Справа № 760/202/19
Суддя: Шереметьєва Л. А.
Дата ухвалення: 2019-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/497/19
В справі № 760/202/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Шереметьєвої Л.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві Постоя Тараса Вікторовича, третя особа: Департамент патрульної поліції про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження в справі, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з адміністративним позовом і просить постанову серії ЕАВ № 669736 від 16 жовтня 2018 року про притягнення її до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 122 КУпАП скасувати, а справу закрити.

Посилається в позові на те, що 16 жовтня 2018 року відповідачем було винесено постанову серії ЕАВ № 669736 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у зв`язку з тим, що вона, на думку відповідача, порушила вимоги п. 8.7.3.е ПДР, здійснюючи рух на заборонений червоний сигнал світлофора.

Вважає дії відповідача протиправними, а постанову незаконною та необґрунтованою,виходячи з наступного.

Так, 16 жовтня 2018 року вона, керуючи автомобілем Suzuki Vitara S, д.н.з. НОМЕР_1 , рухалась по просп. Перемоги, 104/6 в м. Києві з дотриманням Правил дорожнього руху на дозволений сигнал світлофору.

Оскаржувана нею постанова не містить послання на жоден доказ, який міг би підтвердити вчинення нею адміністративного правопорушення.

Також зазначає, що відповідачем були порушені її права відмовою у наданні пояснень та розгляду справи без участі її адвоката, не дивлячись на те, що нею було заявлено про наявність бажання скористатись правовою допомогою.

Вважає, що оскаржувана нею постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, зокрема не містить відомості про порядок її оскарження.

Крім того, відповідач, нехтуючи своїм обов`язком по збиранню доказів, на власний розсуд виклав у постанові вигадані обставини про, нібито, вчинене нею правопорушення, які не мають жодного правового підґрунтя або доказової бази.

Вважає, що постанова винесена з порушенням вимог законодавства, без належних та допустимих доказів, за відсутності дійсного факту вчинення адміністративного правопорушення, з порушенням права на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а тому вона є протиправною, незаконною та підлягає скасуванню, а сам інспектор допустив протиправні дії, оскільки ним було порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення та її законні права та інтереси.

Просить також поновити їй строк для звернення до суду, посилаючись на те, що строк нею пропущений з поважних причин.

Так, в постанові зазначене її місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. 25 КАС України вона в строк, визначений ч. 2 ст. 286 КАС України, подала позов за своїм місцем проживання - в Кіровський районний суд м. Дніпропетровська.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2018 року позов було повернуто з мотивів недоведеності нею територіальної підсудності справи Кіровському районному суду м. Дніпропетровська.

Про вказану ухвалу їй стало відомо тільки 28 грудня 2018 року після вручення представнику її копії.

У зв`язку з зазначеними обставинами просить поновити строк оскарження вказаної постанови в судовому порядку та задовольнити позов.

Ухвалою судді від 10 січня 2019 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ст.ст. 162, 165 КАС України, відповідачу був наданий строк для надання суду відзиву на позовну заяву, а третій особі - для надання письмових пояснень.

Відповідач копію ухвали про відкриття провадження не отримав, конверт повернувся до суду без вручення з відміткою поштового відділення «інші причини, які не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення».

Згідно з відомостями, які містяться в рекомендованому повідомленні про вручення поштових відправлень, представник третьої особи отримав копію ухвали про відкриття провадження 25 січня 2019 року.

Відповідач, скориставшись своїм правом, надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що твердження позивача не відповідають дійсності, а вимоги є безпідставними.

16 жовтня 2018 року він, перебуваючи в екіпажі патрульної поліції та здійснюючи патрулювання визначеної території Солом`янського району м. Києва, безпосередньо став свідком вчинення позивачкою вищезазначеного адміністративного правопорушення, та під час розгляду справи позивачці було надано пояснення щодо вчиненого нею правопорушення.

Під час розгляду справи позивачка поводила себе агресивно, перешкоджаючи повноцінному та всебічному розгляду справи, намагаючись уникнути адміністративної відповідальності.

На вимогу позивачки пред`явити відеозапис вчиненого нею правопорушення їй було роз`яснено, що такий запис не проводився, та це є підставою звільнення від адміністративної відповідальності, поряд з цим їй було повідомлено, що пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, також є доказом у справі.

Зупинивши транспортний засіб за порушення водієм вимог п. 8.7.3 ПДР, ним була названа посада, спеціальне звання та прізвище, було пояснено підставу зупинки , а також оголошено вимогу щодо надання для ознайомлення належних документів, передбачених нормами чинного законодавства.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення ним проводився близько 40 хвилин, що безперешкодно надавало змогу позивачці скористатися правовою допомогою адвоката, або іншого фахівця в галузі права, безпосередньо або за допомогою телефонного зв`язку.

Крім того, позивачкою за час розгляду справи не було надано доказів того, що її представник зміг би прибути найближчим часом, тому, враховуючи незначну складність справи, ним було запропоновано скористатися правовою допомогою в телефонному режимі, проте позивачка таку можливість не використала.

Згідно з пунктами 3 та 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 35 Закону встановлено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби в разі, якщо водій порушив ПДР.

Згідно з пунктом 1.9 ПДР особи, які порушують ПДР, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 8.7.3 е ПДР ввімкнений сигнал світлофору червоного кольору забороняє рух.

Зазначив, що відповідно до статті 252 КУпАП він оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Оскільки позивачкою було порушено п. 8.7.3 е ПДР, а ним дотримано передбаченого нормами чинного законодавства порядок розгляду зазначених справ, вважає вимоги позивачки безпідставними.

Виходячи з цього, просить у позові відмовити.

11 березня 2019 року на адресу суду надійшла відповідь позивачки на відзив з запереченнями на викладене в ньому.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачки, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 16 жовтня 2018 року відповідачем винесено постанову серії ЕАВ № 669736 у справі про адміністративне правопорушення, якою на позивачку накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Зі змісту постанови вбачається, що 16 жовтня 2018 року позивачка по пр. Перемоги 104/6 в м. Києві, керуючи транспортним засобом Suzuki Vitara S, д.н.з. НОМЕР_1 , порушила вимоги п. 8.7.3е ПДР, здійснюючи рух на заборонений червоний сигнал світлофору.

Диспозиція частини 2 статті 122 КУпАП України передбачає відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується.

Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Визначення доказів в справі про адміністративне правопорушення та їх перелік регламентований ст. 251 КУпАП. Обов`язок же доказування правомірності накладення адміністративного стягнення на позивача в даній категорій справ, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України,покладений на відповідача - суб`єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 27 червня 2019 року в справі № 560/751/17, яка відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України є обов`язковою для врахування судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Відповідно до п. 8.7.3.е ПДР України сигнали світлофора мають такі значення, зокрема червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Згідно з ч. 1 ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

За змістом ч. 1 ст. 249 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці.

Стаття 278 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1)чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2)чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3)чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4)чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5)чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно частини першої статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Порядок розгляду справ про притягнення особи до адміністративної відповідальності передбачений також Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 листопада 2015 року №1376, відповідно до розділу ІV якої розгляд справ про адміністративні правопорушення здійснюють уповноважені посадові особи органів поліції відповідно до статті 222 КУпАП.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення або місцем проживання правопорушника відповідно до статті 276 КУпАП у строки, визначені статтею 277 КУпАП.

Уповноважена посадова особа, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, відповідно до статті 280 КУпАП зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правомірного вирішення справи.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, уповноважена посадова особа органу поліції відповідно до статті 283 КУпАП виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В ній повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказані мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Згідно з ч. 5 ст. 77 КАС України якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідач, заперечуючи проти обставин, викладених в позові, в той же час належних та допустимих доказів, які б свідчили про правомірність його дій, до суду не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

При цьому провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Враховуючи викладене вище, відсутність доказів правомірності своїх дій з боку відповідача, встановлені судом обставини, не спростовані відповідачем, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки і в частині закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо неї.

Згідно з ч. 2 ст. 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Судом встановлено, та не заперечувалось відповідачем у відзиві, позивачкою був пропущений строк на звернення до суду у зв`язку з її зверненням до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська за місцем її реєстрації.

За таких обставин суд вважає поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду, а тому клопотання позивача про поновлення цього строку є обґрунтованим.

Керуючись ст.ст.8, 19 Конституції України, ст. ст. 1, 9, 122 ч. 2, 222, 258, 265-2, 268, 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 72, 77, 78, 242-246, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 669736 від 16 жовтня 2018 року, винесену Інспектором Управління патрульної поліції в м. Києві Постоєм Тарасом Вікторовичем відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Л.А.Шереметьєва