Справа № 320/680/19
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/680/19 Головуючий у 1 інстанції: Горобцова Я.В.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Літвіної Н.М. Сорочко Є.О. Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог та заяви про відмову від позовних вимог, просив:

- визнати незаконним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 08.01.2019 р. №7 про виключення лейтенанта ОСОБА_1 зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, у зв`язку з тим, що позивач станом на дату виникнення спірних правовідносин не набув права на звільнення з військової служби, з рапортом про звільнення з військової служби не звертався і з ним не було проведено усіх необхідних розрахунків;

- поновити ОСОБА_1 в списках особового складу Військової частини НОМЕР_1 з виплатою середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт зазначає, що станом на час виключення зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 він не набув права на звільнення, оскільки, не було оголошено демобілізацію та не було проведено повного розрахунку при звільненні.

29 липня 2019 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача надійшли додаткові пояснення, які судом приєднано до матеріалів справи.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, наказом Міністра оборони України (по особовому складу) № 402 від 15 червня 2017 року, відповідно до частини п`ятої статті 11 та частини сьомої статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», нижчепойменованих офіцерів запасу, які перебувають на військовому обліку у військових комісаріатах оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України призвано на військову службу за призовом осіб офіцерського складу до Збройних Сил України строком на 18 (вісімнадцять) місяців та призначено слухачами, зокрема, молодшого лейтенанта запасу ОСОБА_1 - 5 курсів перепідготовки та підвищення кваліфікації військового інституту телекомунікацій та інформатизації.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №192 від 14 вересня 2018 року, вважати таким, що вибули у відрядження у розпорядження командувача Об`єднаних сил для безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, до н.п. Українськ, з метою здійснення переміщення в район виконання завдань з 17 вересня 2018 року лейтенанта ОСОБА_1 , начальника передавального радіоцентру інформаційно-телекомунікаційного вузла. Підстава: наказ Генерального штабу Збройних Сил України від 05 вересня 2018 року №63/дск, розпорядження заступника командувача Повітряних Сил Збройних Сил України №4564/пс від 07 вересня 2018 року, наказ командира військової частини НОМЕР_1 №49/дск від 14 вересня 2018 року.

Наказом командира повітряного командування «Центр» - заступника командувача повітряних сил Збройних Сил України (по особовому складу) №142 від 14 грудня 2018 року, враховуючи вимоги Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», Указу Президента України від 26 листопада 2018 року №393/2018 «Про введення воєнного стану в Україні» та відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», нижчепойменованих осіб офіцерського складу військової частини НОМЕР_1 звільнено з військової служби у запас за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням встановлених строків військової служби), зокрема, лейтенанта ОСОБА_1 . Начальника передавального радіоцентру інформаційно-телекомунікаційного вузла. Право на звільнення з військової служби набуває після оголошення рішення про демобілізацію та вислуги встановленого строку служби.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №263 від 18 грудня 2017 року лейтенанта ОСОБА_1 , призначеного наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 04 грудня 2017 року №499 на посаду начальника передавального радіоцентру інформаційно-телекомунікаційного вузла, який прибув із військової частини НОМЕР_2 , місто Вінниця, допущено до тимчасового виконання вакантної посади начальника відділення телекомунікаційних систем передавального радіоцентру інформаційно-телекомунікаційного вузла, вважати, що з 18 грудня 2017 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання обов`язків за посадою. Підстава: витяг з наказу командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 04 грудня 2017 року №499, припис командира військової частини НОМЕР_2 (місто Вінниця) від 15.12.2017 року №136, грошовий атестат серія ЗУ №145654, атестат на речове майно №44, книжка №10, серія М-89, атестат на зброю №29, рапорт лейтенанта ОСОБА_1 від 18.12.2017 (вх. №6427 від 18.12.2017 ).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №264 від 20 грудня 2018 року, на підставі телеграфного розпорядження начальника головного управління персоналу - заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 29.11.2018 р. №321/7326, розпорядження тимчасово виконуючого обов`язки начальника відділу персоналу - заступника начальника штабу військової частини НОМЕР_3 підполковника ОСОБА_2 від 30.11.2018 року №175/2/1019 нижчепойменованих військовослужбовців військової частини, зокрема, лейтенанта ОСОБА_1 , начальника передавального радіоцентру інформаційно-телекомунікаційного вузла, згідно Закону України від 26 листопада 2018 року №2630-VІІ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», який набрав чинності 28 листопада 2018 року, передбачено застосування норм законодавства України, які вступають в силу з початком дії воєнного стану, відповідно абзацу другого пункту 252 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (зі змінами), встановлено, що військовослужбовці Збройних Сил України звільненню не підлягають та продовжують проходити військову службу понад встановлені строки на період введення воєнного стану.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №1 від 02 січня 2019 року, вважати таким, що прибув і приступив до виконання службових обов`язків з відрядження з 31 грудня 2018 року з розпорядження командування Об`єднаних сил для безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, з н.п. Українськ лейтенанта ОСОБА_1 , начальника передавального радіоцентру інформаційно-телекомунікаційного вузла. Підстава: посвідчення про відрядження №45 від 14.09.2018 р.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №7 від 08 січня 2019 року лейтенанта ОСОБА_1 , начальника передавального радіоцентру інформаційно-телекомунікаційного вузла, звільненого наказом командира повітряного командування «Центр» - заступника Командування Повітряних Сил Збройних Сил України від 14 грудня 2018 року №142 у запас за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строків служби), враховуючи вимоги Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», Указу Президента України від 26 листопада 2018 року №393/2018 «Про ведення воєнного стану в Україні» та відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», вважати, що справи та посаду здав і направити для зарахування на військовий облік до Яготинського районного військового комісаріату Київської області. З 08 січня 2019 року позивача виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Також, наказано виплатити щомісячну премію у розмірі 77% від посадового окладу, щомісячну надбавку за особливості проходження військової служби в розмірі 65% до посадового окладу з 01 січня по 08 січня 2019 року. Припинено доступ до роботи з відомостями, що містять державну таємницю. Підстава: Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» щодо служби у військовому резерві в особливий період», яким унормовано зарахування в обов`язковому порядку в особливий період до військового оперативного резерву першої черги військовослужбовців, які звільнені зі строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, та на виконання вимог наказу командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 01 липня 2015 року «Про створення вертикалі утворення роботою щодо формування в Повітряних Силах Збройних Сил України оперативного резерву першої черги».

Відповідно до рапорту позивача від 08 січня 2019 року, ОСОБА_1 справи та посаду начальника передавального радіоцентру інформаційно-телекомунікаційного вузла військової частини НОМЕР_1 здав.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №40 від 20 лютого 2019 лейтенанту запасу ОСОБА_1 виплачено грошову компенсацію за неотримане під час проходження військової служби речове майно у розмірі 15 736,50 грн. Підстава: довідка про вартість речового майна, що належить до видачі на день звільнення військовослужбовців №2 від 25.01.2019.

Позивач, вважаючи наказ при виключення його зі списків військової частини протиправним, звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) визначається правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби (ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-XII).

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 2 Закону № 2232-XII, проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

В силу частини 6 статті 2 Закону № 2232-XII, видами військової служби є: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Згідно з ч. 5 ст. 11 Закону № 2232-XII, громадянам України, які мають освітній ступінь вищої освіти не нижче бакалавра, пройшли повний курс військової підготовки за програмою підготовки офіцерів запасу, склали встановлені іспити та атестовані до офіцерського складу, присвоюється відповідне первинне військове звання офіцера запасу. У разі потреби вони за наказом Міністра оборони України підлягають призову для проходження військової служби осіб офіцерського складу.

Для громадян України, які призвані на військову службу, встановлюються такі строки військової служби в календарному обчисленні, зокрема, для осіб офіцерського складу, які проходять військову службу за призовом - до 18 місяців (ч. 7 ст. 23 Закону № 2232-XII).

Відповідно до п. п. «а» ч. 3 ст. 26 Закону №2232-ХІІ, військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу, звільняються із служби на підставах, зокрема, у зв`язку із закінченням встановлених строків військової служби.

Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі Положення №1153/2008). Цим Положенням визначається порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі. Це Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Збройних Силах України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.

Згідно п. 12 Положення №1153/2008 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Відповідно до абз. 1 п. 242 Положення №1153/2008, після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів для взяття на військовий облік.

В силу абз. 3 п. 242 Положення №1153/2008, особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Витягу наказу Міністра оборони України (по особовому складу) №402 від 15 червня 2017 року, молодшого лейтенанта запасу ОСОБА_1 призвано на військову службу за призовом осіб офіцерського складу до Збройних Сил України строком на 18 місяців (а.с. 8).

Наказом командира повітряного командування «Центр» - заступника командувача повітряних сил Збройних Сил України (по особовому складу) №142 від 14 грудня 2018 року позивача звільнено з військової служби у запас за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням встановлених строків військової служби) (а.с. 36).

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону № 2232-XII, закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Указом Президента України від 26 листопада 2018 року №393/2018 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 26 листопада 2018 року №2630-VIII, введено в Україні воєнний стан із 14 години 00 хвилин 26 листопада 2018 року строком на 30 діб до 14 години 00 хвилин 26 грудня 2018 року.

Згідно абз. 2 пункту 252 Положення №1153/2008, військовослужбовці Збройних Сил України звільненню не підлягають та продовжують проходити військову службу понад встановлені строки на період проведення мобілізації або введення воєнного стану, крім випадків, визначених частиною восьмою статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Накази про звільнення з військової служби військовослужбовців, не виключених із списків особового складу військових частин, підлягають скасуванню, крім наказів про звільнення у відставку військовослужбовців, визнаних за станом здоров`я непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку, та в запас за підставами, що відповідають підставам звільнення, визначеним частиною восьмою статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Оскільки ОСОБА_1 не було виключено зі списків особового складу військової частини до введення в Україні воєнного стану, а тому, він не підлягав звільненню та продовжував проходити військову службу понад встановлені строки на період введення воєнного стану.

Отже, зважаючи на те, що строк призову позивача, відповідно до наказу Міністра оборони України (по особовому складу) №402 від 15 червня 2017 року, закінчувався 15 грудня 2018 року, а воєнний стан в Україні був введений до 26 грудня 2018 року, колегія суддів вважає, що наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №7 від 08 січня 2019 року про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення є правомірним.

Доводи апелянта про те, що він не набув право на звільнення, оскільки строк його служби було продовжено на невизначений термін, а, відповідно до абз. 2 п. 252 Положення №1153/2008, військовослужбовці звільненню не підлягають та продовжують проходити військову службу понад встановлені строки після введення воєнного стану - до оголошення демобілізації, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Норми абз. 2 п. 252 вищевказаного Положення, на які посилається апелянт, в апеляційній скарзі, передбачені Положенням №1153/2008, у редакції Указу Президента України від 26.04.2019 р. № 171/2019 «Про внесення змін до Указу Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153».

Проте, на думку колегії суддів, до даних правовідносин потрібно застосовувати норми абз. 2 п. 252 Положення №1153/2008, у редакції чинній на день виключення позивача зі списків особового складу військової частини, тобто, у редакції Указу Президента України від 12.09.2018 р. № 277/2018 «Про внесення змін до Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», згідно якого, військовослужбовці звільненню не підлягають та продовжують проходити військову службу понад встановлені строки на період введення воєнного стану.

З огляду на вищезазначене, доводи апелянта про те, що він не набув право на звільнення з тієї підстави, що не було оголошено демобілізацію, колегія суддів вважає помилковим, оскільки, продовження позивачу проходження військової служби понад встановлені строки відбулося виключно на період введення воєнного стану, тобто до 26 грудня 2018 року.

З приводу твердження апелянта про те, що пунктом 3 частини 5 статті 26 Закону № 2232-XII передбачено вичерпний перелік підстав для звільнення військовослужбовців з військової служби, при цьому, він під жодну з цих підстав не підпадає, колегія зазначає наступне.

Так, частина 5 статті 26 Закону № 2232-XII передбачає випадки, коли контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби. Тобто випадки припинення контрактної військової служби.

Звільнення військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу передбачено нормами частини 3 статті 26 Закону № 2232-XII. Відповідно до підпункту «а» ч. 3 ст. 26 Закону № 2232-XII, військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу, звільняються у зв`язку із закінченням встановлених строків військової служби.

Як вбачається з наказу Міністра оборони України (по особовому складу) №402 від 15 червня 2017 року, молодшого лейтенанта запасу ОСОБА_1 призвано на військову службу за призовом осіб офіцерського складу до Збройних Сил України строком на 18 (вісімнадцять) місяців (а.с. 8).

Таким чином, колегія суддів вважає, що, оскільки, позивач проходив військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а не контрактну військову службу, а тому відсутні підстави для застосування частини 5 статті 26 Закону № 2232-XII до спірних правовідносин.

Щодо посилання апелянта на ту обставину, що на час виключення його зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 , відповідач не провів усіх необхідних розрахунків, колегія суддів зазначає, що такі порушення у даній справі не є підставою для скасування наказу, оскільки в позивача відсутні правові підстави для подальшого проходження військової служби, у зв`язку із закінченням терміну призову до складу Збройних Сил України.

Також, матеріали справи свідчать про те, що Військовою частиною НОМЕР_1 здійснюються розрахунки з позивачем.

При цьому, на думку колегії суддів, у разі нездійснення відповідачем всіх розрахунків при виключенні позивача з списків особового складу військової частини, позивач може звернутися до суду з окремим позовом про нарахування та виплату відповідних сум грошового забезпечення під час звільнення та за час затримки розрахунку.

Відповідно до п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250,315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Судді Вівдиченко Т.Р. Літвіна Н.М. Сорочко Є.О.
Повний текст постанови виготовлено 05.08.2019 року