Справа № 120/2469/19-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2019-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

м. Вінниця

05 серпня 2019 р. Справа № 120/2469/19-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Богоніс Михайло Богданович перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Заступника начальника Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції В. Ковальчука про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Заступника начальника Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана В. Ковальчука про визнати дії неправомірними та зобов`язання вчинити дії.

У позовній заяві позивач просить:

визнати неправомірними дії відповідача щодо неправильного реагування на звернення позивача про вчинене кримінальне правопорушення;

покласти на відповідача обов`язок негайно вжити заходів щодо правильного реагування на звернення позивача;

провести службове розслідування щодо посадових осіб по факту зловживання своїми обов`язками;

стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 10000 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що ним подано два письмових звернення про вчинення кримінального правопорушення. Однак замість вчинення певних дій та виконання обов`язків у відповідності із ст. 214 КПК України, відповідач умисно спрямував звернення до неналежного органу, тоді як відповідно до норм Кримінального процесуального кодексу України, повинен був упродовж 24 годин внести відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань та розпочати слідчі дії. На думку позивача, вказані дії спрямовані на приховання злочину, а тому є неправомірними.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

У випадку коли позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі (п.1 ч.1 ст.170 КАС України).

Вирішуючи питання щодо визначення юрисдикції, в межах якої має розглядатись цей спір, суд виходить із таких міркувань.

Згідно ч.1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 4 КАС України передбачено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - це спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (абз. 2 п.2 ч.1 ст.4 КАС України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

В силу норми п. 2 ч. 2 ст. 19 КАС юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи, що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства.

Визначення поняття суб`єкта владних повноважень міститься у п. 7 ч. 1 ст. 19 КАС України, згідно якої суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Суд враховує, що у п. 22 Постанови від 4 вересня 2018 року (справа № 823/2042/16, провадження № 11-377апп18) Велика Палата Верховного Суду дійшла правового висновку, що критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

При цьому, помилковим є поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір (висновок узгоджується із правовим висновком, що міститься у п. п. 28 - 29 Постанови Велика Палата Верховного Суду від 4 вересня 2018 року справа № 823/2042/16, провадження № 11-377апп18).

Як слідує із змісту позовної заяви, позивач звернувся до Вінницького відділу поліції з письмовим зверненням про вчинення кримінального правопорушення, яке було подане через канцелярію. Проте, через неправильне, на думку позивача, реагування керівництвом Вінницького відділу поліції на письмове звернення про вчинення кримінального правопорушення, позивачем подано друге звернення, яке залишилось без уваги.

Позивач зазначив, що замість вчинення певних дій та виконання обов`язків у відповідності із ст. 214 КПК України, відповідач умисно спрямував звернення до неналежного органу, тоді як відповідно до норм Кримінального процесуального кодексу України повинен був упродовж 24 годин внести відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань та розпочати слідчі дії.

Із змісту долученого до позовної заяви Листа від 17.07.2019 року № Л-1464/2019 встановлено, що позивача повідомлено, що матеріали звернення щодо можливого вчинення правопорушення, яке зареєстровано в журналі звернення Вінницького відділу поліції від 11.07.2019 № Л-1464 та журналі єдиного обліку Вінницького відділу поліції від 12.07.2019 № 13984 направлено за територіальністю до Вишенського відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку ознакам спірних правовідносин (суб`єктному складу, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин) з метою визначення судової юрисдикції із розгляду спору, суд враховує, що відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 19 КАС юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи, що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства.

Відповідно до п. 1 ст. 1 КПК України, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги та протиправність дій відповідача, зазначив про порушення ним норм ст. 214 КПК України при розгляді його звернень про вчинення кримінального правопорушення

За правилами ч. 1 - 4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Досудове розслідування злочинів здійснюється у формі досудового слідства (ч. 1 ст. 215 КПК України).

Кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом (ч. 1 ст. 24 КПК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

Відтак, враховуючи, що предметом оскарження у справі є дії відповідача пов`язані із неналежним (на думку позивача) реагуванням на звернення позивача про вчинення кримінального правопорушення, а підставою позову є: порушення відповідачем норм ст. 214 КПК України; зволікання при розгляді звернення (тоді як відповідно до норм Кримінального процесуального кодексу України упродовж 24 годин повідомлені позивачем відомості повинні бути внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань), суд доходить висновку, що спір не є публічно правовим, а знаходиться у площині відносин, які врегульовані нормами Кримінального процесуального кодексу України (ст. 214 КПК України - розгляд повідомлень про кримінальне правопорушення; ст. 303 КПК України - оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення). Більше того, в силу прямої вказівки ст. 303 КПК України, бездіяльність яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, може бути оскаржена у порядку передбаченому Кримінального процесуального кодексу України, а не Кодексу адміністративного судочинства України.

При вирішені процесуального питання у цій справі, суд враховує і висновки Конституційного Суду України із дотичних питань. Зокрема у рішенні Конституційного Суду України № 6-рп/2001 від 23.05.2001 р. зазначено, що кримінальне судочинство - це врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

Захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості при розслідуванні кримінальної справи оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури. Але таке оскарження може здійснюватись у порядку, встановленому КПК України, оскільки діяльність посадових осіб, як і діяльність суду, має свої особливості, не належить до сфери управлінської і не може бути предметом оскарження в порядку, визначеному КАС України.

Враховуючи вищенаведені норми слід зазначити, що органи поліції під час вчинення процесуальних дій в кримінальному провадженні, виконують не владні управлінські функції, а вчиняють процесуальні функції.

За таких обставин, спірні відносини, які виникають між позивачем та відповідачем не є управлінськими за своїм характером, оскільки регламентовані Кримінальним процесуальним кодексом України.

Відповідна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 13.03.2019 у справі № 813/1596/18.

Також, суд вказує й на те, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". Тому, суд, який розглянув справу, що не належить до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

За таких обставин, враховуючи вищенаведене, позовна заява ОСОБА_1 до Заступника начальника Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана В. Ковальчука про визнати дії неправомірними та зобов`язання вчинити дії не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

При цьому, суд роз`яснює позивачу, що цей спір підлягає вирішенню у порядку передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, місцевим загальним судом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо: позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 170, 248, 256 КАС України, -

УХВАЛИВ

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Заступника начальника Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана В. Ковальчука про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами повернути особі, яка подала позовну заяву.

Повторне звернення до адміністративного суду з тією самою позовною заявою не допускається.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили з моменту її підписання (ч. 2 ст. 256 КАС України).

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту.

Суддя Богоніс Михайло Богданович