Справа № 300/710/19
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2019-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2019 рокуЛьвів№ 857/6587/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Курильця А.Р.,

за участю секретаря судового засідання Болюк Н.В.,

представника відповідача Федишин О.В.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 травня 2019 року у справі № 300/710/19 (рішення ухвалено в м. Іввно-Франківську, головуючий суддя Микитюк Р.В., рішення складено в повному обсязі 13.05.2019) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 01.04.2019 звернувся в суд із адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 19.12.2018, яким позивачу збільшено суму грошового податкового зобов`язання за платежем військовий збір у розмірі 21626,42 грн., за 2015 рік, а також 5406,61 грн. застосовано як штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за 2015 рік.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 травня 2019 року в задоволенні адміністративного позов відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Апелянт вказує, що він не отримував матеріалів перевірки та жодних поштових відправлень, оскільки як стало відомо надалі про отримання листа з актом перевірки №1222/09-19-13-06/ НОМЕР_1 від 03.12.2018 та податкового повідомлення-рішення № від 19.12.2018 розписалася у повідомленні про вручення листоноша Укрпошти ОСОБА_2 та відправила повідомлення про вручення ГУ ДФС України в Івано-Франківській області. При цьому, відповідач не перевірив чи позивач отримував вказані документи про проведення перевірки та податкове повідомлення-рішення.

Крім того, зазначає, що станом на 01.01.2014 офіційний курс НБУ становив 7,99300 грн. за 1 долар США. Згідно офіційного курсу на 01.01.2014 вартість прощеного боргу у гривнях становить: 68463,50 * 7.99300 = 547 228,76 грн. Тобто, додатковим благом, яке могло би бути включено до загального місячного (річного) оподаткованого доходу є сума, яка б мала становити 547 228,76 грн, що становить собою вартість прощеного боргу у гривнях у відповідності із офіційним курсом іноземної валюти станом на 01.01.2014 та при умові дотримання Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області усіх положень та норм Порядку при проведенні документальної позапланової невиїзної перевірки, при дотриманні приписів ПК України та Порядку, а також при дотриманні усіх прав платника податків при складанні неправомірного акту про результати документальної позапланової невиїзної перевірки і винесенні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Позивач в судове засідання не прибув, про дату, час і місце апеляційного розгляду був повідомлений належним чином, проте подав заву про розгляд даної справи без його участі, тому колегія суддів, у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає за можливе розглядати справу за його відсутності.

У судовому засіданні представник відповідача заперечив вимоги апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, представника відповідача, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджується, що у період з 26.11.2018 по 30.11.2018 на підставі наказу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області №1668 від 25.12.2018 була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманих доходів у вигляді блага за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 платника податків-фізичної особи-громадянина ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

За результатами перевірки позивача податковим органом складений акт від 03.12.2018 за №1222/09-19-13-06/ НОМЕР_1 , згідно якого перевіркою встановлено, що платником порушено абз. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167 ПК України, в результаті чого донараховано 287743,23 грн податку на доходи фізичних осіб; пп.49.18.4, п.49.18 ст. 49, п. 179.1 ст. 179 ПК України від 02.12.2010 №2755-VI із змінами та доповненнями, а саме: не подання річної декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік; п 1.2, п.п. 1.6, п. 16-1 підрозділу 10 Розділу XX ПК України в результаті чого донараховано 21626,742 грн військового збору.

На підставі акту перевірки ГУ ДФС в Івано-Франківській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 19.12.2018 за №, відповідно до якого позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір у розмірі 21626,42 грн., за 2015 рік, а також 5406,61 грн. застосовано як штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за 2015 рік.

За результатами адміністративного оскарження відповідачем прийнято рішення №Р/99-99-11-05-01-25 від 27.02.2019 про залишення скарги без розгляду від 04.02.2019 б/н (вх..ДФС №360/ДНЗ, №362/ДНЗ, №361/ДНЗ від 07.02.2019) на податкові повідомлення-рішення від 19.12.2018 №, №, № без розгляду, та повернуто їх (а.с. 41).

Не погоджуючись із винесеним контролюючим органом податковим повідомленням-рішенням № від 19.12.2018 позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що анульований АТ «Райфайзен Банк Аваль» борг позивача за укладеним договором про припинення зобов`язань за кредитним договором №014/0025/82/74446 від 07.05.2007 року у сумі 1441761,14 грн. є доходом останнього, який підлягав включенню платником податку до його річного оподатковуваного доходу, як отримане додаткове благо відповідно до абзацу «д» підпункту 164.2.17. пункту 164.2. статті 164 Податкового кодексу України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Відповідно до абзацу другого пункту 164.1 статті 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

За правилами підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України є вичерпним.

Так, відповідно до підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України (в редакції, чинній з 1 січня 2015 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Отже, боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу (кредиту) та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, про що свідчить його підпис у додатковій угоді, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі №826/6896/17.

Підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № від 19.12.2018, яким позивачу збільшено суму грошового податкового зобов`язання за платежем військовий збір у розмірі 21626,42 грн., за 2015 рік, а також 5406,61 грн. застосовано як штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за 2015 рік було встановлення відповідачем факту неподання ОСОБА_1 податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік з відображенням у ній доходу у вигляді додаткового блага в розмірі 1441761,14 грн, отриманого від АТ «Райфайзен Банк Аваль» внаслідок анулювання (прощення) заборгованості в загальній сумі 1441761,14 грн., та відповідно несплати податку на доходи фізичних осіб у сумі 287743,23 грн.

Також, так як дохід платника податку фізичної особи-резидента, отриманий у вигляді додаткового блага включається до загального місячного оподаткованого доходу такого платника та підлягає оподаткуванню військовим збором за ставкою 1,5 %, податковим органом донараховано військового збору в сумі 21626,42 грн.

Зважаючи на те, що кредитором анульовано (прощено) основну суму заборгованості за кредитом (тіло кредиту) у розмірі 1441761,14 грн. (підтверджується Договором про припинення зобов`язань від 15.06.2015), колегія суддів дійшла висновку, що вказана сума у відповідності до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України є додатковим благом платника податку (позивача) та підлягає включенню до його загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (а.с. 54-55).

На момент проведення контролюючим органом перевірки ОСОБА_1 , ним не подано декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік, податок на доходи фізичних осіб з доходів, отриманих у 2015 році, не сплачено.

Відповідно до підпункту 54.3.5. пункту 54.3. статті 53 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом.

Згідно пункту 167.1. статті 167 Податкового кодексу ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків.

Таким чином, оскільки судом встановлено факт отримання ОСОБА_1 у 2015 році доходу у вигляді додаткового блага в розмірі 1441761,14 грн., останній підлягав оподаткуванню за ставками, визначеними пунктом 167.1. статті 167 Податкового кодексу України, а отже позивач зобов`язаний був сплатити 287743,23 грн. податку на доходи фізичних осіб та 21626,42 грн. військового збору.

Пунктом 120.1. статті 120 Податкового кодексу України встановлено, що неподання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати та сплачувати податки, збори, податкових декларацій (розрахунків) тягнуть за собою накладення штрафних санкцій за кожне таке неподання.

Відтак, відповідачем згідно оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 19.12.2018 за №№ правомірно донараховано позивачу 21626,42 грн. військового збору за неподання податкової декларації за 2015 рік (а.с. 19-21), через що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, відтак задоволенню не підлягають.

Стосовно посилань апелянта на не отримання ним матеріалів перевірки та жодних поштових відправлень через незаконні дії працівників Тлумацького відділення поштового зв`язку, то такі не заслуговують на увагу та не доводять протиправність дій податкового органу, позаяк за наслідками перевірки відповідачем було направлено на адресу позивача два поштові відправлення з актом перевірки та податковими повідомленнями-рішеннями.

При цьому, такі повернулись на адресу відповідача з повідомленнями про вручення, які датовані про їх одержання 06.12.2018, а саме поштові відправлення №480 та №312 (а.с. 25-26).

Відтак, вина суб`єкта владних повноважень, у даному випадку Головного управління ДФС в Івано-Франківській області відсутня.

Посилання апелянта на порушення порядку проведення перевірки, як на підставу задоволення позовних вимог не може братися до уваги , позаяк про обов`язок позивача подати декларацію про отриманий дохід в розмірі 1441761,14 грн. та про сплату платежів йому було відомо з моменту підписання договору про припинення зобов`язань за кредитним договором від 15.06.2015.

Колегія суддів відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 243, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 травня 2019 року у справі № 300/710/19 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Д. М. Старунський
судді В. М. Багрій
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 06.08.2019