прийнятті спірного податкового повідомлення-рішення, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, адвокат, що представляє інтереси ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, де зазначив про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Представник апелянта просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування скарги представник апелянта зазначив, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки його доводам, що згідно з розрахунком середньоринкової вартості спірного транспортного засобу, проведеного за формулою визначеною Методикою визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 року №66 (далі - Методика), його вартість складає 1 101 976,14 грн., що є меншим ніж 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

До того ж доводами апелянта є те, що інформація з сайту Мінекономрозвитку, не є офіційною та не повинна використовуватися судом як доказ. На його думку, суд повинен був дослідити фактичний середньорічний пробіг автомобіля, врахувати строк його експлуатації.

Указує апелянт і на порушення контролюючим органом процедури прийняття податкового повідомлення-рішення, адже відсутній розрахунок середньоринкової вартості автомобіля.

ГУ ДФС в Одеській області, скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, відзначило, що не погоджується з її доводами та вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає критеріям законності та обґрунтованості.

Обґрунтовуючи таку позицію, контролюючий орган вказує, що автомобіль позивачки входить до переліку легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2018 (звітного) року. Дана інформація розміщена на офіційному сайті Мінекономрозвитку і є обов`язковою для контролюючого органа.

Враховуючи, що відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участі, суд апеляційної інстанції, відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши правильність встановлення судом першої інстанції обставин справи та додержання норм матеріального і процесуального права, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, зважаючи на наступне.

Установлені судом першої та апеляційної інстанцій обставини справи свідчать, що 17.11.2015 року за ОСОБА_1 зареєстровано автомобіль марки AUDI Q7, легковий універсал В, об`ємом двигуна 2967 см3, тип палива - дизель, 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 (а.с.9-10).

27 червня 2018 року контролюючий орган, згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, підпунктом 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України прийняв податкове повідомлення-рішення №0-1521, яким ОСОБА_1 визначив суму податкового зобов`язання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» за 2018 рік у сумі 25 000 грн.

Аналіз викладених фактичних обставин справи та законодавчих норм, що регулюють спірні правовідносини, свідчить про обґрунтованість висновку суду першої інстанції щодо правомірності визначення позивачці податкового зобов`язання з транспортного податку за 2018 рік, з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (стаття 1 Податкового кодексу України).

Згідно підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України (зараз і надалі в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Станом на 01 січня 2018 року мінімальна заробітна плата установлена в розмірі 3 723 грн. (стаття 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік»). Тобто, 375 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2018 року складає 1 396 125 грн.

Отже, виходячи з викладеного, об`єктом оподаткування у 2018 році стали легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1 396 125 грн. та з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно).

Слід відзначити, що така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального (абз.2 підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України).

Абзац 3 підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України визначає наступне:

щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.

Відповідно до положень пункту 2 Методики (зараз і надалі в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за такою формулою:

Сср = Цн х (Г / 100),

де Цн - ціна нового транспортного засобу в Україні з урахуванням марки, моделі, об`єму циліндрів двигуна, типу пального;

Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів з урахуванням строку експлуатації транспортних засобів у роках згідно з додатком 1 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 р. № 403.

Пунктом 3 Порядку № 403 встановлено, що середньоринкова вартість транспортного засобу розраховується за методом аналогії цін ідентичних транспортних засобів за такою формулою: С ср= Ц н х (Г / 100) х (1 ± (Г к / 100), де Ц н - ціна нового транспортного засобу в Україні; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації згідно з додатком 1; Г к - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу згідно з додатком 2.

Джерелом інформації про ціни нових транспортних засобів в Україні є офіційні прайс - листи виробників (дилерів) або довідкові дані про ціни щодо ідентичних або аналогічних нових транспортних засобів в Україні чи країнах-виробниках (експортерах) з урахуванням податків та зборів, що визначаються відповідно до законодавства (пункт 4 Порядку № 403).

Згідно пункту 5 Методики, ідентичними є автомобілі, в яких збігаються такі ознаки і параметри: марка; країна-виробник; тип кузова (седан, універсал тощо); модель; конструкція привода тягових коліс; тип та робочий об`єм двигуна; потужність двигуна; тип коробки переключення передач та інших складників силової передачі; габаритні розміри; рік випуску; комплектація.

Розбіжності можуть стосуватися комплектації, пробігу та технічного стану.

Згідно з п. 13 Методики Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого податкового (звітного) року розміщує на своєму офіційному веб-сайті перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо зазначених автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.

У разі відсутності на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку інформації про марку, модель легкового автомобіля, що має ознаки об`єкта оподаткування транспортним податком, Мінекономрозвитку за зверненням ДФС та/або власника зазначеного легкового автомобіля визначає його середньоринкову вартість, доповнює перелік, зазначений в абзаці першому цього пункту, такою інформацією та розміщує її на своєму офіційному веб-сайті.

Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна та тип пального (пункт 14 Методики).

Аналіз наведених положень законодавчих актів свідчить про врахування при розрахунку середньоринкової вартості певних ознак, параметрів і характеристик транспортного засобу, зокрема, строку експлуатації та пробігу.

Варто підкреслити, що обов`язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку. Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі розміщеної Мінекономрозвитку на своєму офіційному веб-сайті інформації про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Визначена середньоринкова вартість транспортного засобу не підлягає перегляду чи коригуванню. Такий висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладений в постанові від 20.03.2018 року (справа №820/4054/17).

Контролюючий орган, у підтвердження своєї позиції щодо правомірності визначення позивачу податкового зобов`язання, надав суду першої інстанції ксерокопію листа з офіційного веб-сайту Мінекономрозвитку, який містить перелік легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню у 2018 році (а.с.84).

Указана інформація була досліджена судом апеляційної та встановлено, що автомобіль марки AUDI модель Q7, рік випуску (включно) - до 3 років, об`єм двигуна 3 л., тип пального - дизель має середньоринкову вартість понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня 2018 (звітного) року.

Наведене свідчить, що за вказаними ознаками, транспортний засіб позивачки є об`єктом оподаткування транспортним податком.

Апелянт, не погоджуючись з висновками суду першої інстанції про правомірність спірного податкового повідомлення-рішення стверджує про те, що для проведення розрахунку за Методикою, ціна нового автомобілю марки AUDI модель Q7 повинна відповідати 2 203 952, 29 грн, коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортного засобу з урахуванням строку експлуатації у роках - 50.

Формула визначення вартості транспортного засобу позивачки наступна: 2 203 952,29 грн Х (50/100)= 1 101 976 грн, тобто, вартість є меншою, ніж встановлена середньоринкова, та не підпадає під оподаткування податком.

Зазначаючи про таку ціну автомобіля марки AUDI модель Q7, 2015 року випуску, об`єм двигуна 3 л., тип пального - дизель, апелянт покликався на сайт Авто Ріа та офіційних дилерів автомобіля марки AUDI в Україні.

Колегія суддів, не заперечує проти того, що саме така формула повинна бути застосована при визначення середньо ринкової вартості автомобіля, але вважає, що розбіжності у вартості виникли на підставі неоднакової ціни нового транспортного засобу марки AUDI модель Q7, 2015 року випуску, об`єм двигуна 3 л., тип пального - дизель, яку взяв за основу Мінекономрозвитку та представник позивачки.

Як зазначалося вище, Мінекономрозвитку встановлює ціну нового транспортного засобу в Україні, використовуючи нформацію, що міститься в офіційних прайс-листах виробників (дилерів) або використовуючи довідкові дані про ціни щодо ідентичних або аналогічних нових транспортних засобів в Україні чи країнах-виробниках (експортерах).

Як було зазначено вище у контролюючого органу відсутній обов`язок вимагати від Мінекономрозвитку інформацію за якими критеріями, останній, проводить відповідний розрахунок середньоринкової вартості транспортного засобу.

Натомість таке право надано позивачці і, у випадку незгоди з відповідним розрахунком середньоринкової вартості належного їй автомобіля, вона може оскаржувати рішення даного органу виконавчої влади у судовому порядку.

Є такими, що не засновані на приписах, наведеного вище законодавства, доводи апелянта про обов`язок контролюючого органу надавати до податкового повідомлення-рішення копію розрахунку середньоринкової вартості автомобіля, а також доводи, що інформація з сайту Мінекономрозвитку не є офіційною інформацією.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому доводи апелянта про порушення судом першої інстанції принципу верховенства права, не можуть бути прийняти до уваги, позаяк, що незгода мотивами, викладеними в судовому рішенні не свідчить про порушення права позивача доступу до правосуддя.

З точки зору змісту судового рішення, воно повинно містити дослідження фактичних обставин та питань права, які лежать в основі спору.

Обов`язок суду викладати мотиви рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної позиції захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Задля дотримання принципу справедливого суду мотивація рішення повинна засвідчити, що суддя насправді вивчив усі основні питання, винесені на його чи її розгляд, зокрема, рішення ЄСПЛ у справах Boldea v. Romania від 15 лютого 2007 р., п. 29; Helle v. Finland, 19 лютого 1997 р., п. 60.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає його законним та обґрунтованим.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас частина 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Оскільки дана справа була віднесена судом першої інстанції до справи незначної складності та розглянута в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін, колегія суддів дійшла висновку, що учасники справи можуть оскаржити рішення суду апеляційної інстанції в касаційному порядку, лише у випадках, перелічених вище.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду лише у випадках, встановлених ч.5 ст.328 КАС України.

Доповідач - суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя Л.П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 05.08.2019 року.