Справа № 460/605/19
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2019-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 рокуЛьвів№ 857/5457/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Кузьмича С.М. та Довгої О.І.,

з участю секретаря судового засідання - Луців І.І.,

а також сторін (їх представників):

від позивача Масюк П.М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській обл. на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 22.04.2019р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській обл. про визнання дій протиправними, зобов`язання провести перерахунок пенсії з врахуванням надбавки на непрацездатного члена сім`ї (суддя суду І інстанції: Комшелюк Т.О., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 22.04.2019р., м.Рівне; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 22.04.2019р.),-

В С Т А Н О В И В:

18.03.2019р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому, із врахуванням поданої під час розгляду справи заяви про зменшення позовних вимог, просив визнати протиправними дії відповідача Головного управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України в Рівненській обл. у відмові перерахунку пенсії ОСОБА_1 за минулий час при настанні обставин, що потягнули за собою зміну розміру пенсії; зобов`язати відповідача ГУ ПФ України в Рівненській обл. здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за непрацездатного члена сім`ї, на його дружину ОСОБА_2 за травень - грудень 2018 року, та січень 2019 року в сумі - 6579 грн. (а.с.4-6, 52).

Розгляд цієї справи, що віднесена процесуальним законом до справ незначної складності, проведено судом першої інстанції в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 22.04.2019р. заявлений позов задоволено; визнано протиправними дії відповідача ГУ ПФ України в Рівненській обл. щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 за минулий час при настанні обставин, що потягли за собою зміну розміру пенсії; зобов`язано відповідача ГУ ПФ України в Рівненській обл. здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з врахуванням надбавки за непрацездатного члена сім`ї - дружину ОСОБА_2 , за травень 2018 року - січень 2019 року в сумі 6579 грн. (а.с.54-59).

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржив відповідач ГУ ПФ України в Рівненській обл., який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що у своїй сукупності призвело до невірного вирішення спору, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.64-67).

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що позивач, звернувшись 18.03.2019р. до суду із розглядуваною позовною заявою, порушив встановлені ст.122, 123 КАС України процесуальні строки; обґрунтованого клопотання про поновлення таких строків не подавав.

Судом першої інстанції не взято до уваги норми ст.ст.13, 51, 60, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та постанови КМ України № 103 від 21.02.2018р. «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб». При цьому, позивачем заява про призначення йому надбавки до пенсії на дружину, яка працює та здійснює догляд за дитиною до 8 років, подана 18.01.2019р., через що спірна надбавка призначена з 01.02.2019р.

Також різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено пенсійним органом не більш як за 12 місяців у разі, коли у позивача виникло право на підвищення основного розміру пенсії відповідно до ст.ст.13, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та прийняття відповідної постанови Уряду, яка збільшувала складові грошового забезпечення даної категорії осіб.

Починаючи з травня 2018 року, і по даний час КМ України не приймалася постанова про проведення перерахунку пенсії для даної категорії осіб, через що підстави для виплати різниці пенсії з 01.05.2018р. по січень 2019 року є відсутніми.

Враховуючи вищевикладене, суд неправомірно застосував друге речення ч.2 ст.51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо повернення розміру надбавки на утриманця (дружину) за минулий час в сумі 6756 грн.

Також під час вирішення спору не враховано судом положення постанови КМ України № 649 від 22.08.2018р., якою визначений механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Позивачем ОСОБА_1 скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, ухвалив законне і справедливе судове рішення, яке узгоджується з усталеною судовою практикою по аналогічній категорії справ (а.с.106-108).

Заслухавши суддю-доповідача по справі, заперечення позивача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, починаючи з 29.09.2017р., позивач перебуває на обліку у відповідача ГУ ПФ України в Рівненській обл. та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с.10).

18.01.2019р. позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача ГУ ПФ України в Рівненській обл. із заявою в довільній формі, в якій просив здійснити нарахування та виплату йому надбавки до пенсії на непрацездатну дружину, починаючи з травня 2018 року.

Зокрема, наголошував на тому, що його дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зайнята доглядом за дітьми, які не досягли 8-річного віку (донька ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_3 ), не працює, через що є непрацездатним членом моєї сім`ї.

Дружина звільнена 20.04.2017р. з посади планшетиста Військової частини НОМЕР_1 та, починаючи з 01.05.2017р., перебувала на обліку у Рівненському міському центрі зайнятості, припинення реєстрації - з 21.06.2018р., закінчено виплату допомоги по безробіттю у відповідності до вимог чинного законодавства України з 25.04.2018р.

До вказаної заяви позивач долучив документи, що підтверджують право на виплату надбавки (а.с.11-4, 15).

01.02.2019р. позивач звернувся до відповідача із заявою встановленого зразка, в якій просив здійснити перерахунок його пенсії з врахуванням надбавки на непрацездатну дружину.

Листом № М-40/07.1-59 від 15.02.2019р. відповідач ГУ ПФ України в Рівненській обл. повідомив про те, що згідно з його заявою від 01.02.2019р. до розміру його пенсії призначено надбавку на непрацюючу дружину в розмірі 748 грн. 50 коп. Надбавку встановлено з дотриманням вимог першого речення ч.2 ст.51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», тобто з 01.02.2019р. Щодо нарахування та виплати надбавки на непрацюючу дружину з травня 2018 року відповідач зазначив про те, що вказана надбавка не визначена Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» як підвищення до пенсії, а тому підстави для її нарахування та виплати з більш раннього часу, а ніж з дня подання позивачем заяви про перерахунок пенсії, згідно з реченням другим частини 2 статті 51 вказаного Закону, є відсутніми (а.с.16).

Приймаючи рішення по справі, суд першої інстанції виходив з того, що обставини щодо правомірності нарахування та виплати позивачу надбавки за непрацездатну дружину сторонами не заперечуються (не оскаржуються).

Натомість, спірним питанням є правомірність чи протиправність ненарахування та невиплата відповідачем позивачу надбавки на непрацездатну дружину за період з травня 2018 року по січень 2019 року.

При цьому, під час вирішення цього питання суд керувався приписами ст.51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», згідно яких перерахунок пенсій особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей проводиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії, незалежно від того коли пенсіонером була подана заява про перерахунок пенсії.

Вжите законодавцем в реченні другому ч.2 ст.51 зазначеного Закону словосполучення «підвищення пенсії» означає конкретний розмір суми, на яку збільшилася пенсія у зв`язку з її перерахунком, та не є певним видом доплати чи надбавки до пенсії, передбаченим цим Законом.

Тобто, якщо за наслідками перерахунку розмір пенсії відповідної категорії військовослужбовців збільшується, то сума різниці між старим та новим розміром пенсійної виплати виплачується пенсіонеру з моменту, з якого проводиться перерахунок, але не більш як за 12 місяців.

Відтак, в силу наведених норм пенсія позивача підлягає перерахунку шляхом включення до її складу надбавки на непрацездатну дружину, починаючи з 01.05.2018р., з виплатою різниці в пенсії за минулий час, позаяк, з дня набуття позивачем права на підвищення пенсії по день проведення перерахунку пройшло менше 12 місяців.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірних та обґрунтованих висновків, з огляду на наступне.

Спірні відносини регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Відповідно до п.«а» ч.1 ст.16 цього Закону до пенсії за вислугу років, що призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом (у тому числі до обчисленої в мінімальному розмірі), нараховується надбавка непрацюючим пенсіонерам, які мають на своєму утриманні непрацездатних членів сім`ї, що належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника (стаття 30), - на кожного непрацездатного члена сім`ї в розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. При цьому надбавка нараховується тільки на тих членів сім`ї, які не одержують пенсійні виплати із солідарної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, допомогу на дітей одиноким матерям. За наявності права одночасно на пенсію, зазначені види допомоги і надбавку на непрацездатного члена сім`ї до пенсії за вислугу років за вибором пенсіонера може бути призначено пенсію, державну соціальну допомогу або нараховано на цього члена сім`ї надбавку. За наявності в сім`ї двох або більше пенсіонерів кожний непрацездатний член сім`ї, який перебуває на їх спільному утриманні, враховується для нарахування надбавки тільки одному з пенсіонерів за їх вибором.

Пунктом «а» ст.16 зазначеного Закону визначено, що до пенсії за вислугу років, що призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом (у тому числі до обчисленої в мінімальному розмірі), нараховується надбавка непрацюючим пенсіонерам, які мають на своєму утриманні непрацездатних членів сім`ї, що належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника (стаття 30), - на кожного непрацездатного члена сім`ї в розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Згідно з п.«д» ч.3 ст.30 вказаного Закону непрацездатними членами сім`ї вважаються дружина (чоловік) або один з батьків чи дід, бабуся, брат або сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо вона (він) зайнята доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і не працює.

Матеріалами справи стверджується, що згідно заяви від 01.02.2019р. (вх. № 13/04) відповідачем до розміру пенсії позивача призначено надбавку на непрацюючу дружину в розмірі 748 грн. 50 коп. (1497 грн. прожитковий мінімум для осіб, що втратили працездатність х 50 процентів).

Разом з тим, вказану надбавку не встановлено з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.

Із змісту заявленого позову слідує, що спірним питанням в межах розглядуваного спору є протиправність дій пенсійного органу щодо ненарахування та невиплата позивачу надбавки на непрацездатну дружину за період з травня 2018 року по січень 2019 року.

Водночас, така відмова відповідача мотивована тим, що позивач не має права на нарахування та виплату надбавки на непрацездатну дружину з травня 2018 року, оскільки ч.2 ст.51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» передбачає можливість виплати різниці в пенсії за минулий час не більш як за 12 місяців у разі якщо пенсіонер набув права на підвищення пенсії. Статтею 15 вказаного Закону встановлено, що особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом і які є ветеранами війни, та особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», пенсії за вислугу років підвищуються в порядку і на умовах, передбачених зазначеним Законом.

Оскільки позивачу була встановлена надбавка на непрацездатного члена сім`ї, а не підвищення пенсії як ветерану війни, тому підстави для виплати різниці в пенсії за минулий час є відсутніми.

Між тим, як вірно вказав суд першої інстанції, така відмови не ґрунтується на вимога закону.

Зокрема, відповідно до ст.51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» при настанні обставин, які тягнуть за собою зміну розміру пенсій, призначених військовослужбовцям строкової служби та їх сім`ям, перерахунок цих пенсій провадиться відповідно до строків, встановлених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Аналіз наведених норм вказує на те, що законом визначені для різних категорій осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, неоднакові строки перерахунку пенсій, а саме:

військовослужбовцям строкової служби та їх сім`ям перерахунок пенсій здійснюється відповідно до строків, встановлених ч.4 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, перерахунок пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.

Тобто, перерахунок пенсій особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей проводиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії, незалежно від того, коли пенсіонером була подана заява про перерахунок пенсії.

При цьому, в ч.2 цієї статті визначальним є вживання терміну «зміна розміру пенсії», яке є загальним, збірним поняттям. Виходячи із системного аналізу цієї норми, її логічної конструкції, подальше словосполучення «підвищення пенсії» означає конкретний розмір, на який відбулася зміна (збільшення) пенсії у зв`язку з її перерахунком, та не є певним видом доплати чи надбавки до пенсії, передбаченим цим Законом, в тому числі ст.15 наведеного Закону.

Таким чином, якщо за наслідками перерахунку розмір пенсії відповідної категорії військовослужбовців збільшується, то сума різниці між старим та новим розміром пенсійної виплати виплачується пенсіонеру з моменту, з якого проводиться перерахунок, але не більш як за 12 місяців.

Із урахуванням наведеного, оскільки до виходу на пенсію позивач належав до старшого офіцерського складу, тому перерахунок його пенсії має проводитися в строки визначені ч.2 ст.51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Згідно з довідкою Рівненського міського центру зайнятості № 01-40/332 від 17.01.2019р. припинено реєстрацію дружини позивача як безробітної, а відтак припинено виплату останній допомоги безробіттю, починаючи з 22.04.2019р. (а.с.14).

За таких умов на підставі ч.2 ст.51 наведеного Закону, пенсія позивача підлягає перерахунку шляхом включення до її складу надбавки на непрацездатну дружину з 01.05.2018р. з виплатою різниці в пенсії за минулий час, позаяк, з дня набуття позивачем права на підвищення пенсії по день проведення перерахунку пройшло менше 12 місяців.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджується, що після перерахунку пенсії позивача шляхом включення до її складу надбавки на непрацездатну дружину, відповідач виплату різниці в пенсії за період з 01.05.2018р. (тобто, з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії) по 31.01.2019р. не провів.

Пунктом 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 2148-VIII від 03.10.2017р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» установлено, що з 1 жовтня 2017 року до встановлення розміру прожиткового мінімуму, який буде більшим за розмір, встановлений на 1 грудня 2017 року та збільшений на 79 гривень, при призначенні та перерахунку пенсій, надбавок, підвищень, інших пенсійних виплат, встановлених законодавством, використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений на 1 грудня 2017 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», збільшений на 79 гривень.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність установлено: з 1 січня 2017 року - 1247 грн., з 1 травня - 1312 грн., з 1 грудня - 1373 грн.

Таким чином, до перевищення прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, суми в розмірі 1452 грн, нарахування надбавки на непрацездатного члена сім`ї здійснюється виходячи з розміру прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, який становить 1452 грн.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, установлено: з 1 січня 2018 року - 1373 грн., з 1 липня - 1435 грн., з 1 грудня - 1497 грн.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, установлено: з 1 січня 2019 року - 1497 грн.

Таким чином, належний до виплати позивачу розмір надбавки на непрацездатну дружину становить 6579 грн, в тому числі: за травень 2018 року - 726 грн (1452 грн. х 50 % = 726 грн); за червень 2018 року - 726 грн. (1452 грн. х 50 % = 726 грн); липень 2018 року - 726 грн. (1452 грн. х 50 % = 726 грн.); серпень 2018 року - 726 грн. (1452 грн. х 50% = 726 грн.); вересень 2018 року - 726 грн. (1452 грн. х 50 % = 726 грн.); жовтень 2018 року - 726 грн. (1452 грн. х 50% = 726 грн.); листопад 2018 року - 726 грн. (1452 грн. х 50 % = 726 грн.); грудень 2018 року 748 грн. 50 коп. (1497 грн. х 50 % - 748 грн. 50 коп.); січень 2019 року 748 грн. 50 коп. (1497 грн. х 50 % = 748 грн. 50 коп.).

Будь-яких заперечень щодо правильності обчислення вказаної суми апелянтом не наведено.

В частині доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить з того, що покликання відповідача на пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду суд оцінює критично, оскільки в даному випадку виплата позивачу надбавки на непрацездатного члена сім`ї за минулий час здійснюється в межах 12-ти місяців згідно з ч.2 ст.51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Також про порушення своїх прав позивач міг дізнатися лише після перерахунку його пенсії з 01.02.2019р., а до суду з вказаним позовом останній звернувся 18.03.2019р., тобто в межах шестимісячного строку звернення до суду, встановленого ч.2 ст.122 КАС України.

Водночас, постанова КМ України № 649 від 22.08.2018р. «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду», якою порядок погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету, не поширюються на розглядувані правовідносини.

Покликання апелянта на відсутність бюджетного фінансування передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» виплат як на причину невиконання покладених на нього зобов`язань до уваги не приймаються, оскільки реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України»).

В решті доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи позивача, наведені в позовній заяві, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими позовні вимоги задоволені у визначений спосіб.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини справи, виходячи з вищевказаних положень нормативно-правових актів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про підставність та обґрунтованість заявленого позову, через що останній підлягає до задоволення, із вищевказаних мотивів.

За правилами ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ГУ ПФ України в Рівненській обл.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській обл. на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 22.04.2019р. в адміністративній справі № 460/605/19 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку лише у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді С. М. Кузьмич
О. І. Довга
Дата складення повного судового рішення: 07.08.2019р.