Справа № 200/4576/19 (2-а/200/462/19)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2019-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

05 серпня 2019 року м. Дніпросправа № 200/4576/19 (2-а/200/462/19)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 23 травня 2019 року в адміністративній справі №200/4576/19 (2-а/200/462/19) (головуючий суддя І-ї інстанції Лукінова К.С.) за позовом ОСОБА_1 до Поліцейського роти №1 батальону №3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Дьяченка Максима Олександровича, (третя особа - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:
Позивач 25.03.2019 року звернувся до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська з адміністративним позовом до Поліцейського роти №1 батальону №3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Дьяченка М.О., в якому просив скасувати постанову відповідача серії ЕАВ №999846 від 19.03.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення йогро до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у розмірі 255,00 гривень.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2019 року позовні вимоги задоволено.

Визнано дії інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області 3 батальйону 1 роти сержанта поліції Дьяченка Максима Олександровича щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1ст.122КУпАП протиправними.

Постанову серії ЕАВ №999846 від 19.03.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1ст.122 КУпАП скасовано, провадження по справі закрито.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що при ухваленні рішення судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, неповністю з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

Представник позивача подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Також представник позивача просив стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати на професійну правничу допомогу.

Також, відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З урахуванням викладеного суд вважає, що розгляд справи в суді апеляційної інстанції можливо здійснювати без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, встановила наступне.

З матеріалів справи вбачається, що постановою поліцейського роти №1 батальону №3 УПП в Дніпропетровській області ДПП Дьяченка М.О. серії ЕАВ №999846 від 19.03.2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень (а.с.9).

Відповідно до зазначеної постанови 19.03.2019 року о 20:00 годині в м.Дніпрі по просп. Дмитра Яворницького, 48, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», здійснив зупинку в зоні дії знаку, чим порушив п. 8.4 «в» ПДР - порушення вимог заборонних знаків.

Не погодившись з постановою інспектора, ОСОБА_1 оскаржив її до суду.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі по тексту Правила), КУпАП, Законом України «Про Національну поліцію».

Так, пунктом 3.34 розділу 33 Правил передбачений дорожній знак 3.34 «Зупинку заборонено», який забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Нормою ст.122 ч.1 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність, в тому числі за порушення вимог дорожніх знаків, зупинки, стоянки у вигляді штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

У відповідності до ст.ст.222, 258 283 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.122 ч.1 КУпАП, розглядаються органами Національної поліції із винесенням за результатами такого розгляду постанов без попереднього складення протоколу про адміністративне правопорушення. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається що транспортний засіб Mitsubishi Lancer, номерний знак НОМЕР_1 , дійсно здійснив зупинку по просп. Дмитра Яворницького, 48, в м.Дніпрі в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», порушивши його вимоги.

Згідно тексту адміністративного позову, позивач хоча і зазначає про свою незгоду з порушенням, проте не заперечує того факту, що під час керування транспортним засобом здійснив зупинку на просп. Дмитра Яворницького, 48, в м.Дніпрі. Крім того, позивач не заперечує наявність дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», в зоні дії якого стояв транспортний засіб.

Відсутні такі заперечення і в оскаржуваній постанові інспектора.

Вказана обставина судом першої інстанції не врахована.
Згідно тексту адміністративного позову, ОСОБА_1 незгоден з діями та порядком розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення. Невизнання позивачем себе винним у скоєнні правопорушення, про що зазначено лише у відзиві на апеляційну скаргу, не було підставою адміністративного позову, а відтак судом апеляційної інстанції при розгляді справи не враховується. Як і не розглядається питання щодо відшкодування позивачу витрат на правову допомогу, оскільки таких вимог адміністративний позов не містив, та такі вимоги не були предметом розгляду судом першої інстанції.

Оцінюючи правомірність дій відповідача під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, в тому числі, про порушення правил дорожнього руху, частини перша, друга і третя статті 122. Від імені органів внутрішніх справ (Національної поліції) розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: за адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122, що передбачають стягнення у вигляді штрафу або штрафних балів, - уповноважені працівники підрозділів патрульної служби Національної поліції, які мають спеціальні звання. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Як вбачається з матеріалів справи, інспектор Дьяченко М.О. є уповноваженим працівником Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції і має спеціальне звання «сержант», а тому має повноваження розглядати справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 122 КУпАП, які вчиняються на території м.Дніпро.

Згідно з частиною другою статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частиною п`ятою статті 258 КУпАП передбачено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, нормами статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, навіть якщо особа оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення.

Також, частиною першою статті 276 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, а передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127 1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5рп/15 роз`яснено положення частини першої статті 276 КУпАП стосовно змісту словосполучення «за місцем його вчинення». Зазначено, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно - територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу.

Таким чином зазначеним рішенням роз`яснено, що словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно - територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу.

Разом із тим, суд зазначає, що норми статті 258 КУпАП визначають особливості розгляду справ у випадках, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Відповідно до частини четвертої статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Таким чином, оскільки в даному випадку відповідач не мав обов`язку складати протокол про адміністративне правопорушення та застосуванню підлягали саме норми статті 258 КУпАП, відповідачем правомірно винесено постанову саме на місці вчинення правопорушення, а не за місцем його вчинення.

Також суд зазначає, що помилкове зазначення у постанові по справі про адміністративне правопорушення місця реєстрації та фактичного місця проживання позивача не спростовує висновків відповідача щодо наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення та не впливає на склад правопорушення.

Судом апеляційної інстанції не виявлено будь-яких порушень відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ст.280 КУпАП, форма та зміст постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача в повному обсязі відповідають вимогам чинного законодавства, зокрема нормам КУпАП.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що під час складання постанови по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приймаючи до уваги зазначені вище обставини, відсутні підстави для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача за ч.1 ст.122 КУпАП, оскільки позивач не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», а тому на позивача відповідачем правомірно накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн., тобто в межах санкції зазначеної норми КУпАП.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття постанови про відмову в задоволені позовних вимог.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з частиною третьою статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 23 травня 2019 року в адміністративній справі №200/4576/19 (2-а/200/462/19) задовольнити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2019 року в адміністративній справі №200/4576/19 (2-а/200/462/19) скасувати.

В задоволені позову ОСОБА_1 до Поліцейського роти №1 батальону №3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Дьяченка Максима Олександровича, (третя особа - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак