Справа № 200/1860/19-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 року справа № 200/1860/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:судді-доповідача Ястребової Л.В., суддів Компанієць І.Д., Казначеєва Е.Г.,

Секретар Сухов М.Є.,

за участі представника позивача Чугріної Л.В. ,

представника відповідача Попової К.М., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємство "Шахта ім. М.С. Сургая" на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2019 р. у справі №200/1860/19-а (головуючий І інстанції Загацька Т.В., складено в повному обсязі 02.05.2019 року у м. Слов`янськ Донецької області) за позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області до Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» про стягнення пені за несвоєчасну сплату страхових внесків,-

УСТАНОВИВ:

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (далі - позивач, апелянт) звернулось до Донецького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Державного підприємства «Шахта ім. М.С.Сургая» (далі - відповідач), в якому просило стягнути з відповідача на користь Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області пеню за несвоєчасну сплату страхових внесків в сумі 9 222 428,61 грн.

В обґрунтуванні позову зазначено, що чинним законодавством України на відповідача покладений обов`язок нараховувати і сплачувати у встановлені строки та в повному обсязі страхові внески згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності». Зазначив, що під час перевірки правильності нарахування, повноти і своєчасності перерахування страхових внесків, за результатами якої складений акт, встановлене порушення відповідачем сплати внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання у період з 01.04.2016 року по 04.12.2018 року, на суму заборгованості нарахована пеня 9 222 428,61 грн. (а.с. 4-5).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2019 р. у справі № 200/1860/19-а адміністративний позов задоволено. Стягнуто з Державного підприємства «Шахта ім. М.С.Сургая» на користь Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області пеню за несвоєчасну сплату страхових внесків в сумі 9222428,61 грн. (а.с. 51-53).

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що відповідно абзацу 5 розділу VIII Прикінцевих та перехідних положень Законом №2464-VI спір щодо стягнення пені, нарахованої за несвоєчасну сплату страхових внесків до 01 січня 2011 року, підлягає вирішенню відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Згідно ч.1 ст.12 Закону №2464-VI центральними органами виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, забезпечується адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійснення контролю за сплатою єдиного внеску. Тобто, з 01.01.2011 позивач втратив право на справляння (нарахування, стягнення тощо) страхових внесків та пені. Наголошує на тому, що страхові внески за своєю суттю є складовою частиною єдиного соціального внеску, а отже відповідно п.9-4 Закону №2464-VI платники єдиного внеску звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» на період з 14 квітня 2014 року до закінчення АТО або військового чи надзвичайного стану та додаткового підтвердження обставин непереборної сили сертифікатом Торгово-промислової палати України не вимагається. Крім того зазначає, що пеня нараховується із сум недоїмки за кожний прострочений день і обчислюється, виходячи із 120 відсотків річних облікової ставки НБУ, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь строк. Пеня нараховується з наступного дня після одержання заробітної плати і по день сплати платежу. З дати попередньої перевірки, 10.01.2012р., підприємством жодної сплати страхових внесків не проводилося (а.с. 56-58).

У судовому засіданні представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги в повному обсязі.

Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечувала.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що Державне підприємство «Шахта ім. М.С. Сургая» перебуває на обліку в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України () зареєстроване за юридичною адресою: 85670, Донецька обл., місто Вугледар, перебуває на обліку в Управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (а.с. 40-41).

04.12.2018 року Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області здійснена перевірка ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» з питань правильності нарахування, повноти і своєчасності перерахування страхових внесків та витрачання коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України за період з 01.04.2016 року по 04.12.2018 року, за результатами якої складений акт від 04.12.2018 року № 8 (а.с. 6-7).

Під час перевірки встановлене порушення ДП «Шахта ім. М.С.Сургая» сплати внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання у період з 01.04.2016 року по 04.12.2018 року та на суму заборгованості нарахована пеня в сумі 9 222 428,61 грн.

На час звернення до суду сума пені в розмірі 9 222 428,61 грн. у добровільному порядку ДП «Шахта ім. М.С.Сургая» не сплачена.

Суть спору полягає у наявності у позивача правових підстав для нарахування та стягнення пені за несвоєчасну сплату відповідачем страхових внесків.

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Частиною другою статті 52 Закону № 1105-XIV, яка діяла до 1 січня 2011 року, було передбачено, що за прострочення сплати страхового внеску до Фонду зі страхувальника стягується пеня згідно із законом. З прийняттям і вступом у дію Закону № 2464-VI наведена вище норма матеріального права була скасована, а нарахування пені при несвоєчасному або неповному нарахуванні та перерахуванні страхових внесків не передбачено.

З 1 січня 2011 року на підставі постанови Фонду від 30 листопада 2010 року № 31 втратила чинність і Інструкція, відповідно до якої відділення Фонду виявило порушення порядку сплати страхових внесків.

У той же час відповідно до абзацу п`ятого пункту 7 Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 2464-VI стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.

Закон № 1669-VII, який набрав чинності з 15 жовтня 2014 року, визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Підпунктом 8 п. 4 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669-VII внесено зміни до Закону № 2464-VІ, а саме підп. «б» розд. VIII «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено п. 9-3 такого змісту: «Платники єдиного внеску, визначені ст. 4 Закону № 2464-VI, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у ст. 2 Закону № 1669-VII, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI, на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Згідно з п. 2 Закону України від 02 березня 2015 року № 219-VIII «Про внесення змін до розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI щодо зменшення навантаження на фонд оплати праці», п. 9-3 в редакції Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII вважати п. 9-4.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

На виконання абз. 3 п. 5 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669-VII розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція (дію розпорядження зупинено згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 1079-р), яке втратило чинність згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України».

Тобто, факт перебування платників єдиного внеску на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція, є підставою для зупинення застосування до таких платників заходів впливу, стягнення і відповідальності за порушення Закону № 2464-VI, а отже і Закону № 1105-ХІV.

З урахуванням абз. 3 п. 9-3 (у подальшому п. 9-4) розд. VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464-VI відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Матеріали справи свідчать, що перевірка відповідача проведена за період з 21.11.2018 по 04.12.2018 стосовно позивача, як платника страхових внесків, що перебуває на обліку в органі доходів і зборів, який розташований в м. Курахове (переліком віднесений до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція), про нарахування пені відповідно до абз. 5-6 п. 7 розділу VІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №2464-VI за період з 01.04.2016 року по 04.12.2018 року, тобто в період проведення антитерористичної операції.

З аналізу наведених правових норм й встановлених обставин справи та з урахуванням безпосередньо абз. 3 п. 9-3 (у подальшому п. 9-4) розд. VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що саме факт перебування платника страхових внесків на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводиться антитерористична операція, є підставою для незастосування до таких платників заходів впливу та стягнення за невиконання обов`язків платника страхових внесків в силу прямої дії норми Закону № 2464-VI, яка забороняє притягнення до відповідальності за невиконання обов`язків платника страхових внесків.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) установлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Рішенням Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами».

Частиною 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Отже, суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини (далі - Суд), викладену, зокрема, в рішенні від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» (заяви №23759/03 та №37943/06), де Суд визначив концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід.

Такі висновки суду у повній мірі узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у рішенні від 30 березня 2018 року у зразковій справі № 812/292/18, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 06 листопада 2018 року, яка є обов`язковою для врахування відповідно до статті 291 КАС України.

Пунктом 4 частини 1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку, що внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, в зв`язку з чим рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємство «Шахта ім. М.С. Сургая» на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2019 р. у справі №200/1860/19-а - задовольнити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2019 р. у справі № 200/1860/19-а - скасувати.

У задоволенні позову Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області до Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» про стягнення пені за несвоєчасну сплату страхових внесків - відмовити.

Повне судове рішення складено 06 серпня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць