Справа № 813/1892/18
Суддя: Чиркін С.М.
Дата ухвалення: 2019-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

05 серпня 2019 року

Київ

справа №813/1892/18

адміністративне провадження №К/9901/21138/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Чиркіна С.М.,

суддів: Стародуба О.П., Шарапи В.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 20.03.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.07.2019 у справі № 813/1892/18 за позовом ОСОБА_1 до Бориславської міської ради Львівської області про визнання протиправними рішень, зобов`язанням вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У 2018 році ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Бориславської міської ради Львівської області, в якому просила:

- визнати протиправним рішення відповідача від 25.01.2018 № 1097 в частині позбавлення пільги 50% учасників війни на послуги на телефон, які суперечать матеріальним нормам пункту 18 статті 143 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;

- зобов`язати відповідача внести зміни до рішень Бориславської міської ради від 25.01.2018 № 1097 (та в попередні рішення БМР за 2014-2017), включити у пільговий список пільговиків учасників ВВ війни на виконання пункту 18 статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та поновити прямі конституційні права позивачки учасника Великої Вітчизняної війни, інваліда І групи;

- зобов`язати відповідача добровільно виконати пункт 18 статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», провести перерахунок та виплати переплат за попередні роки 2014-2017 р. в порядку статті 19 Конституції України.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 24.07.2018 позовну заяву в частині зобов`язання відповідача внести зміни до рішень Бориславської міської ради за 2014-2017 роки, включити у пільговий список пільговиків учасників Великої вітчизняної війни на виконання пункту 18 статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та поновити прямі конституційні права позивачки як учасника Великої вітчизняної війни, інваліда І групи, зобов`язати відповідача добровільно виконати пункт 18 статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», провести перерахунок та виплати переплат за 2014-2017 роки в порядку статті 18 Конституції України залишено без розгляду, так як позивачем неусунуто недоліки позовної заяви, а саме: не зазначено номерів та дату рішень, які оскаржує, що унеможливлює визначити предмет спору, строк звернення до суду.

Постановою Львівського апеляційного адміністративно суду від 19.09.2018 ухвалу від Львівського окружного адміністративного суду від 24.07.2018 з питань залишення позовної заяви без розгляду скасовано, а матеріали справи направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27.03.2019, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.07.2019, в задоволенні позову відмовлено.

26.07.2019 на адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга, надіслана ОСОБА_1 22.07.2019, в якій просить скасувати ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 27.03.2019, постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.07.2019, стягнути моральну шкоду у розмірі 300000,00 грн, винести окрему ухвалу в порядку статті 358 КАС України.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд установив, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до частини двадцятої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Отже, в контексті вимог частини двадцятої статті 4, пункту 6 частини шостої статті 12 та статті 262 КАС України справа відноситься до справ незначної складності.

За правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України судові рішення у справах незначної складності не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Посилання скаржника на існування обставин, визначених підпунктом "в" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, мають загальний характер та притаманні кожній аналогічній справі, а тому не можуть бути прийняті, як такі, що мають виняткове значення.

Інші обґрунтовані посилання на існування обставин, передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України у касаційній скарзі відсутні та такі обставини не вбачаються з поданих матеріалів касаційної скарги.

Зазначене дає підстави вважати, що за поданою касаційною скаргою оскаржується судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи, що оскаржуване судове рішення прийнято у справі незначної складності, передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткові обставини відсутні, у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумаченню закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), враховуючи особливий характер функції Верховного Суду як суду касаційної інстанції, Суд може визнати, що процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (рішення від 19.12.1997 у справі "Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії").

Отже, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

За правилами встановленими статтею 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

За правилами встановленими частиною четвертою статті 341 КАС України у суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції, отже , заявлена вимога щодо стягнення з Держави України - Бориславської міської ради та судової влади Державного казначейства України моральної шкоди у розмірі 300000,00 грн не розглядалась судом першої інстанції та не може бути предметом розгляду в суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 20.03.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.07.2019 у справі № 813/1892/18 за позовом ОСОБА_1 до Бориславської міської ради Львівської області про визнання протиправним рішень, зобов`язанням вчинити дії.

Надіслати ОСОБА_1 копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач С.М. Чиркін

Судді: О.П. Стародуб

В.М. Шарапа