Справа № 240/5179/18
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2019-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/5179/18

Головуючий суддя 1-ої інстанції-Романченко Є.Ю.

Суддя-доповідач - Франовська К.С.

01 серпня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Франовської К.С.

суддів: Кузьменко Л.В. Совгири Д. І. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року (час ухвалення рішення та дата складання повного тексту рішення суду першої інстанції - не зазначено, місце ухвалення рішення - м.Житомир) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області в особі Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2018 року полковник міліції у відставці ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправною відмови Міністерства внутрішніх справ України у прийнятті рішення щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги на підставі висновку Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області від 16 липня 2018 року в розмірі 281194,10 гривень; зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України прийняти у місячний строк рішення щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги з урахуванням його безумовного права на таку допомогу у зв`язку із встановленням інвалідності 2-ї групи з 12.06.2018, внаслідок захворювань, пов`язаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ, згідно з висновком Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області від 16 липня 2018 року, відповідно до Закону України від 20 грудня 1990 року № 565Х11 "Про міліцію" та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21 жовтня 2015 року.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України, яка виразилась в неприйнятті рішення щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в зв`язку із встановленням інвалідності ІІ групи з 12.06.2018. Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути висновок Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області та додані до нього документи про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, та прийняти рішення, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21 жовтня 2015 року, з урахуванням висновків суду. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального права та невірним встановленням обставин у справі.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції помилково застосовано до спірних правовідносин нормативно-правовий акт, що втратив чинність, суд першої інстанції не врахував, що при первинному огляді медико-соціальною експертною комісією позивачу у 2013 році встановлено ІІІ групу інвалідності та виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 71 205,90 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти доводів апеляційної скарги та просить суд апеляційної інстанції залишити рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає, що МВС України, повернувши документи, фактично незаконно відмовило йому в призначенні та виплаті різниці розміру одноразової грошової допомоги у зв`язку із зміною ІІІ групи інвалідності на ІІ групу інвалідності.

У відповідності до вимог ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, оскільки позивач посилається на норми Закону України "Про міліцію", який втратив чинність 07.11.2015.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача та його представника, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом встановлено, що наказом УМВС України в Житомирській області від 07.02.2011 №24 о/с полковника міліції ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ у відставку за п.65 "а" за віком (а.с.14).

За результатами первинного огляду позивачу з 17.05.2013 встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, що, так, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ та у зв`язку з цим, нарахована та виплачена одноразова грошова допомога в розмірі 71205,90 грн.

Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 101011 від 22.06.2018, ОСОБА_1 за результатами повторного огляду встановлено ІІ групу інвалідності з 12.06.2018, внаслідок травми, так, пов`язаної з виконанням службових обов`язків.

Також довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12 ААА № 029433, виданою Обласною МСЕК № 2 , встановлено ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_1 - 40 %.

З метою отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому ІІ групи інвалідності внаслідок травми, так, пов`язаної з виконанням службових обов`язків, позивач звернувся до голови ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області з відповідною заявою.

16 липня 2018 року Управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області складено на підставі матеріалів працівника міліції ОСОБА_1 висновок про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про міліцію" у зв`язку з інвалідністю одноразової грошової допомоги, з урахуванням раніше виплачених сум, у розмірі 281194,10 грн.

Висновок направлено до Департаменту фінансово - облікової політики МВС України.

Листом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області від 15.08.2018 за № 1168/29/04/105-2018 повідомлено позивача про те, що Департаментом фінансово-облікової політики МВС України матеріали з питання призначення одноразової грошової допомоги розглянуто та повернуто без прийняття рішення. Зазначено, що під час розгляду матеріалів на призначення одноразової грошової допомоги з`ясовано, що первинне установлення 3-ї групи інвалідності та відповідного ступеню втрати працездатності відбулося з 17.05.2013 (виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 71205,90 грн), при повторному огляді МСЕК з 12.06.2018 позивачу установлено 2-у групу інвалідності та відповідний ступінь втрати працездатності, що перевищує установлений Порядком дворічний термін.

Позивач, вважаючи, що МВС України, фактично відмовило йому в призначені та виплаті різниці розміру одноразової грошової допомоги у зв`язку із зміною третьої групи інвалідності на другу групу інвалідності, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи позов частково, виходив з того, що позовні вимоги позивача про визнання незаконним та скасування рішення МВС України щодо відмови в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності задоволенню не підлягають, оскільки відповідачем рішення по суті не приймалось, та для належного захисту прав, свобод та інтересів позивача від порушень з боку суб`єкта владних повноважень зобов`язано відповідача повторно розглянути документи та прийняти відповідне рішення згідно Порядку № 850, а в решті позову відмовлено.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

До набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію», тобто до 07.11.2015, порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами статті 23 Закону України «Про міліцію» та Порядком № 850.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності, йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги є, у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Порядком № 850 визначено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 Порядку № 850, висновок щодо виплати грошової допомоги. Міністерство внутрішніх справ України в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 Порядку № 850 документів приймає рішення про призначення або, у випадках передбачених пунктом 14 Порядку № 850, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 850 якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Пунктом 5 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" Закон України "Про міліцію" визнано таким, що втратив чинність.

Однак, за змістом пункту 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Таким чином, як правильно зазначив суд першої інстанції, за позивачем зберігається право на порушення питання щодо виплати одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію" відповідно до Порядку № 850, який діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію" й, виходячи з положень якого обов`язок з прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги покладено саме на Міністерство внутрішніх справ України.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, в постановах від 30.01.2018 у справі № 822/1579/17, від 13.02.2018 у справах № 808/1866/16 та № 806/845/16, від 18.10.2018 у справі № 369/13187/17.

В той же час, згідно пункту 9 Порядку № 850, Міністерство внутрішніх справ в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Таким чином, суд у цій справі дійшов вірного висновку про те, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, зобов`язаний був прийняти рішення стосовно виплати/відмови у виплаті одноразової грошової допомоги, а не повертати матеріали відносно ОСОБА_1 , ухиляючись від розгляду поданих документів та від прийняття обґрунтованого рішення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, в постанові від 13.02.2018 у справі № 808/1866/16, від 19.09.2018 у справі № 530/1280/17, від 03.10.2018 у справах № 361/7249/17 та № 361/7249/17, і суд не вбачає підстав для відходу від такого висновку.

За таких обставин, суди першої інстанції дійшов вірного висновку, що дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення висновку та документів щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як інваліду другої групи, з урахуванням попередньої виплати, вчинені не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені законодавством України.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 02 серпня 2019 року.

Головуючий Франовська К.С.

Судді Кузьменко Л.В. Совгира Д. І.