Справа № 824/452/19-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2019 р. м. Чернівці Справа № 824/452/19-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брезіної Т.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Сенюх Ю.І.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Любимової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного провадження справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області про скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

В поданому позові позивач просив суд скасувати прийняті Головним управлінням Державної фіскальної служби у Чернівецькій області податкові повідомлення - рішення № та № від 15.02.2019 року, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 15.02.2019 року, вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 15.02.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що не погоджується з прийнятими рішеннями, оскільки сплачений ОСОБА_2 за 2016 р. акцизний податок в сумі 183664,37 грн не є його власним доходом, а тому не повинен відображатись у складі оподаткованого доходу. Таким чином, позивач вважає безпідставними твердження податкового органу про обов`язок сплати з вказаної суми податку на доходи фізичних осіб та інші обов`язкові платежі (військовий збір, єдиний соціальний внесок, тощо).

Головне управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області у відзиві на позов заперечувало проти задоволення позову та зазначає про обов`язок позивача включити до загального оподаткованого доходу суму акцизного податку за 2016 р. в сумі 183664,37 гривень. На підставі проведеної документальної планової виїзної перевірки встановлено порушення позивачем вимог п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 2 ст. 9 Закону №2464, а саме не нараховано та не сплачено єдиний внесок за 2016 рік в сумі 40406,16 грн, у зв`язку із заниженням суми чистого оподаткованого доходу, що є базою для нарахування єдиного внеску. Таким чином, відповідач у відзиві стверджував про законність та правомірність прийнятих оскаржуваних рішень.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 24.04.2019 р. відкрито спрощене провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання по справі на 03.06.2019 року.

03.06.2019 р. судове засідання не відбулось у зв`язку із відрядженням головуючого судді. Розгляд справи призначено на 18.06.2019 року.

В судовому засіданні 18.06.2019 р. за участю представника позивача та представника відповідача вирішено відкласти розгляд справи до 25.07.2019 р. для надання учасниками справи додаткових доказі по справі.

22.07.2019 року до суду від позивача надійшло клопотання про закриття провадження у справі в частині оскарження прийнятих Головним управлінням Державної фіскальної служби у Чернівецькій області податкових повідомлень - рішень № та № від 15.02.2019 року, у зв`язку із скасуванням їх суб`єктом владних повноважень Державною фіскальною службою України (рішення ДФС України №16760/6/99-99-11-05-01-25 від 10.04.2019 року).

Ухвалою суду від 25.07.2019 р. закрито провадження у справі в частині оскарження прийнятих Головним управлінням Державної фіскальної служби у Чернівецькій області податкових-повідомлень-рішень від 15.02.2019 року №, №.

В судовому засіданні 25.07.2019 р. представник позивача підтримав заявлений позов, в той час як представник відповідача заперечував проти його задоволення.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Головним управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області проведено документальну планову перевірку самозайнятої особи ОСОБА_2 щодо дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, дотримання норм законодавства щодо ввезення, виробництва чи реалізації підакцизних товарів за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2017 р., за результатами якого складено Акт перевірки від 28.01.2019 р. №19/24-13-13-04-18/ НОМЕР_1 . (а.с. 8-25).

В акті перевірки від 28.01.2019 р. №19/24-13-13-04-18/ НОМЕР_1 зафіксовано наступні порушення, зокрема:

- пп.164.1,1., пп. 164.1.3 п, 164.1 ст.164 та п. 177.1, п.177.2 ст. 177 Податкового кодексу України №2755-УІ від 02.12.2010 р., внаслідок чого донараховано податок з доходів фізичних осіб від здійснення господарської діяльності за 2016р. на загальну суму 33059,59 грн.;

- абз.1 п.2 ч.1ст.7, п.2 ст.9 Закону України від 08.07.2010р. №2464-УІ „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", в результаті чого донараховано єдиний внесок, який підлягає нарахуванню з чистого оподатковуваного доходу на суму доходу (прибутку) на загальну суму 40406,16 грн., в тому числі за 2016р. в сумі 40406,16 гривень.

За результатами проведеної перевірки та встановлених порушень, податковим органом було прийнято наступні рішення:

- податкове повідомлення - рішення № від 15.02.2019 р., яким збільшено позивачу суму грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб в сумі 33059,59 грн основного зобов`язання та 8264,9 грн штрафних санкцій;

- № від 15.02.2019 р., яким збільшено позивачу суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір в сумі 2754,97 грн основного зобов`язання та 688,74 грн штрафних санкцій;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 15.02.2019 р. в сумі 40406,16 грн;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 15.02.2019 року в сумі 12121,85 гривень. (а.с. 26, 27).

Позивачем подано 25.02.2019 р. до податкового органу скаргу на вказані податкові повідомлення рішення, вимог про сплату боргу (неодоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску. (а.с. 28-30).

29.03.2019 р. ДФС України, за результатами розгляду скарги позивача від 25.02.2019 р., залишено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 15.02.2019 р. та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 15.02.2019 р. без змін. (а.с. 31-32).

10.04.2019 р. ДФС України, за результатами розгляду скарги позивача від 25.02.2019 р., скасувала податкові повідомлення - рішення № та № від 15.02.2019 року. (а.с. 58-62).

Судом встановлено, що спірні правовідносини полягають в перевірці дотримання податковим органом вимог чинного законодавства під час прийняття вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 15.02.2019 р. та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 15.02.2019 року.

Спірні правовідносини регулюються Податковим кодексом України, нормами Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон N 2464).

До вказаних правовідносин суд застосовує такі положення законодавства.

Згідно положень ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд перевіряє дотримання вказаних критеріїв суб`єктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи допущенні бездіяльності.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою підприємцем від провадження господарської діяльності встановлений статтею 177 Податкового кодексу України.

Пунктом 177.2 статті 177 Податкового кодексу України передбачено, що об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи -підприємця.

З 01.01.2015 внесені зміни до пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України відповідно до якого до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, зокрема, належать: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат; інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Згідно з пунктом 177.1 статті 177 Податкового кодексу України доходи фізичних осіб -підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Відповідно з пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Згідно з п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Відповідно до пп. 177.3.1 п. 177.3 ст. 177 Податкового кодексу України, не включаються до доходу фізичної особи-підприємця суми акцизного податку з реалізованих суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів

З 01.01.2015 року Законом України від 28.12.2014 № 71-VII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» запроваджено акцизний податок з роздрібного продажу підакцизних товарів.

Відповідно до підпункту 14.1.4 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що акцизний податок - це непрямий податок на споживання окремих видів товарів визначених Кодексом, як підакцизні, що включаються до ціни таких товарів.

Отже акцизний податок є непрямим податком, що встановлюється у вигляді надбавки до ціни, оплачується покупцями при купівлі підакцизних товарів, а в бюджет вноситься продавцями таких товарів за визначеними ставками.

Таким чином сума акцизного податку не включається до складу доходу фізичної особи-підприємця, який перебуває на загальній системі оподаткування.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464 єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464 єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Судовим розглядом справи встановлено, що за результатами проведеної перевірки податковим органом зроблено висновки про те, що акцизний податок позивача за 2016 рік в сумі 183664,37 грн підлягає включенню до чистого оподатковуваного доходу. У зв`язку із цим, податковим органом, зокрема, визначено недоїмку зі сплати ЄСВ в сумі 40406,16 грн та винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 15.02.2019 року. Крім того, відповідачем було прийнято рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 15.02.2019 року в сумі 12121,85 гривень.

Однак, з аналізу норм Податкового кодексу України встановлено, що сума акцизного податку не включається до складу доходу фізичної особи-підприємця, який перебуває на загальній системі оподаткування, а тому у позивача відсутній обов`язок нарахування єдиного внеску на суми сплаченого акцизного податку за 2016 рік, який був безпідставно включений податковим органом до чистого оподатковуваного доходу ОСОБА_2 .

У зв`язку із вказаним суд дійшов висновку, що вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 15.02.2019 р. та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 15.02.2019 р. винесені протиправно та підлягають скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено суду правомірність вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 15.02.2019 р. та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 15.02.2019 року.

Частинами 1 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

У зв`язку із вказаним, суд вирішує питання щодо стягнення судових витрат на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 9, 14, 72, 73, 77, 90, 139, 241, 250 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Скасувати вимогу Головного управлінням Державної фіскальної служби у Чернівецькій області про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 15.02.2019 р. в сумі 40406,16 грн та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 15.02.2019 року в сумі 12121,85 гривень.

3. Стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 972,96 грн згідно квитанції №22-114175/1 від 22.04.2019 року.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02 серпня 2019 р.

Найменування сторін:

позивач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач: Головне управління ДФС у Чернівецькій області (вул. Героїв Майдану, 200-А, м. Чернівці, 58013, 3).

Суддя Брезіна Т.М.