Справа № 500/1477/19
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №500/1477/19

31 липня 2019 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Мартиць О.І.

за участю:

секретаря судового засідання Риндюк В.Т.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 , довіреність від 03.07.2018

представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 , довіреність від 28.12.2018

представника відповідача Головного управління ДФС у Тернопільській області Живчик В.Т., довіреність від 04.01.2019 №18/10/19-00-10-05-12/297

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

27 червня 2019 року до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, в якій позивач просить

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення ГУ ДФС у Тернопільській області №0-1915 від 23.10.2018 та №0-1915 від 22.05.2019, за якими ОСОБА_4 визначено суму грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно за 2017/2018 рік у розмірі 39873,75 грн.

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення ГУ ДФС у Тернопільській області №0-1915 від 23.10.2018 та №0-1915 від 22.05.2019, за якими ОСОБА_2 визначено суму грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно за 2017/2018 рік у розмірі 22428,98 грн.

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення ГУ ДФС у Тернопільській області №0-1915 від 23.10.2018 та №0-1918 від 17.05.2019, за якими ОСОБА_3 визначено суму грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно за 2017/2018 рік у розмірі 107275,64 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 26.06.2019 позивачами отримано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Тернопільській області №0-1915 від 23.10.2018 (електронна копія) та №0-1915 від 22.05.2019, за якими ОСОБА_1 визначено суму грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно за 2017/2018 рік у розмірі 39873,75 грн.; №0-1915 від 23.10.2018 (електронна копія) та №0-1915 від 22.05.2019, за яким ОСОБА_2 визначено суму грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно за 2017/2018 рік у розмірі 22428,98 грн.; №0-1918 від 23.10.2018 року (електронна копія) та №0-1918 від 17.05.2019 року, за яким ОСОБА_3 визначено суму грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно за 2017/2018 ріку розмірі 107275,64 грн.

Однак, на момент виникнення податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно зазначені приміщення позивачів були розграбовані та відсутні в натурі на місцевості, а на їхньому місці росли та ростуть багаторічні чагарникові насадження та дерева.

Зокрема, це підтверджується матеріалами звітів про оцінку об`єктів нерухомого майна з фотографіями стану приміщень на 2010 рік, розрахунком потреби площі №39-2015 від 30.11.2015, постановою про закриття кримінального провадження від 28.11.2017, фотографіями від 31 березня 2016 року, які були представлені слідчому при поданні заяви про злочин, фотографіями стану приміщень від 11.06.2019, а також супутниковими знімками картографічного сервісу від компанії Гугл (Google Маps) в часі з 2008 по 2017 рік, які є у публічному доступі.

Так, при дослідженні правової природи податку на нерухоме майно в Україні, науковцями охарактеризовано умови виникнення обов`язку щодо справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки при наявності фактичного складу як сукупності різних за змістом юридичних фактів, що ґрунтуються на нормах різних галузей права. Зокрема, це наявність певного об`єкту матеріального світу; платника податків у власності якого перебуває майно; обов`язок із справляння цього податку формується по тих об`єктах, по яким можна визначити розмір площі; податкове зобов`язання визначається шляхом сумісних дій платника, контролюючого органу та органу, який здійснює реєстрацію об`єкта житлової нерухомості; обов`язок щодо оподаткування об`єкта житлової нерухомості обумовлюється відповідним рішенням місцевої ради, яке базується на нормах Податкового кодексу України.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 02.07.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, у справі призначено судове засідання на 30.07.2019

29.07.2019 від представника відповідача Головного управління ДФС у Тернопільській області через відділ документального забезпечення Тернопільського окружного адміністративного суду поступив відзив на адміністративний позов.

30.07.2019 розгляд справи відкладено до 31.07.2019.

В судовому засіданні 31.07.2019 позивач ОСОБА_1 та представник позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача Головного управління ДФС у Тернопільській області в судовому засіданні 31.07.2019 просила відмовити в задоволенні позову з мотивів, наведених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення учасників справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 65568049 від 11.08.2016, 65266636 від 08.08.2016 та №65565503 від 11.08.2016:

ОСОБА_1 на праві власності належать:

- 64/100 частки відгодівельного комплексу (частка в натурі);

- сінажні ями за адресами: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 на праві власності належать:

- 36/100 частки відгодівельного комплексу (частка в натурі);

- сінажні ями за адресами: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 на праві власності належать:

- приміщення корівників з молочним блоком за адресами: АДРЕСА_1 .

23.10.2018 Головним управлінням ДФС у Тернопільській області прийнято:

- податкове повідомлення рішення №0-1915 яким ОСОБА_4 визначено суму грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2017 в розмірі 1643,01 грн.

- податкове повідомлення рішення №0-1915 яким ОСОБА_2 визначено суму грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2017 в розмірі 924,19 грн.

- податкове повідомлення рішення №0-1915 яким ОСОБА_3 визначено суму грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2017 в розмірі 4420,32 грн.

17.05.2019 Головним управлінням ДФС у Тернопільській області прийнято податкове повідомлення рішення №0-1918 яким ОСОБА_3 визначено суму грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2018 в розмірі 102855,32 грн.

22.05.2019 Головним управлінням ДФС у Тернопільській області прийнято:

- податкове повідомлення рішення №0-1915 яким ОСОБА_4 визначено суму грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2018 в розмірі 38230,74 грн.

- податкове повідомлення рішення №0-1915 яким ОСОБА_2 визначено суму грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2018 в розмірі 21504,79 грн.

Не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями - рішеннями, позивачі звернулись до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (стаття 1 ПК України).

Згідно підпунктів 4.1.1, 4.1.3. пункту 4.1 статті 4 ПК України, податкове законодавство України ґрунтується на таких принципах зокрема як:

- загальність оподаткування - кожна особа зобов`язана сплачувати встановлені цим Кодексом, законами з питань митної справи податки та збори, платником яких вона є згідно з положеннями цього Кодексу;

- невідворотність настання визначеної законом відповідальності у разі порушення податкового законодавства.

Згідно пункту 6.1. статті 6 ПК України, податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

В силу вимог пункту 16.1. статті 16 ПК України платник податків зокрема зобов`язаний:

- стати на облік у контролюючих органах в порядку, встановленому законодавством України;

- вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів;

- подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів;

- сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Отже, платник податків зобов`язаний сплатити відповідні податки у встановленому законом розмірі та у встановлений строк, в свою чергу невиконання чого тягне за собою притягнення до відповідальності за порушення податкового законодавства.

Відповідно до статті 265 ПК України податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України встановлено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

При цьому, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 ПК України).

Відповідно до підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно з підпунктом 266.3.3 пункту 266.3 статті 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об`єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об`єкт.

За нормами підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звідного податкового року, за 1 кв.м. бази оподаткування.

Відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку (далі - ППР), та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Згідно підпункту 266.9.1. пункту 266.9 статті 266 ПК України податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України.

Фізичні особи можуть сплачувати податок у сільській та селищній місцевості через каси сільських (селищних) рад або рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, за квитанцією про прийняття податків.

Суд звертає увагу, що згідно статті 346 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) право власності припиняється у разі: 1) відчуження власником свого майна; 2) відмови власника від права власності; 3) припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; 4) знищення майна; 5) викупу пам`яток культурної спадщини; 6) примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; 8) звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; 9) реквізиції; 10) конфіскації; 11) припинення юридичної особи чи смерті власника.

Відповідно до статті 349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру.

Під час державної реєстрації припинення права власності на об`єкт нерухомого майна у зв`язку з його знищенням державний реєстратор не тільки вносить запис про припинення права власності на такий об`єкт, але й також закриває розділ Державного реєстру прав та реєстраційну справу.

Згідно правової позиції Верховного суду викладеної у постанові від 17.01.2019 у справі №708/254/18 умовами для припинення права власності на знищене нерухоме майно згідно вимог статі 349 ЦК Украйни, є наявність встановленого факту знищення майна, а також відповідної заяви власника майна про внесення змін до державного реєстру.

Документами, які підтверджують знищення майна, можуть бути матеріали технічної інвентаризації, що засвідчують факт знищення майна, довідки органів внутрішніх справ України, акт про пожежу, офіційні висновки інших установ або організацій, які відповідно до законодавства уповноважені засвідчувати факт знищення майна тощо.

Суд зазначає, що позивачами не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту звернення власниками ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 із заявою щодо припинення права власності через знищення нерухомого майна.

Також, згідно підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України не є об`єктом оподаткування:

а) об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, які перебувають у власності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, а також організацій, створених ними в установленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідного державного бюджету чи місцевого бюджету і є неприбутковими (їх спільній власності);

б) об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, які розташовані в зонах відчуження та безумовного (обов`язкового) відселення, визначені законом, в тому числі їх частки;

в) будівлі дитячих будинків сімейного типу;

г) гуртожитки;

ґ) житлова нерухомість непридатна для проживання, у тому числі у зв`язку з аварійним станом, визнана такою згідно з рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаної територіальної громади, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад;

д) об`єкти житлової нерухомості, в тому числі їх частки, що належать дітям-сиротам, дітям, позбавленим батьківського піклування, та особам з їх числа, визнаним такими відповідно до закону, дітям-інвалідам, які виховуються одинокими матерями (батьками), але не більше одного такого об`єкта на дитину;

е) об`єкти нежитлової нерухомості, які використовуються суб`єктами господарювання малого та середнього бізнесу, що провадять свою діяльність в малих архітектурних формах та на ринках;

є) будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств;

ж) будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку;

з) об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, які перебувають у власності громадських організацій інвалідів та їх підприємств;

и) об`єкти нерухомості, що перебувають у власності релігійних організацій, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, та використовуються виключно для забезпечення їхньої статутної діяльності, включаючи ті, в яких здійснюють діяльність засновані такими релігійними організаціями добродійні заклади (притулки, інтернати, лікарні тощо), крім об`єктів нерухомості, в яких здійснюється виробнича та/або господарська діяльність;

і) будівлі дошкільних та загальноосвітніх навчальних закладів незалежно від форми власності та джерел фінансування, що використовуються для надання освітніх послуг;

ї) об`єкти нежитлової нерухомості державних та комунальних дитячих санаторно-курортних закладів та закладів оздоровлення та відпочинку дітей, а також дитячих санаторно-курортних закладів та закладів оздоровлення і відпочинку дітей, які знаходяться на балансі підприємств, установ та організацій, які є неприбутковими і внесені контролюючим органом до Реєстру неприбуткових установ та організацій. У разі виключення з Реєстру неприбуткових установ та організацій декларація подається платником податку протягом 30 календарних днів з дня виключення, а податок сплачується починаючи з місяця, наступного за місяцем, в якому відбулося виключення з Реєстру неприбуткових установ та організацій;

й) об`єкти нежитлової нерухомості державних та комунальних центрів олімпійської підготовки, шкіл вищої спортивної майстерності, центрів фізичного здоров`я населення, центрів з розвитку фізичної культури і спорту інвалідів, дитячо-юнацьких спортивних шкіл, а також центрів олімпійської підготовки, шкіл вищої спортивної майстерності, дитячо-юнацьких спортивних шкіл і спортивних споруд всеукраїнських фізкультурно-спортивних товариств, їх місцевих осередків та відокремлених підрозділів, що є неприбутковими та включені до Реєстру неприбуткових установ та організацій. У разі виключення таких установ та організацій з Реєстру неприбуткових установ та організацій декларація подається платником податку протягом 30 календарних днів з дня виключення, а податок сплачується починаючи з місяця, наступного за місяцем, в якому відбулося виключення з Реєстру неприбуткових установ та організацій;

к) об`єкти нежитлової нерухомості баз олімпійської та паралімпійської підготовки. Перелік таких баз затверджується Кабінетом Міністрів України;

л) об`єкти житлової нерухомості, які належать багатодітним або прийомним сім`ям, у яких виховується п`ять та більше дітей.

З зазначених підстав суд не бере до уваги твердження позивачів що на момент виникнення податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно зазначені приміщення були розграбовані та відсутні в натурі на місцевості, а на їхньому місці росли та ростуть багаторічні чагарникові насадження та дерева, що підтверджується матеріалами звітів про оцінку об`єктів нерухомого майна з фотографіями стану приміщень на 2010 рік, розрахунком потреби площі №39-2015 від 30.11.2015, постановою про закриття кримінального провадження від 28.11.2017, фотографіями від 31 березня 2016 року, які були представлені слідчому при поданні заяви про злочин, фотографіями стану приміщень від 11.06.2019, а також супутниковими знімками картографічного сервісу від компанії Гугл (Google Маps) в часі з 2008 по 2017 рік, які є у публічному доступі.

За таких встановлених обставин, суд дійшов до висновку, що Головним управлінням ДФС у Тернопільській області правомірно прийнято податкові повідомлення - рішення за наявними документами:

- №0-1915 від 23.10.2018 та №0-1915 від 22.05.2019, за якими ОСОБА_4 визначено суму грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно за 2017/2018 рік у розмірі 39873,75 грн.

- №0-1915 від 23.10.2018 та №0-1915 від 22.05.2019, за якими ОСОБА_2 визначено суму грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно за 2017/2018 рік у розмірі 22428,98 грн.

- №0-1915 від 23.10.2018 та №0-1918 від 17.05.2019, за якими ОСОБА_3 визначено суму грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно за 2017/2018 рік у розмірі 107275,64 грн.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом також приймається до уваги, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Закріплений у частині першій статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В ході судового розгляду справи позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження протиправності оскаржуваних податкових повідомлень - рішень Головного управління ДФС у Тернопільській області.

Враховуючи, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними конкретними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, суд дійшов до висновку, що в позовній заяві наведені обставини, які не підтверджуються достатніми доказами, що свідчить про не обґрунтованість позовних вимог, а, отже, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Підстави для відшкодування судових витрат у справі відповідно до положень статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень:

- №0-1915 від 23.10.2018 та №0-1915 від 22.05.2019, за якими ОСОБА_4 визначено суму грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно за 2017/2018 рік у розмірі 39873,75 грн.

- №0-1915 від 23.10.2018 та №0-1915 від 22.05.2019, за якими ОСОБА_2 визначено суму грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно за 2017/2018 рік у розмірі 22428,98 грн.

- №0-1915 від 23.10.2018 та №0-1918 від 17.05.2019, за якими ОСОБА_3 визначено суму грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно за 2017/2018 рік у розмірі 107275,64 грн. відмовити повністю.

Реквізити учасників справи:

позивач ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 )

позивач ОСОБА_2 , (місце проживання: АДРЕСА_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 )

позивач ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 )

відповідач Головне управління ДФС у Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Білецька, 1, м. Тернопіль, 46003, )

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 серпня 2019 року.

Головуючий суддя Мартиць О.І.

копія вірна:

Суддя Мартиць О.І.