Справа № 1.380.2019.001747
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2019-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1.380.2019.001747
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кухар Н.А.

секретар судового засідання Шавель М.М.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Павліша О .Р .

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання незаконними і скасування податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Львівській області) про визнання незаконними та скасування податкового повідомлення рішення № 596113-13 від 23.10.2017 та податкової вимоги № 17676-17 від 14.02.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що є власником нежитлових сільськогосподарських споруд по АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 28.02.2007 та витягом про реєстрацію права власності. Зазначив, що зазначені споруди використовуються у господарській діяльності, скільки позивач займається вирощуванням сільськогосподарських культур. Позивач стверджує, що у відповідача відсутні законні підстави для нарахування податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачують фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, оскільки відповідні будівлі є об`єктами сільськогосподарського призначення, які не здаються в оренду, лізин і т.п. З огляду на викладене оскаржувані податкове повідомлення-рішення та податково вимога є протиправними та підлягають скасуванню. Просить позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити з підстав та мотивів, викладених у позові.

Відповідач у встановлений судом строк подав відзив на позов, в якому заперечив проти задоволення позову. Заперечення мотивує тим, що позивачу на праві власності належить нежитлова будівля загальною площею 8503,5 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно. З огляду на викладене у відповідача були підстави для нарахування сум зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачують фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, у зв`язку з чим було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення та податкову вимогу. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 11.04.2019 було залишено позовну заяву без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

02.05.2019 ухвалою Львівського окружного адміністративного суду було прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні).

01.07.2019 ухвалою Львівського окружного адміністративного суду було проведено заміну відповідача - Городоцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області на належного відповідача - Головне управління ДФС України у Львівській області.

Того ж дня ухвалою Львівського окружного адміністративного суду було вирішено перейти із спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін до розгляду справи №1.380.2019.001747 за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, встановив наступне.

Суд встановив, що ОСОБА_1 що 10.12.1999 зареєстровано як фізичну особу підприємця, РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , вид діяльності 01.11 - вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, 01.61 - допоміжна діяльність у рослинництві, 46.90 - неспеціалізована оптова торгівля.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 28.02.2007 ОСОБА_1 належить на праві власності нежитлова будівля загальною площею 8503,5 кв., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Опис об`єкта: прохідна, ПШО, ферми, качатник, фермо-комплекс.

23.10.2017 ГУ ДФС у Львівській області винесено податкове повідомлення-рішення форми № 596113-13 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на суму 117178, 23 грн.

14.02.2018 ГУ ДФС у Львівській області винесено податкову вимогу форми «Ф» № 17676-17 про сплату податкового боргу у розмірі 117178, 23 грн.

Позивач не погоджується з вищезазначеними податковим повідомленням-рішенням та податковою вимогою, вважає їх протиправними, тому звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Статтею 67 Конституції України встановлено обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Порядок погашення зобов`язань юридичних та фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і плати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, вжиття контролюючим органом заходів з метою погашення платниками податкового боргу врегульовано Податковим кодексом України.

У силу вимог пп.266.1.1 п.266.1 ст.266 Податкового кодексу України, платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пп.266.2.1 п.266.2 ст. 266 Податкового кодексу України).

Згідно з пп.266.3.1 п.266.3 ст.266 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Відповідно до пп.266.3.2 п.266.3 ст.266 Податкового кодексу України, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно з пп.266.5.1 п.266.5 ст.266 Податкового кодексу України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

За змістом пп.266.4.2 п.266.4 ст.266 Податкового кодексу України, сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (пп.266.6.1 п.266.6 ст.266 Податкового кодексу України).

Спірним питанням у межах цих правовідносин є встановлення того, чи є нерухоме майно, що належить позивачу, об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Вичерпний перелік об`єктів нерухомості, які не є об`єктами оподаткування зазначеним податком, наведено у пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України.

Зокрема, в силу вимог пп.«ж» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Аналіз зазначеної норми вказує на те, що об`єкт нерухомості не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за існування двох умов:

1)об`єкт повинен відноситися до будівель сільськогосподарського призначення;

2) об`єкт повинен належати сільськогосподарському товаровиробнику.

Наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 № 507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000 (далі - ДК 018-2000), призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) в Україні. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Державний класифікатор будівель та споруд (ДК БС) є складовою частиною Державної системи класифікації та кодування техніко-економічної та соціальної інформації.

Згідно з ДК 018-2000 до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) включено такі класи: "Будівлі промислові" (код 1251) та "Будівлі сільськогосподарського призначення" (код 1271).

Клас "Будівлі сільськогосподарського призначення " (код 1271) включає в себе будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та т. ін.

До групи "Будівлі нежитлові інші" (код 127) входить клас "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства" (код 1271).

Відтак, згідно з ДК 018-2000 будівлі класифікуються за їх функціональним призначенням.

Зважаючи на викладене, на переконання суду, з метою застосування норм підпункту 266.2.2 Податкового кодексу України при визначенні промислових підприємств необхідно дотримуватись вимог Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000.

Як встановив суд, ОСОБА_1 є фізичною особою підприємцем, що здійснює діяльність з вирощування сільськогосподарських культур.

За КВЕД основним видом діяльності ОСОБА_1 є діяльність у сфері вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, допоміжна діяльність у рослинництві та неспеціалізована оптова торгівля.

Відповідно до витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно та договору купівлі-продажу від 28.02.2007 ОСОБА_1 належить нерухоме майно: нежитлова будівля загальною площею 8503,5 кв., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 15896229, дата державної реєстрації 12.03.2007.

Вказана нежитлова будівля складається з таких об`єктів нерухомості як: прохідної, ПШО, ферми (чотири), качатника, фермо-комплексу.

З огляду на викладене, суд погоджується з доводами позивача про те, що належні йому прохідна, ПШО, ферми (чотири), качатник, фермо-комплекс можна кваліфікувати як будівлі сільськогосподарського призначення.

Наведене дає підстави стверджувати, що наявні у позивача нежилі приміщення підпадають під визначення "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства".

Отже, нежитлова будівля, яка належить ОСОБА_1 відносяться до категорії об`єктів нежитлової нерухомості, визначеної підпунктом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України.

Таким чином, як підтверджується матеріалами справи та не спростовано відповідачем, нежитлова будівля, яка належить ОСОБА_1 є будівлею сільськогосподарського призначення в силу свого функціонального призначення та безпосереднього використання.

Будь-яких доказів щодо використання позивачем вказаних будівель для цілей, не пов`язаних з сільськогосподарською діяльністю, відповідачем не надано.

За наведених обставин вищевказані будівлі, які на праві власності належать позивачу, є будівлями сільськогосподарського призначення та у відповідності до підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України не підлягають оподаткуванню податком на нерухоме майно, тому у відповідача не було правових підстав для визначення позивачеві грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та винесення податкового повідомлення-рішення від 23.10.2017 № 596113-13, що свідчить про протиправність відповідного податкового повідомлення-рішення.

Аналогічний правовий висновок наведено в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15 травня 2018 року у справі №806/2461/17; від 15 травня 2018 року у справі №806/2676/17; від 16 жовтня 2018 року у справі №809/1491/16; від 11 грудня 2018 року у справі 822/2614/16, який в силу ч.5 ст.242 КАС України, підлягає врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Оскільки, суд дійшов висновку, що податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у позивача відсутній, податкову вимогу № 17676-17 від 14.02.2018, яка винесена на підставі податкового повідомлення рішення № 596113-13 від 23.10.2017, слід визнати протиправною та скасувати.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи, що відповідач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності своїх дій, а позивачем доведено протиправність рішень відповідача, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 94, 241-246 КАС України , суд -

ВИРІШИВ:

Позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання незаконними і скасування податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області № 596113-13 від 23.10.2017 та податкову вимогу Головного управління ДФС у Львівській області № 17676-17 від 14.02.2018.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрийська, 35, ) в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в сумі 1171 (одна тисяча сто сімдесят одна) грн. 78 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Львівський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено та підписано 02.08.2019.

Суддя Кухар Н.А.