Справа № 1.380.2019.000724
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2019-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/6048/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Улицького В.З., Шавеля Р.М.,

за участю секретаря Мельничук Б.Б.

представників апелянта Риб`як В.О., Качмар І.Я.

представника позивача Штинда ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Львівської митниці Державної фіскальної служби на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2019 року (ухвалене головуючим суддею Сакалош В.М. о 15 год. 09 хв. у м. Львові, повний текст судового рішення складено 24 квітня 2019 року) у справі № 1.380.2019.000724 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОВЕРТРЕЙД КОМПАНІ» до Львівської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними і скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/200036/2 від 21.01.2019;

визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/200037/2 від 21.01.2019;

визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/200051/2 від 22.01.2019;

визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/200052/2 від 22.01.2019;

визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/200066/2 від 23.01.2019;

визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/200067/2 від 23.01.2019;

визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/200068/2 від 23.01.2019;

визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/200069/2 від 23.01.2019;

визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/200074/2 від 23.01.2019;

визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/200070/2 від 23.01.2019;

визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/200082/2 від 25.01.2019;

визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/200091/2 від 28.01.2019;

визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/200102/2 від 29.01.2019;

визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/200098/2 від 29.01.2019;

визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/200103/2 від 29.01.2019;

визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/200106/2 від 30.01.2019;

визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/200117/2 від 31.01.2019;

визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/200116/2 від 31.01.2019.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що оскаржувані рішення прийняті без дотримання вимог ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України (далі МК України) та Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598. Зокрема, позивач покликається на те, що рішення про коригування митної вартості товарів не містять інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів. На думку позивача, рішення відповідача містять формальні, несуттєві й такі, що не впливають на числове значення задекларованої митної вартості товару обставини.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16.04.2019 адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/200036/2 від 21.01.2019. Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/200037/2 від 21.01.2019. Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/200051/2 від 22.01.2019. Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/200052/2 від 22.01.2019. Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/200066/2 від 23.01.2019. Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/200067/2 від 23.01.2019. Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/200068/2 від 23.01.2019. Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/200069/2 від 23.01.2019. Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/200074/2 від 23.01.2019. Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/200070/2 від 23.01.2019. Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/200082/2 від 25.01.2019. Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/200091/2 від 28.01.2019. Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/200102/2 від 29.01.2019. Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/200098/2 від 29.01.2019. Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/200103/2 від 29.01.2019. Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/200106/2 від 30.01.2019. Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/200117/2 від 31.01.2019. Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/200116/2 від 31.01.2019.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що ТзОВ «ОВЕРТРЕЙД КОМПАНІ» відповідачеві разом з митними деклараціями було подано документи на підтвердження визначеної за основним методом митної вартості товарів відповідно до положень статті 53 МК України, які містять повні та достовірні відомості про заявлену митну вартість товарів, чітко ідентифікують придбаний товар та містять об`єктивні й достовірні дані, відповідач необґрунтовано й безпідставно скоригував митну вартість товарів за резервним методом шляхом прийняття таких, що не відповідають вимогам законодавства рішень про коригування митної вартості товарів.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що під час здійснення митного контролю за митними деклараціями було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. За результатами проведеного опрацювання встановлено наступне: у CMR в графі 24 відсутня печатка та оригінали підписів відправника, в фактурі інші банківські реквізити банківської установи, ніж зазначені відповідно до п.10 контракту (жодних доповнень до контракту нема), висновок зазначений у графі 44 МД №19-09/248 від 11.07.2018 стосується іншої партії товару, а ціни зазначені у висновку є актуальними протягом липня 2018 року, в CMR не заповнені всі графи, а також відсутні печатки і підписи відправника, вивчаючи висновок експерта, основна увага приділена китайським джерелам, хоча товар являється європейського походження, експерт здійснював дослідження без огляду майна і наголосив, що ця обставина є фактором обмеження достовірності висновку щодо даного майна, в графі 4 CMR не уточнено місто завантаження, лише вказана країна, в графі 23 CMR відсутній підпис перевізника, в графі 24 CMR відсутня печатка та оригінали підписів, в графі 5 CMR відсутній номер інвойса, у контракті №1/2 від 20.07.2018 року в п. 8 гарантії зазначено, що продавець продає товар без дефектів та відповідає технічним вимогам та стандартам (чи товар секонд-хенд може бути без дефектів?), згідно п. 3.1 контракту, поставка товару здійснюється на умовах, що вказуються у інвойсі на кожну партію товару, проте у інвойсі жодних умов поставки не зазначено, у CMR в графах 22 та 23 відсутня печатка і підпис, графа 1.6 CMR незаповнена, графа 1.7 CMR заповнена некоректно. Відтак, відповідно до ч. 2-4, 6 ст. 53 МК України декларанту була виставлена вимога про надання додаткових документів, на підставі яких митна вартість може бути визначена: якщо рахунок сплачено банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, виписку з бухгалтерської документації, копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, каталоги, специфікації, прайс-листи. Щодо наданих додатково декларантом документів відповідач зазначає, що документи, названі декларантом «платіжні документи на оплату», є документами на здійснення купівлі валюти у банка, а не перерахуванням коштів іноземному контрагенту в якості оплати за товар; прайс-лист відсутній; запит на отримання прайс-листа не може замінити собою сам документ прайс-лист. Роз`яснень щодо розбіжностей у реквізитах оплати декларантом не надано.

Згідно з твердженням апелянта, неможливо було застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МК України) та методу 2б (ст. 60 МК України) з причини відсутності в органу доходів і зборів та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст. 62 МК України) та методу 2г (ст. 63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в органу доходів і зборів. Митний кодекс України від 13.03.2012 № 4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугували МД № UA 209150/2019/575 від 15.01.2019 року, UA 209180/2019/2263 від 16.01.2019.

Таким чином апелянт вважає, що були наявними передбачені ч. 3 ст. 53 МК України підстави для витребовування додаткових документів, а посадові особи Львівської митниці ДФС при здійсненні контролю митної вартості імпортованого позивачем товару діяли в межах повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства України.

Представники апелянта в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу та надали пояснення, просять апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник позивача заперечив щодо задоволення апеляційної скарги та надав пояснення. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що ТзОВ «ОВЕРТРЕЙД КОМПАНІ» було придбано у PROFIT TRADE GROUP S.R.O. партії товару (одяг вживаний, текстильні вироби вживані, взуття вживане) за контрактом № 2704-2018 від 27.04.2018, вартість якого вказана за кожну партію товару згідно інвойсів №№ 1/07/-2019 від 14.01.2019, 4/07/-2019 від 16.01.2019, 5/07/-2019 від 17.01.2019, 3/07/-2019 від 15.01.2019, 2/07/-2019 від 15.01.2019, 8/07/-2019 від 21.01.2019, 10/07/-2019 від 21.01.2019, 11/07/-2019 від 21.01.2019, 13/07/-2019 від 22.01.2019, 12/07/-2019 від 21.01.2019, 14/07/-2019 від 22.01.2019, 9/07/-2019 від 21.01.2019, 15/07/-2019 від 25.01.2019, 16/07/-2019 від 25.01.2019, 19/07/-2019 від 28.01.2019, 18/07/-2019 від 28.01.2019, 22/07/-2019 від 28.01.2019, 23/07/-2019 від 28.01.2019.

З метою митного оформлення придбаних партій товарів ТзОВ «ОВЕРТРЕЙД КОМПАНІ» подало до Львівської митниці ДФС митні декларації з доданими документами, зокрема передбаченими ст. 53 МК України та додатково на підтвердження митної вартості імпортованих товарів інвойси, автотранспортні накладні CMR, висновки експерта про якісні та вартісні характеристики товарів, зовнішньоекономічний контракт з доповненнями до нього. Контрактом передбачено що загальна сума контракту визначається шляхом складання вартості всіх партій товару за весь період дії контракту, оплата за контрактом здійснюється на банківський рахунок продавця, покупець здійснює платежі згідно рахунку-фактури виставленої продавцем за кожну поставлену партію товару.

Надалі ТзОВ «ОВЕРТРЕЙД КОМПАНІ» отримало електронні вимоги по кожній з поданих митних декларацій з проханням відповідно до частин 3-4 статті 53 МК України надати податкові документи для підтвердження митної вартості, у відповідь на які надало відповідачеві, зокрема, копії митних декларацій країни відправлення, копії банківських платіжних документів про оплату згідно контракту № 2704-2018 від 27.04.2018.

За результатами розгляду митних декларацій з наданими до них документів, відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №№ UA209000/2019/200036/2 від 21.01.2019 року, UA209000/2019/200037/2 від 21.01.2019, UA209000/2019/200051/2 від 22.01.2019 року, UA209000/2019/200052/2 від 22.01.2019, UA209000/2019/200066/2 від 23.01.2019 року, UA209000/2019/200067/2 від 23.01.2019, UA209000/2019/200068/2 від 23.01.2019 року, UA209000/2019/200069/2 від 23.01.2019, UA209000/2019/200074/2 від 23.01.2019 року, UA209000/2019/200070/2 від 23.01.2019, UA209000/2019/200082/2 від 25.01.2019 року, UA209000/2019/200091/2 від 28.01.2019, UA209000/2019/200102/2 від 29.01.2019 року, UA209000/2019/200098/2 від 29.01.2019, UA209000/2019/200103/2 від 29.01.2019 року, UA209000/2019/200106/2 від 30.01.2019, UA209000/2019/200117/2 від 31.01.2019 року, UA209000/2019/200116/2 від 31.01.2019, якими митну вартість товару було визначено резервним методом та скориговано із заявлених ТзОВ «ОВЕРТРЕЙД КОМПАНІ» 1, 20 (одяг вживаний несортований, текстильні вироби вживані несортовані) (сортовані 1, 32), 1, 22 (взуття вживане) доларів США за кілограм товару до 1, 4401 доларів США за кілограм товару.

Як наслідок відповідачем прийнято відповідні картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, якими відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів у зв`язку із коригуванням митної вартості після прийняття оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів.

Позивач, вважаючи прийнятті рішення відповідача протиправними, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильне застосування норм матеріального та процесуального права та повне з`ясування обставин справи судом першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 50 МК України визначено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно з ч. 1 ст. 51, ч. 1, 2 ст. 52 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант який заявляє митну вартість товару зобов`язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до приписів ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, що встановлені частиною 2 зазначеної статті є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, такі як: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Пунктом 2 ч. 5 вказаної статті МК України органу доходів і зборів, з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, надано право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно ч. 4 ст. 53 МК України, у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина шоста статті 54 Митного кодексу України).

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів. У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (ч. 7 ст. 54 МК України).

Зокрема, ст. 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 ч. 1 ст. 57 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

За приписами ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Тобто, згідно норм МК України, митним органом при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів повинна бути зазначена послідовність застосування методів визначення митної вартості та причини, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Також згідно з ч. 6 ст. 53 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з цим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

В свою чергу, відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Такої правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 29.01.2019 у справі № 815/6827/17 (К/9901/59766/18).

Разом з тим судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що підстав для витребування у позивача додаткових документів на підтвердження митної вартості у митного органу не було. Також, відповідачем не вказано, які саме підстави дають обґрунтовану можливість вважати, що позивачем заявлено неповні чи/або недостовірні відомості саме щодо митної вартості заявленого до декларування товару, зокрема, не вказано які саме складові митної вартості є непідтвердженими, а з оскаржуваного рішення про коригування заявленої митної вартості товару не вбачається, в чому саме полягала неможливість визначення митної вартості за першим методом, на підставі поданих позивачем документів.

Частиною 2 ст. 53 МК України передбачено вичерпний перелік документів, що підтверджують митну вартість, а тому виявлення розбіжностей в інших документах не надає митному органу права направляти декларанту вимоги про надання додаткових документів.

Колегією суддів встановлено, що підтверджується поясненням представника позивача, що на підтвердження митної вартості ввезеного на митну територію товару, декларантом до митного оформлення було надано вичерпний перелік належних документів передбачених ст. 53 МК України, що дає можливість визначити митну вартість товару за першим методом визначення митної вартості - за ціною договору (контракту).

В свою чергу, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна неможливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем, а тому висновки щодо документального не підтвердження позивачем митної вартості товару є необґрунтованими, а подальше коригування його вартості за допомогою іншого методу є протиправним.

Представники апелянта, як на підставу правомірності прийняття рішення про коригування митної вартості товарів вказують на МД № UA 209180/2019/2263 від 16.01.2019 та МД № UA 209150/2019/575 від 15.01.2019, як на джерела інформації для коригування митної вартості.

При цьому обґрунтування Відповідача застосування перелічених митних декларацій як джерела інформації для коригування митної вартості товарів зводиться лише до зазначення їх номеру та дати

У зв`язку з цим, Верховний Суд в постанові від 05.02.2019 по справі № 816/1199/15 зазначає, що «При цьому, сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно було імпортовано до України. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом».

Разом з цим викладених обставин відповідачем доведено не було, тож й взяті ним за основу при коригуванні митної вартості товару митні декларації як джерела інформації для коригування не мають жодного доказового значення.

Крім цього рішення відповідача не відповідають вимогам Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, та ч. 2 ст. 55 МК України, якою встановлено вимоги до змісту рішення про коригування митної вартості товарів.

Так, відповідно до п. 2.1 названих Правил, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59,60 та 64 МК України з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Враховуючи зміст оскаржуваних рішень про коригування митної вартості, Відповідачем вищевказані положення законодавства виконано не було, що підтверджується позицією Верховного Суду у постанові від 14.08.2018 по справі № 821/1617/17, згідно якої: «Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України - прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Між тим, як вбачається з рішення про коригування митної вартості товарів від 11.09.2017 № UА508070/2017/000025/2, у ньому зазначені лише номера, дати митних декларацій, на підставі яких здійснено коригування митної вартості, та вартість за одиницю товару, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2,4 ч. 2 ст. 55 МК України.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу».

Відтак, зміст оскаржуваних рішень не відповідає вимогам закону, перш за все ч. 2 ст. 55 МК України, якою встановлено вимоги до рішення про коригування митної вартості товарів, а формально нижчий рівень митної вартості імпортованого Позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження останнім митної вартості та не є перешкодою для застосування методу визначення митної вартості товару, обраного декларантом, і не може бути безумовною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за визначеним в декларації митної вартості основним методом.

Щодо доводів апелянта, як на підставу для невизнання заявленої позивачем вартості товару, на те, що в наданих до митного оформлення документах, котрі названі декларантом «платіжні документи на оплату», є документами на здійснення купівлі валюти у банках, а не перерахуванням коштів іноземному контрагенту в якості оплати за товар, колегія суддів зазначає наступне.

Так судом першої інстанції було вірно встановлено, що позивачем надано суду документ № 2101-246 від 27.03.2019 ПАТ «ОКСІ БАНК» з роз`ясненнями щодо механізму транскордонних переказів коштів через кореспондентський рахунок банку в іноземній валюті, відкритий в іншому банку, що спростовує думку відповідача про закупівлю валюти замість реальної оплати та придбаний товар.

Крім цього під час судового засідання представником позивача на підтвердження факту оплати з боку позивача на банківський рахунок конрагента нерезидента - Profit Trade Group s.r.o грошових коштів за товар згідно інвойсів, що датуються в період січня 2019 року долучено до матеріалів справи копії платіжних доручень про таку оплату.

Також на підтвердження факту наявності домовленості між ним та його конрагентом Profit Trade Group s.r.o про те, що валюта платежів за контрактом № 2704 2018 від 27.04.2018 може відрізнятися від валюти ціни товару долучено до матеріалів справи копію додатку № 3 від 16.07.2018 до вказаного контракту.

Таким чином, подані до митного оформлення документи у сукупності дають змогу ідентифікувати спірні товарні партії та містять достатні відомості про складові їх митної вартості. Зазначені митним органом підстави для сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості є необґрунтованими.

Колегія суддів зазначає, що факт ненадання позивачем додатково затребуваних документів, які підтверджують митну вартість товарів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Відтак, висновок суду першої інстанцій, що відповідачем безпідставно застосовано резервний метод визначення митної вартості товарів та зроблено висновок щодо заниження митної вартості товару є правильним.

З огляду на встановлене та практику Верховного Суду, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правомірно задоволено позовні вимоги, оскільки позивачем у відповідності до вимог митного законодавства для підтвердження заявленої митної вартості товару було подано до митного органу всі необхідні для цього документи, та митним органом не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації чи містять розбіжності, та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за першим методом.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2019 року у справі № 1.380.2019.000724 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді В. З. Улицький
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 02 серпня 2019 року