Справа № 300/1417/19
Суддя: Микитюк Р.В.
Дата ухвалення: 2019-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" серпня 2019 р. справа № 300/1417/19
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Микитюк Р.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління МВС України в Івано-Франківській області про зобов`язання до вчинення дій, -
ВСТАНОВИВ:
01.07.2019 ОСОБА_1 (надалі також - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до УМВС України в Івано-Франківській області (надалі також - відповідач) про зобов`язання до вчинення дій.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є пенсіонером МВС, полковник міліції у відставці. В період з 05.12.1983 по 17.07.1996 проходив службу на різних посадах, які входили до структури УМВС України в Тернопільській області. З 17.07.1996 по 30.12.2007 проходив службу на посадах відділу внутрішньої безпеки в Тернопільській області Управління внутрішньої безпеки ГУБОЗ МВС України, які до структури УМВС в Тернопільській області не відносились про що вказано у Витягу з Послужного списку колишнього працівника ОВС виданого Ліквідаційною комісією УМВС в Тернопільській області. Остання займана позивачем посада в органах внутрішніх справ посада заступник начальника відділу внутрішньої безпеки в Тернопільській області начальник відділення оперативного супроводження Служби внутрішньої безпеки ГУ ОЗ МВС України. 30.12.2007 був звільнений з органів внутрішніх справ у відставку за п. 65 "а" (за віком) згідно Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, наказом МВС України від 18.12.2007 №1693 о/с. Вислуга на день звільнення складає - календарна 26р., 01 міс., 08 дні.; пільгова 35р., 04 міс., 04 дні. Після звільнення із служби була призначена пенсія за вислугу років, відповідно до ЗУ "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ". Оскільки позивач проживає в Івано-Франківській області, виплатою та перерахунком пенсії здійснює ГУ ПФУ в Івано-Франківській області.
На виконання пунктів 3,5 Постанови КМУ від 21.02.2018 №103 УМВС України в Івано-Франківській області виготовило та направило до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області довідку від 22.03.2018 №3681/8-18 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, згідно якого грошове забезпечення для перерахунку пенсії складається із посадового окладу 4400,00 грн. за військовим (спеціальним) званням полковник 2400,00 грн., надбавка за стаж служби 3400,00 грн., надбавка за службу в умовах режимних обмежень 660,00 грн. та премії у розмірі 88%, що у грошовому виразі становить 9556,80 грн.
Однак з лютого 2019, розмір пенсійного забезпечення позивача зменшився. Для з`ясування обставин зміни розміру пенсії позивач звернувся до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, на що отримав відповідь від 18.04.2019 №459/П-15 про те, що у лютому 2019 відповідач своїм листом №452/108/05/8-19 довідку від 22.03.2018 №3681/8-18 визнано недійсною, та видано нову уточнюючу довідку від 18.02.2019 №444/8-19 для перерахунку пенсії позивача, в якій посадовий оклад зазначено 3100,00 грн., а премія 2,4%. У травні позивач звернувся до відповідача з вимогою виготовити та направити до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області нову довідку про розмір грошового забезпечення пенсіонера ОСОБА_1 для перерахунку призначеної пенсії станом на 01.01.2016 без обмеження граничного розміру, із зазначенням основних і додаткових видів грошового забезпечення, що були визначені довідкою №3681/8-18 від 22.03.2018, на що останній надав формальну відписку, з посиланням на роз`яснення Департаменту персоналу, організації та освітньої та наукової діяльності, а не з посиланням на норми чинного законодавства. Позивач вважає, що такі дії відповідача є неправомірними, що суперечать нормативним документам, що регулюють спірні правовідносини.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.07.2019 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.1-2).
Відповідач скористався правом на подання відзиву, який надійшов на адресу суду 16.07.2019. Проти позовних вимог заперечив та вважає, що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. (а.с.29-32).
Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив не скористався.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступне.
ОСОБА_1 є пенсіонером МВС (а.с. 12).
У період з 05.12.1983 по 17.07.1996 проходив службу на різних посадах, які входили до структури УМВС України в Тернопільській області. З 17.07.1996 по 30.12.2007 проходив службу на посадах відділу внутрішньої безпеки в Тернопільській області Управління внутрішньої безпеки ГУБОЗ МВС України, які до структури УМВС в Тернопільській області не відносились про що вказано у Витягу з Послужного списку колишнього працівника ОВС виданого Ліквідаційною комісією УМВС в Тернопільській області. Остання займана позивачем посада в органах внутрішніх справ посада заступник начальника відділу внутрішньої безпеки в Тернопільській області начальник відділення оперативного супроводження Служби внутрішньої безпеки ГУ ОЗ МВС України. 30.12.2007 був звільнений з органів внутрішніх справ у відставку за п. 65 "а" (за віком) згідно Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, наказом МВС України від 18.12.2007 №1693 о/с. Вислуга на день звільнення складає - календарна 26р., 01 міс., 08 дні.; пільгова 35р., 04 міс., 04 дні. (а.с. 17-18).
Після звільнення із служби позивачу була призначена пенсія за вислугу років, відповідно до ЗУ "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ". Оскільки позивач проживає в Івано-Франківській області, виплатою та перерахунком пенсії здійснює ГУ ПФУ в Івано-Франківській області. (а.с. 11).
На виконання пунктів 3,5 Постанови КМУ від 21.02.2018 №103 УМВС України в Івано-Франківській області виготовило та направило до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області довідку від 22.03.2018 №3681/8-18 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, згідно якого грошове забезпечення для перерахунку пенсії складається із посадового окладу 4400,00 грн. за військовим (спеціальним) званням полковник 2400,00 грн., надбавка за стаж служби 3400,00 грн., надбавка за службу в умовах режимних обмежень 660,00 грн. та премії у розмірі 88%, що у грошовому виразі становить 9556,80 грн. (а.с. 14).
З лютого 2019, розмір пенсійного забезпечення позивача зменшився.
Для з`ясування обставин зміни розміру пенсії позивач звернувся до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, на що отримав відповідь від 18.04.2019 за вих. №459/П-15 про те, що у лютому 2019 Ліквідаційною комісією УМВС в Івано-Франківській області своїм листом №452/108/05/8-19 довідку від 22.03.2018 №3681/8-18 визнано недійсною, та видано нову уточнюючу довідку від 18.02.2019 №444/8-19 для перерахунку пенсії позивача, в якій посадовий оклад зазначено 3100,00 грн., а премія 2,4%. (а.с. 16).
17.05.2019 позивач звернувся до відповідача з вимогою виготовити та направити до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області нову довідку про розмір грошового забезпечення пенсіонера ОСОБА_1 для перерахунку призначеної пенсії станом на 01.01.2016 без обмеження граничного розміру, із зазначенням основних і додаткових видів грошового забезпечення, що були визначені довідкою №3681/8-18 від 22.03.2018 (а.с. 19).
Територіальним медичним об`єднанням МВС України по Івано-Франківській області листом за вих. №33/29-501 від 22.05.2019 позивачу на звернення від 17.05.2019 надало лист, у якому зокрема зазначено, що пунктом 6 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", відповідною вважається посада, яка за класифікаційними характеристиками, зокрема назвою, розміром посадового окладу, функціональністю та організаційним рівнем підрозділу у структурі органу (організації, установи, військової частини тощо) прирівнюється до посади, з якої особа була звільнена.
Листом від 17.04.2019 №22/6-2016 Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності надано роз`яснення, що управління (відділи) внутрішньої безпеки в АР Крим, областях, містах Києві та Севастополі (підпорядковані Департаменту внутрішньої безпеки) функціонували в структурі підрозділів, підпорядкованих МВС, а не в структурі МВС. Посадові оклади працівникам зазначеного підрозділу були встановлені на рівні посадових окладів осіб начальницького складу органів внутрішніх справ для апарату ГУМВС (УМВС) України в АР Крим, областях, містах Києві та Севастополі, які згідно з діючою на той час структурою також підпорядковувались Міністерству внутрішніх справ.
Зазначена позиція була викладена у листі Департаменту від 18.05.2018 №22/6-2467 надісланого на запит Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України.
Додатково повідомляємо, що перерахунок раніше призначених пенсій здійснюється відповідно до вимог статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ" за документами, що є у пенсійній справі. Для отримання копії документів Вам необхідно звернутись до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (а.с.15).
Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Постановою Кабінету Міністрів України №730 від 16.09.2015 "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ" ліквідовано юридичну особу публічного права Управління МВС України в Івано-Франківській області яке на даний час перебуває в процесі ліквідації, який забезпечує ліквідаційна комісія.
Повноваження ліквідаційної комісії визначені Постановою КМУ № територіальних органів 1074 від 20.10.2011 "Про затвердження порядку здійснення заходів пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади" зокрема п. 18 визначено, що ліквідаційна комісія наділена виключно повноваженнями у частині забезпечення заходів пов`язаних із ліквідацією юридичної особи.
Суд погоджується з думкою відповідача зазначену у відзиві на адміністративний позов, що стосується окладу за військове (спеціальне) звання, визначені позивачем у позовній заяві, так як такі вказані у довідці для перерахунку його пенсії, водночас не погоджується із іншими позиціями визначеної позивачем, з огляду на нижчевикладене.
Частиною 3 статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ" встановлено, що перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.
Постановою КМУ від 11.11.2015 №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" встановлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових видів грошового забезпечення.
Пунктом 5 Порядку проведення перерахунку пенсій затвердженого постановою КМУ №45 від 13.02.2008 визначено, що розмір премії для перерахунку пенсії обраховується у середніх розмірах, що фактично виплачені за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою. Оскільки відповідно до Закону України №900 від 23.12.2015 у позивача виникло право на перерахунок пенсії, з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.
Згідно пункту 6 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" передбачено, що відповідною вважається посада, яка за кваліфікаційною характеристикою, окрема назвою, розміром посадового окладу, функціональністю та організаційним рівнем підрозділу в структурі органу (організації, установи, військової частини тощо) прирівнюється до посади, з якої особа була звільнена.
Листом від 17.04.2019 №22/6-2016 Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України надано роз`яснення, що управління (відділи) внутрішньої безпеки в АР Крим, областях, містах Києві та Севастополі, згідно з яким вказані підрозділи підпорядковані Департаменту внутрішньої безпеки і функціонували в структурі підрозділів, підпорядкованих МВС, а не в структурі МВС. Посадові оклади працівникам зазначених підрозділів були встановлені на рівні посадових окладів осіб начальницького складу органів внутрішніх справ для апарату ГУМВС (УМВС) України в АР Крим, областях, містах Києві та Севастополі, які згідно з діючою на той час структурою також підпорядковувались Міністерству внутрішніх справ.
Назване рішення було викладено у листі до Департаменту внутрішньої безпеки від 18.05.2018 за №22/6-26-47, який було надіслано на запит Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України.
Керуючись викладеним позивачу була виготовлена та направлена довідка про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій для осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ (міліції) за №1418-19 за якою його посада на день звільнення зі служби заступник начальника внутрішньої безпеки в Тернопільській області начальник відділення оперативного супроводження служби внутрішньої безпеки ГУБОЗ МВС України в Тернопільській області прирівняна до посади заступник начальника, що не входить до складу управління апарату ГУНП. Відповідно до даної довідки грошове забезпечення позивача становить: посадовий оклад 3100, грн., оклад за спеціальним званням полковник міліції 2400 грн., надбавка за стаж служби (50%) 2750 грн., надбавка за службу в умовах режимних обмежень (15%) 465 грн., премія (2,4%) 209 грн.
Суд зазначає, що об`єднання позивачем грошового утримання (надбавок міліцейських) з новими видами грошового утримання, надбавками що визначені для поліцейських є помилковим та необґрунтованим, оскільки ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ" зазначено, що у разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам які мають право на пенсію за цим Законом є нижчим, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Даною нормою законодавець визначає, що внаслідок перерахунку пенсій, розмір пенсій військовослужбовцям може бути нижчим за розмір раніше призначеної пенсії. А отже виходячи із аналізу даної норми законодавець не передбачає об`єднання раніше встановлених надбавок із грошового утримання (надбавками) які і привели до перерахунку раніше призначених пенсій військовослужбовців.
Окрім того, рішенням Конституційного Суду України №4-рп/2015 від 13.05.2015 надано тлумачення положень частини третьої статті 63 Закону, відповідно до якого перелік щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, який включає надбавки, доплати, підвищення, є вичерпним.
Аналіз наведених положень Закону вказує на єдиний підхід законодавця до визначення видів грошового забезпечення військовослужбовців, які враховуються як при призначенні пенсій (стаття 43), так і при перерахунку раніше призначених пенсій (стаття 63).
Отже, для врахування до складу грошового забезпечення, з якого обчислено пенсію, таких розмірів надбавок, які просить врахувати позивач для перерахунку пенсії немає законних підстав, так як Закон №2011-XII та Постанова КМ України №1294 вказує на грошове забезпечення, яке виплачується загалом військовослужбовцям, які проходять військову службу, а стаття 43 Закону №2262 XII та Постанова КМ України №393 вказують, які види грошового забезпечення підлягають для призначення/перерахунку пенсії.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.
У рішенні «ОСОБА_7 проти України» від 03.06.2014 Європейський суд з прав людини зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.
Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд з прав людини став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.
Конституційний Суд України у пункті 2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26.12.2011 зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист. У пункті 2.2. вказаного рішення зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116).
У рішенні від 02.03.1999 року №2-рп/99 у справі про комунальні послуги Конституційний Суд України вказав, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України; політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її проведення, відповідно до пункту 3 статті 116 Конституції України, здійснюється Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і Пенсійний фонд України. Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України бюджет Пенсійного фонду України затверджує Уряд України. Таким чином, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України.
Таким чином, норми чинного законодавства України та судова практика Європейського суду з прав людини допускають зміну Урядом механізму реалізації соціально-економічних прав громадян за умови збереження таких прав.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, суд приходить до висновку, що відповідач, при видачі довідки №444/8-19 від 18.02.2019 діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.
Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 2. ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З урахуванням вищезазначеного, суд на підставі наданих учасниками справи письмових доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
В задоволенні позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

відповідач: УМВС України в Івано-Франківській області Міністерство внутрішніх справ України, адреса: вул. Академіка Сахарова, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, .

Суддя Микитюк Р.В.