Справа № 826/278/17
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2019-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

02 серпня 2019 року справа №826/278/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомДержавної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі по тексту - позивач, ДПІ у Святошинському районі)
до третя особаДержавного підприємства "Державне видавництво "Преса України" Державного управління справами (далі по тексту - відповідач, ДП "Державне видавництво "Преса України") Державне управління справами (далі по тексту - третя особа, ДУС)
простягнення з відповідача коштів в розмірі 2 393 977,12 грн. з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника податків
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, оскільки за відповідачем обліковується податковий борг по земельному податку з юридичних осіб у розмірі 2 393 977,12 грн., який виник у зв`язку із не сплатою податкових зобов`язань самостійно визначених відповідачем з плати за землю згідно податкових декларацій з плати за землю, уточнених податкових декларацій, рішення про розстрочення податкового боргу та податкових повідомлень-рішень.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 березня 2017 року відкрито скорочене провадження в адміністративній справі №826/278/17.

Відповідач подав заперечення на адміністративний позов, у якому зазначив, що позивачем в позові вказано лише загальні суми боргу по кожному податку, однак не вказано, який період податкового боргу включено в суму позову; податкові повідомлення-рішення, що слугували підставою для звернення позивача до суду із заявленими позовними вимогами, направлені відповідачу невчасно.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 листопада 2017 року призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 лютого 2018 року за клопотанням представника відповідача до участі у справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Державне управління справами.

Зважаючи на неявку представників сторін у судовому засіданні 10 вересня 2018 року на підставі частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, у відповідача виник податковий борг у розмірі 2 393 977,12 грн. згідно самостійно поданих податкових декларацій з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2014, 2015 рік, уточнюючих податкових декларацій з плати за землю за 2015 рік, а також на підставі рішення про розстрочення податкового боргу від 28 квітня 2015 року №11, рішення про скасування розстрочення податкового боргу від 23 липня 2015 року №3/с, податкових повідомлень-рішень від 23 вересня 2015 року № та №, від 28 травня 2015 року № та №, від 29 квітня 2015 року №, від 15 листопада 2014 року № та № та нарахування пені.

Наявність податкового боргу підтверджується також даними облікової картки платника податку ДП "Державне видавництво "Преса України".

Крім того, з копії зворотного боку облікової картки платника земельного податку з юридичних осіб, яка наявна у справі, вбачається, що позивачем нараховано пеню відповідно до положень підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України.

Таким чином, станом на час звернення позивача, з урахуванням наявних в матеріалах справи документів сума податкового боргу відповідача становить 2 393 977,12 грн.

Вирішуючи спір по суті пред`явлених позовних вимог, Окружний адміністративний суду міста Києва звертає увагу на наступне.

Згідно зі статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до підпункту 16.1.3 та 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів, а також сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Положеннями пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України визначено, що, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Податкове повідомлення-рішення згідно положень пункту 58.2 статті 58 Податкового кодексу України надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

В той же час, приписи пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України зазначають, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

При цьому, в контексті положень пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Матеріалами справи підтверджено, що податкові повідомлення-рішення від 23 вересня 2015 року № та №, від 28 травня 2015 року № та №, від 29 квітня 2015 року №, від 15 листопада 2014 року № та № отримані відповідачем, про що свідчать наявні в матеріалах справи копії рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень.

В спростування доводів відповідача суд зазначає, що несвоєчасне надіслання податкових повідомлень-рішень не свідчить по їх протиправність; при цьому правомірність зазначених вище податкових повідомлень-рішень не є предметом даного спору.

Контролюючим органом направлено на адресу відповідача податкову вимогу форми від 14 лютого 2014 року №987-25, яка, згідно з відміткою на повідомлені про отримання поштового відправлення, отримана представником відповідача 19 квітня 2014 року.

Відповідно до пункту 286.2 статті 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Відповідно до пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Такими чином, наведеними положеннями податкового законодавства чітко визначено, що нарахування земельного податку юридичним особам здійснюється на підставі самостійно поданих ними податкових декларацій, податкові зобов`язання за якими є узгодженими у силу пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України. Додаткового направлення контролюючим органом податкового повідомлення-рішення у такому разі не потребується.

Відтак, податкові зобов`язання відповідача із земельного податку виникли у силу самостійного декларування такого зобов`язання згідно з податковими деклараціями з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2014 та 2015 роки, уточнюючими податковими деклараціями за 2015 рік, які, при цьому, не були сплачені у встановлені строки. Жодних заперечень стосовно самостійного декларування відповідачем зазначених вище податкових зобов`язань під час судового розгляду справи не надано.

В силу положень статей 126 та 129 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу, а також розпочинається нарахування пені, що було здійснено контролюючим органом шляхом прийняття податкових повідомлень - рішень.

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно з пунктом 95.2 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Пунктом 95.3 статті 95 Податкового кодексу України передбачено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Суд зазначає, що в ході розгляду справи відповідачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів на спростування обстави наявності податкового боргу, як і відсутні докази оскарження зазначених вище податкових повідомлень-рішень.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з рахунків відповідача заявленої суми податкового боргу.

Частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як передбачає частина перша статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, позивачем доведено обґрунтованість своїх вимог та підтверджено їх належними доказами, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ДПІ у Святошинському районі підлягає задоволенню.

Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень стягнення судового збору з відповідача не передбачено.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві задовольнити повністю.

2. Стягнути з рахунків Державного підприємства "Державне видавництво "Преса України" Державного управління справами в обслуговуючих його банках податковий борг із земельного податку з юридичних осіб у розмірі 2 393 977,12 грн. (два мільйони триста дев`яносто три тисячі дев`ятсот сімдесят сім гривень дванадцять копійок).

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Державна податкова інспекція у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві (03115, м. Київ, вул. Верховинна, 9; ідентифікаційний код 39513550);

Державне підприємства "Державне видавництво "Преса України" Державного управління справами (03047, м. Київ, просп. Перемоги, 50; ідентифікаційний код 05905668);

Державне управління справами (01220, м. Київ, вул. Банкова, 11; ідентифікаційний код 00037256).

Суддя В.А. Кузьменко