Справа № 159/3639/19
Суддя: Панасюк С. Л.
Дата ухвалення: 2019-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 рокум. КовельСправа № 159/3639/19

Провадження № 2-а/159/121/19

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Панасюка С.Л.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського Ковельського ВП СРПП № 1 ГУНП у Волинській області Романюка Руслана Вячеславовича, Ковельського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 оскаржує притягнення його до адміністративної відповідальності, а саме, винесену щодо нього поліцейським Романюком Р.В. постанову від 23.06.2019 року. Суть правопорушень, згідно постанови, полягає в тому, що позивач, 23.06.2019, об 22 год. 20 хв., в м. Ковелі, по вул. Луцькій, керував автомобілем марки «Опель Віваро», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив обгін на перехресті, не пред`явив посвідчення водія, реєстраційні документи, не був пристебнутий ременем безпеки, перевозив пасажирів більше, ніж передбачено. За адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.122, ст.125, ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП, на позивача накладений штраф у розмірі 425 грн. Позивач вважає постанову незаконною, правопорушень він не вчиняв, процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення не була дотримана. Просить постанову скасувати і закрити провадження у справі.

Відповідач Романюк Р.В. вважає постанову законною, процедуру її винесення не порушеною.

В позові слід відмовити повністю.

Пунктом 1 ст.9 КпАП зазначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно підпункту «а» пункту 14.6 ПДР України, обгін на перехресті заборонено.

Згідно підпунктів «а», «б» пункту 2.1 ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб.

Згідно підпункту «в» пункту 2.3 ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний в на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

Згідно підпункту п.21.1 ПДР України, дозволяється перевозити пасажирів у транспортному засобі, обладнаному місцями для сидіння в кількості, що передбачена технічною характеристикою так, щоб вони не заважали водієві керувати транспортним засобом і не обмежували оглядовість, відповідно до правил перевезення.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки реєстраційний документ на транспортний засіб.

Факт керування позивачем 23.06.2019 року, о 22 год. 20 хв., автомобілем марки «Опель Віваро», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м. Ковелі, по вул. Луцькій, та вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.122, ст.125, ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП підтверджений наданим відповідачами відеозаписом.

З відеозапису видно, що поліцейський Романюк Р.В. безпосередньо спостерігав факт здійснення позивачем обгону на перехресті, вказаний обгін зафіксований камерою.

Відеозаписом також зафіксовано, що, незважаючи на неодноразові вимоги поліцейського Романюка Р.В. , позивач так і не пред`явив йому для перевірки до моменту складання постанови про адміністративне правопорушення посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб.

Ці документи водій, згідно вказаних вище норм законодавства, зобов`язаний пред`являти для перевірки відразу, як тільки озвучена вимога поліцейського. Непред`явлення цих документів до моменту складання постанови про адміністративне правопорушення з надуманих позивачем підстав, що видно з відеозапису, правильно розцінене поліцейським Романюком Р. В. як відсутність цих документів при собі і підстава для притягнення водія до адміністративної відповідальності.

З відеозапису також видно, що під час руху автомобіля позивач, як водій, не був пристебнутий ременем безпеки і кількість пасажирів в кабіні очевидно заважала водієві керувати транспортним засобом і обмежувала оглядовість.

Пояснення позивача, що він відстебнув ремінь безпеки після того як зупинився, спростовується відеозаписом. Позивач не виходив з кабіни і вів спілкування з поліцейськими сидячи за кермом. Твердження поліцейського щодо числа пасажирів в кабіні позивач навіть не намагався спростовувати, оскільки порушення було очевидним.

За приписами ст.251 КпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відповідно до статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, положення Закону України «Про Національну поліцію» надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Відеозапис не породжує розумних сумнівів щодо достовірності зафіксованих ним обставин, сумнівів щодо придатності для такого фіксування використаного поліцейським приладу, тому вказаний відеозапис є допустимим доказом. Таким самим допустимим доказом, міг би бути і відеозапис з приладів позивача, якби він їх надав.

Позивач не довів факту упередженого ставлення до нього поліцейського Романюка Р.В. і причин такого ставлення. Відеозапис такого упередженого ставлення не підтверджує.

Як зазначено вище, поліцейський Романюк Р.В. вправі був зупинити автомобіль позивача, оскільки позивачем був здійснений обгін на перехресті. Причину зупинки поліцейський позивачу неодноразово пояснив.

Позивачу були роз`яснені права і його поведінка під час спілкування з поліцейським підтверджує, що він ці права розумів.

Позивач, як видно з відеозапису, не заявляв клопотань у тому вигляді як вони мають бути заявлені, натомість просто сперечався з поліцейським, не виконуючи його законні вимоги.

Постанова, яку оспорює позивач, містить усі мінімально необхідні реквізити.

Процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення була дотримана в тій мірі, коли не виникає жодного розумного сумніву в висновках поліцейського про винуватість позивача у вчиненні адміністративних правопорушень.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що поліцейський Ковельського ВП СРПП № 1 ГУНП у Волинській області Романюк Р.В., як суб`єкт владних повноважень, діяв в межах повноважень та у спосіб, передбачений законом та Конституцією України.

Керуючись ст.ст.5, 6, 7, 8, 9, 19, 25, 77, 121, 194, 211, 241, 242, 245, 246, 250, 286 КАС України, на підставі ст.ст.245, 251, 280 КУпАП, суд,

У Х В А Л И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського Ковельського ВП СРПП № 1 ГУНП у Волинській області Романюка Руслана Вячеславовича, Ковельського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:С. Л. Панасюк