Справа № 520/3500/19
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2019-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2019 р.Справа № 520/3500/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Рєзнікової С.С.,

Суддів: Лях О.П. , Мельнікової Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність - приватного нотаріуса Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Момот Світлани Володимирівни на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.06.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Біленський О.О., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 18.06.19 року по справі № 520/3500/19

за позовом Фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність - приватного нотаріуса Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Момот Світлани Володимирівни

до Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання протиправними та скасування вимоги та рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фізична особа, яка провадить незалежну професійну діяльність - приватний нотаріус Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Момот Світлана Володимирівна, звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 28.03.2019 року № Ф-6 щодо сплати суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 76986,06 грн.;

- визнати протиправним та скасувати рішення №6 від 28.03.2019 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним контролюючим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 7698,61 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що вона не погоджується з діями службових осіб податкового органу щодо проведення перевірки, з висновками акту перевірки та прийнятими на підставі нього вимогою про сплату боргу (недоїмки) та рішенням про застосування штрафних санкцій, вважає їх протиправними, такими, що підлягають скасуванню оскільки позивач будь-яких порушень з питань правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування особами, які забезпечують себе роботою самостійно, за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 не вчиняла, а викладені в акті суб`єктивні судження службових осіб податкового органу є помилковими, адже не відповідають положенням закону та не узгоджуються з дійсними фактичними обставинами діяльності самозайнятої особи.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.06.2019 відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з рішення суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом при вирішенні справи норм матеріального та процесуального права.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як свідчать матеріали справи, самозайнята особа ОСОБА_1 зареєстрована Міністерством юстиції України 25.12.2009 року за №442. За інформацією ДФС України дата встановлення ознаки незалежної професійної діяльності - приватний нотаріус - 12.01.2010 року. Позивач перебуває на обліку в Красноградській ДПІ ГУ ДФС у Харківській області з 12.01.2010 року. В період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року ОСОБА_1 здійснювала діяльність на загальній системі оподаткування, що застосовується особами, які здійснюють незалежну професійну діяльність.

Контролюючим органом встановлено розбіжності між сумою чистого оподатковуваного доходу, задекларованого СО ОСОБА_1 у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік, та сумою доходу, на яку нараховується єдиний внесок з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, задекларованого позивачем у звіті про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2015 рік.

Контролюючим органом складено та надіслано позивачу запит від 17.08.2017 року №2094/ФОП/20-40-13-03 з питань правильності визначення бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування особами, які забезпечують себе роботою самостійно, який отримано позивачем 22.08.2017 року.

Листом від 23.08.2017 року № 645/01-16 позивач надала відповідь на вказаний запит.

На підставі п.п. 20.1.1, 20.1.4, 20.1.6, п. 20.1 ст.20, п.п. 78.1.1, п. 78.1. ст.78. ст.79 Податкового кодексу України, ст. 13 Закону України від 08.07.2010 року 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у зв`язку з ненаданням пояснень та їх документального підтвердження на письмовий запит Головного управління ДФС у Харківській області від 17.08.2017 № 2094/ФОП/20-40-13-03 Наказом ГУ ДФС у Харківській області № 8397 від 14.11.2018 року доручено провести документальну позапланову невиїзну перевірку самозайнятої особи ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 , податкова адреса: АДРЕСА_1 ) з 30 січня 2019 року тривалістю 5 робочих днів.

Позивач скористалась правом оскарження вказаного наказу та звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просила суд визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у Харківській області №8397 від 14.11.2018 року "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки самозайнятої особи ОСОБА_1 ".

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.03.2019 року по справі №520/713/19 у задоволенні адміністративного позову відмовлено, рішення суду від 19.03.2019 не було оскаржено в апеляційному порядку та набрало законної сили.

На підставі п.п.20.1.1, пп.20.1.4, пп.20.1.6 п.20.1 ст.20, пп.78.1.1 п.78.1 ст.78. ст.79 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ, ст. 13 Закону України від 08.07.2010 року №2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», наказу Головного управління ДФС у Харківській області №8397 від 14.11.2018 року фахівцем контролюючого органу з 30.01.2019 року по 05.02.2019 року була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка самозайнятої особи ОСОБА_1 (далі - СО ОСОБА_1 ), р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , податкова адреса, згідно ідентифікаційних даних ДФС (АІС „Податковий блок): 63334. Харківська область. Красноградський район. с. Пішанка, вул. Лесі Українки. буд. 19, з питань правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування особами, які забезпечують себе роботою самостійно за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року.

За результатами проведеної перевірки складено акт "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки самозайнятої особи ОСОБА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , з питань правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування особами, які забезпечують себе роботою самостійно, за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року" від 12.02.2019 року №412/20-40-13-06-07/ НОМЕР_1 .

У висновках вказаного акту перевірки встановлено порушення позивачем п. 1, 4 ч. 2 ст. 6, абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України від 08.07.2010 року №2464-VІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування із змінами та доповненнями, в результаті чого було занижено суму єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальну суму 76986,06 грн. в 2015 році.

Підставою для таких висновків слугувало те, що згідно даних Державного реєстру фізичних осіб та відповідно до наданих податковими агентами податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) встановлено, що СО ОСОБА_1 на протязі 2015 року отримувала доходи в 1 кварталі 2015 року (січень, лютий, березень) в сумі 6310,00 грн.; в 2 квартал 2015 року (квітень, травень, червень) в сумі 23300,00 грн.; в 3 кварталі 2015 року (липень, серпень, вересень) в сумі 36700,00 грн.; в 4 кварталі 2015 року (жовтень, листопад, грудень) в сумі 20020,00 грн., що свідчить про отримання доходів СО ОСОБА_1 у відповідних місяцях 2015 року та не відповідає показникам, зазначеним позивачем у Податковій декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік (№ від 20.05.2016 року), додатку Ф4 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік (№ від 20.05.2016 року); звіті про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2015 рік (№ від 15.04.2016 року).

На підставі вказаних вище висновків акту перевірки від 12.02.2019 року №412/20-40-13-06-07/ контролюючим органом винесені оскаржувані вимога про сплату боргу (недоїмки) від 28.03.2019 року №Ф-6 щодо сплати суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 76986,06 грн. та рішення №6 від 28.03.2019 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним контролюючим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 7698,61 грн.

Не погоджуючись з оскаржуваними рішеннями контролюючого органу позивач звернулась до суду з вказаним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що сума доходу, на яку нараховується єдиний соціальний внесок з урахуванням максимальної та мінімальної величини, зазначена позивачем у Звіті про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2015 рік, та за доведеними під час розгляду справи показниками, має розбіжність, що підтверджує висновки перевіряючого про наявність встановлених актом перевірки від 12.02.2019 року №412/20-40-13-06-07/ порушень з боку позивача. Вказані висновки позивачем в судовому засіданні спростовані не були.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначається Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010 року №2464-VI (надалі - Закон №2464).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону №2464 визначено базу нарахування єдиного внеску, якою є сума доходу (прибутку), отриманого від діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

Згідно з пп. 1 п. 5 розділу ІV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України № 449 від 20.04.2015 року, обчислення сум єдиного внеску зазначеною категорією платників здійснюється на підставі даних річних податкових декларацій.

Так, база нарахування єдиного внеску, якою є дохід (прибуток), отриманий від діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, визначається на підставі даних річних податкових декларацій.

Відповідно до п. 2, 3 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464 встановлено нижню та вищу межу розміру єдиного внеску, що підлягає нарахуванню, а саме: 1) сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток); 2) нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

Статтею 9 Закону № 2464 передбачено, що платники внеску, до категорії яких відноситься позивач, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року.

Періодом, за який такі платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний рік.

Відповідно до п.п. 3 п. 5 розділу IV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдино: внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Мінфіну України від 20.04.2015 року №449 (надалі - Інструкція №449), платники, визначені підпунктом 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, сплачують єдиний внесок, нарахований календарний рік, до 01 травня наступного року на підставі даних річної податкове декларації. При цьому враховується кількість місяців, у яких отримано дохід (прибуток).

Базою нарахування єдиного внеску є чистий оподатковуваний дохід (прибуток зазначений у податковій декларації, поділений на кількість місяців, протягом яких він отриманий. До вказаної суми з урахуванням максимальної величини бази нарахувань єдиного внеску застосовується ставка, зазначена в пункті 3 розділу III цієї Інструкції.

Отже, сума доходу, з якої розраховується єдиний внесок має відповідати чистому доходу, заявленому в податковій декларації, яка подається фізичною особою, що забезпечує себе роботою самостійно, до органів доходів і зборів за результатами календарного року.

Враховуючи зазначені положення чинного законодавства, позивач визначив базу нарахування єдиного внеску на підставі Податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік у розмірі 440041,00 грн., що не спростовано відповідачем за результатами проведеної перевірки.

Колегією суддів встановлено, що в акті перевірки жодних зауважень з боку податкового органу щодо своєчасності та форми подання податкових декларацій про майновий стан і доходи у спірному періоді не наведено, протиправність формування показників відображених у вказаній декларації щодо визначення суми чистого оподатковуваного доходу чи не підтвердження такого доходу первинними документами бухгалтерського обліку контролюючим органом не зазначено.

Колегія судів зазначає, що, Законом № 2464, стаття 2 якого встановлює виключність регулювання саме ним бази нарахування єдиного внеску, не містить норм, які б визначали базу нарахування єдиного внеску як результат арифметичної операції ділення суми доходу, отриманого платником єдиного внеску за рік, на кількість календарних місяців.

Контролюючий орган здійснив невірне тлумачення положень статті 7 Закону № 2464 та вийшов за межі дійсного змісту цієї, а саме визначив базу нарахування єдиного внеску на рівні середньомісячного доходу, що не відповідає вказаним вище вимогам законодавства.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 20.03.2018 року по справі 820/2370/17.

За приписами наведених норм законодавства, для приватних нотаріусів встановлено, що єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності за результатами календарного року, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, але в межах розміру мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Таким чином, встановлений механізм визначення суми доходу, на яку нараховується єдиний внесок передбачає, що приватний нотаріус самостійно визначає таку суму доходу кожного місяця. Враховуючи вищенаведене, сума доходу, з якої розраховується єдиний внесок має відповідати чистому доходу, заявленому в податковій декларації, яка подається фізичною особою, що забезпечує себе роботою самостійно, до контролюючого органу за результатами календарного року.

Враховуючи викладене, при визначенні бази для нарахування єдиного соціального внеску шляхом ділення річного чистого доходу на кількість календарних місяців, протягом яких він отриманий, контролюючим органом були порушені вимоги п.п. 2 п. 1 ст. 7 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а саме чистий оподатковуваний дохід, неправомірно завищений та не відповідає поданій податковій декларації про майновий стан і доходи позивача за 2015 рік.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення №6 від 28.03.2019 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним контролюючим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 7698,61 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Враховуючи, що сума єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 76986,06 грн. була нарахована позивачеві безпідставно, а тому рішення про застосування штрафних фінансових) санкцій є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при винесенні оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 28.03.2019 року № Ф-6 зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 76986,06 грн. та при прийнятті рішення № 6 від 28.03.2019 року про застосування штрафних санкцій, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а отже, наявні підстави для скасування даної вимоги та рішення.

Наведені обставини не враховані судом першої інстанції, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню відповідно положень ст. 317 КАС України з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За вказаних обставин, проаналізувавши всі наведені вище докази, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та прийняття постанови про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність - приватного нотаріуса Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Момот Світлана Володимирівна задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.06.2019 року по справі № 520/3500/19 скасувати.

Прийняти постанову, якою позовні вимоги Фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність - приватного нотаріуса Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Момот Світлани Володимирівни до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними та скасування вимоги та рішення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 28.03.2019 року № Ф-6 щодо сплати суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 76986,06 грн.

Визнати протиправним та скасувати рішення від 28.03.2019 року № 6 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним контролюючим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 7698,61 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області (, вул. Пушкінська, 46, м. Харків, 61057) на користь Фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність - приватного нотаріуса Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Момот Світлани Володимирівни (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) судовий збір за подання адміністративного позову до суду першої інстанції в розмірі 846,86 (вісімсот сорок шість) грн. 86 коп. та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1270 (одну тисячу двісті сімдесят) грн. 29 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)С.С. Рєзнікова
Судді(підпис) (підпис) О.П. Лях Л.В. Мельнікова
Повний текст постанови складено 02.08.2019 року