Справа № 160/8382/18
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 травня 2019 року Справа № 160/8382/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЄфанової О.В.
за участі секретаря судового засіданняМанько К.А.
представника позивача представника відповідача Комишан А.В. Єфіменко О.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Парк Плюс" до Державної фіскальної служби України, до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнати протиправними дії та скасувати рішення
Товариство з обмеженою відповідальністю «Парк Плюс» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, Державної фіскальної служби України , в якому, з урахуванням поданої 04.04.2019р. уточненої позовної заяви, позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, №685213/30169090 від 07.05.2018року.
- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № 931708/30169090 від 27.09.2018 року;
- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № 931710/30169090 від 27.09.2018 року;
- визнати протиправним та скасувати рішення № 938549/30169090 від 02.10.2018 року Державної фіскальної служби України щодо відмови в реєстрації податкової накладної №262 від 15.11.2017 року складеної ТОВ «Парк Плюс» в Єдиному реєстрі податкових накладних та вважати податкову накладну №262 від 15.11.2017 року прийнятою та зареєстрованою протягом операційного дня, коли її було надіслано платником податку: 30.11.2017 року.
Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідачами безпідставно встановлено відповідність податкових накладних критеріям ризиковості платника податку та зупинено їх реєстрацію, протиправно відмовлено в реєстрації податкових накладних у реєстрі, та не зазначено документів, які, не надано позивачем, тобто конкретних підстав для відмови в реєстрації податкових накладних. Так, позивач вказує, що на вимогу контролюючого органу після безпідставного зупинення реєстрації податкових накладних, платником податків були надані усі необхідні та належні пояснення і документи. Проте, останні не були взяті контролюючим органом до уваги, натомість відповідач як на підставу для відмови у реєстрації податкових накладних № 425 від 21.11.2017 року, №388 від 27.09.2018 року вказав нанадання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства. Стосовно відмови у реєстрації податкових накладних № 385 від 18.11.2017 року, №262 від 15.11.2017 року, відповідач-2 зазначив, що платником податку ненаданокопій документів, а саме: первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; Розрахункові документи,банківські виписки з особових рахунків. Позивач зазначає, що такі рішення суб`єкта владних повноважень суперечать приписам чинного законодавства. Надані позивачем документи, на думку позивача, доводять реальність господарських операцій, за якими проводилася реєстрація податкових накладних, та спростовують припущення відповідача про ризик операції.
08.05.2019 року Державною фіскальною службою України надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному державному органу та особам уповноваженим на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення, отже позовні вимоги ТОВ «Парк Плюс» про зобов`язання ДФС України зареєструвати податкові накладні є необґрунтованими, оскільки без надання правової оцінки рішенню комісії регіонального рівня, зобов`язання ДФС України зареєструвати податкові накладні є передчасними.
ГУ ДФС у Дніпропетровській області було надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що Комісією регіонального рівня прийняті Рішення про відмову в реєстрації податкових накладних з наступних причин:
- до податкової накладної №385 від 04.05.2018 року не надано первинні документи, щодо фактичного надання послуг з перевезення вантажів 18.11.2017 року, та як наслідок підстав для оформлення та підписання акту здачі-прийняття (надання послуг) № 8948 від 18.11.2017 року оскільки у відповідності до наданих документів датою фактичного надання послуг є 19.11.2018 року;
- до податкової накладної №388 від 25.09.2018 року не надано первинні документи щодо фактичного надання послуг з перевезення вантажів 18.11.2017 року, та як слід підстав для оформлення та підписання акту здачі-прийняття (надання послуг)№ 8951 від 18.11.2017 (оскільки відповідно до наданих документів датою фактичного надання послуг є акт виконаних робіт (надання послуг) №1599 від 20.11.2017). Будь-які витрати, відповідно наданих документів, ТОВ «ПАРК ПЛЮС» станом на дату оформлення податкової накладної понесено не було;
- до податкової накладної №425 від 25.09.2018 року не надано первинні документи фактичного надання послуг з перевезення вантажів 21.11.2017 року, та як слід підстав для оформлення та підписання акту здачі-прийняття (надання послуг) № 9019 від 21.11.2017 (оскільки відповідно до наданих документів датою фактичного надання послуг є акт виконаних робіт (надання послуг) №000000493 від 23.11.2017). Будь-які витрати, відповідно наданих документів, ТОВ «ПАРК ПЛЮС» станом на дату оформлення податкової накладної понесено не було.
Крім того, у наданих платником податку документах відсутні дані бухгалтерського обліку які підтверджують обґрунтованість оформлення податкової накладної №385 від 18.11.2017 року, № 388 від 18.11.2017 року, №425 від 21.11.2017 року.
Також, відповідач-2, зазначив, що 25.09.2018 року ТОВ «ПАРК ПЛЮС» повідомленням щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК, реєстрація якої/го зупинено за №262 подано на реєстрацію у Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №262 від 15.11.2017 року, оформлену на адресу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». За результатами розгляду документів наданих ТОВ «Парк ПЛЮС» Комісією ГУ ДФС у Дніпропетровській області 26.09.2018 року прийнято рішення про реєстрацію ПН №262 від 15.11.2017 року у Єдиному реєстрі податкових накладних за номером № 938549/30169090. Таким чином, рішення за № 938549/30169090 від 02.10.2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної №262 від 15.11.2017,яке предметом розгляду Комісією ГУ ДФС у Дніпропетровській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації не приймалось.
Представник позивача у судовому засіданні адміністративний позов підтримав та просив задовольнити його.
Представника відповідачів в судовому засіданні заперечував проти позову, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ТОВ «Парк Плюс» зареєстровано в 2002 році, основний вид діяльності - код КВЕД 46.72 Оптова торгівля металами та металевими рудами.
27.01.2015 року між ТОВ «Парк Плюс» та ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» був укладений Договір про надання транспортно-експедиційних послуг № 705.
Згідно умов Договору Експедитор організував три переведення за маршрутом м. Кривий Ріг - с. Візирка (порт)
18.11.2017 року сторонами було складено та підписано акт здачі-прийняття робіт (наданих послуг) № 8948 від 18.11.2017 року.
Для виконання вищезазначених перевезень ТОВ «Парк Плюс» скористалось послугами ТОВ «ТЕНТАВТОТРАНС».
01.08.2017 року між позивачем (Експедитор) та ТОВ «ТЕНТАВТОТРАНС» (Перевізник) був укладений Договір транспортного експедирування вантажів №1245.
Згідно договору №1245 від 01.08.2017 року ТОВ «ТЕНТАВТОТРАНС», здійснив наступні три перевезення за маршрутом м. Кривий Ріг - с. Візирка:
ТОВ «Парк Плюс» розрахувалось з ТОВ «ТЕНТАВТОТРАНС» згідно платіжного доручення №872 від 23.11.2017 року за виконані перевезення.
В свою чергу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» розрахувалось з ТОВ «Парк Плюс» заліком однорідних вимог згідно заяви від 30.11.2017 року.
18.11.2017 року враховуючи здійснення перевезення виникла необхідність складення та реєстрації податкової накладної №385 від 18.11.2017 року.
Критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків,достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених Наказом МФУ від 13.06.2017 року №567». Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
На виконання вимог п.201.16. ст.201 ПК України та пропозицій, викладених у вищезазначеній квитанції, позивачем направлено до ДФС повідомлення про подання пояснень та копій документівзазначених вище до договору про надання транспортно-експедиційних послуг № 705.
За результатами розгляду поданих пояснень, комісією, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації прийнято рішення від 07.05.2018 року №685213/30169090, про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, з підстав надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства. Додаткова інформація (вказати конкретні документи).
Аналогічна ситуація склалася з податковою накладною № 262 від 15.11.2017 року з тих самих правовідносин, що випливають з вищезазначених Договорів №705 на надання транспортно-експедиційних послуг від 27.01.2015 року та Договору транспортного експедирування вантажів №1245 від 01.08.2017 року.
Згідно заявок на транспортно-експедиторські послуги № Т-00010952 від 14.11.2017 року, № Т-00010953 від 14.11.2017 року, № Т-00010954 від14.11.2017 року, №Т-00011038 від 14.11.2017 р., №Т- 00010951 від 15.11.2017 року здійснені транспортні перевезення, що підтверджується відповідними актами здачі-прийняття робіт (надання послуг).
15.11.2017 року враховуючи здійснені перевезення ТОВ «Парк Плюс» складено та подано до реєстрації податкову накладну № 262 від 15.11.2017 року.
30.11.2017 року згідно квитанції реєстрація податкової накладної № 262 від 15.11.2017 року зупинена, причиною є невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно УКТ ЗЕД: 52.29 та запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
На виконання вимог п.201.16. ст.201 ПК України та пропозицій, викладених у вищезазначеній квитанції, позивачем направлено до ДФС повідомлення про подання пояснень та копій документів зазначених вище до договору про надання транспортно-експедиційних послуг № 705.
За результатами розгляду поданих пояснень, комісією, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації прийнято рішення від 02.10.2018 року №938549/30169090, про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, з підстав надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства. Додаткова інформація (вказати конкретні документи).
Також, на виконання умов договору про надання транспортно-експедиційних послуг № 705 від 27.01.2015 року між ТОВ «Парк Плюс» та ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» , позивач скористався послугами ТОВ «ПРОМЕЛЕКТРОМОНТАЖ».
20.11.2017 року між ТОВ «Парк Плюс» та ТОВ «ПРОМЕЛЕКТРОМОНТАЖ» (Перевізник) був укладений Договір-заявка про надання транспортно-експедиційних послуг з перевезення вантажу автомобільним транспортом №Н9/20-11-17.
Згідно Договору-заявки ТОВ «ПРОМЕЛЕКТРОМОНТАЖ» здійснив перевезення за маршрутом м. Кривий Ріг - м. Чернівці, транспортним засобом РЕНО д/н НОМЕР_7 н/причіп д/н НОМЕР_8 здійснив перевезення, що підтверджується Актом-зачі прийомки виконаних робіт №493 від 23.11.2017 року та ТТН №80081406 від 21.11.2017 року Податкова накладна №20 від 23.11.2017 року складена ТОВ «ПРОМЕЛЕКТРОМОНТАЖ» згідно даного перевезення зареєстрована в ЄРПН 28.11.2017 року.
ТОВ «Парк Плюс» розрахувалось з ТОВ «ПРОМЕЛЕКТРОМОНТАЖ» згідно платіжного доручення №415 від 30.11.2017 року за виконані перевезення (рах.238 від 23.11.2017 року). В свою чергу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» розрахувалось з ТОВ «Парк Плюс» заліком однорідних вимог згідно заяви від 30.11.2017 року.
21.11.2017 року за фактом здійснення перевезення ТОВ «Парк Плюс» склало та направило на реєстрацію у ЄРПН податкову накладну № 425 від 21.11.2017 року.
06.12.2017 року згідно квитанції реєстрація податкової накладної № 425 від 21.11.2017 року зупинена, причиною є невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно УКТ ЗЕД: 52.29 та запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
На виконання вимог п.201.16. ст.201 ПК України та пропозицій, викладених у вищезазначеній квитанції, позивачем направлено до ДФС повідомлення про подання пояснень та копій всіх документів зазначених вище до договору про надання транспортно-експедиційних послуг № 705.
За результатами розгляду поданих пояснень, комісією, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації прийнято рішення від 27.09.2018 року №931708/30169090, про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, з підстав надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства. Додаткова інформація (вказати конкретні документи).
Щодо податкової накладної від 18.11.2017 року №388, то на виконання того договору про надання транспортно-експедиційних послуг №705 від 27.01.2015 року ТОВ «Парк Плюс» (Експедитор) організував перевезення за маршрутом м. Кривий Ріг - м.Київ.
18.11.2017 року було виставлено рахунок №7935 за дане перевезення на суму 8590,00 грн.
18.11.2017 року було складено та підписано між сторонами акт здачі-прийняття робіт №8951.
До виконання вищезазначеного перевезення, позивач залучив ТОВ «Лемберг-Транс» (перевізник) був укладений договір транспортного експедирування вантажів №59.
ТОВ «Лемберг-Транс» виставило рахунок на ім`я ТОВ «Парк Плюс», за яким позивач розрахувався згідно платіжного доручення №1973 від 06.12.2017 року.
В свою чергу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» розрахувалось з ТОВ «Парк Плюс» заліком однорідних вимог згідно заяви від 30.03.2018 року.
За фактом здійсненого перевезення позивачем складена та направлена на реєстрації до ЄРПН податкова накладна № 388 від 18.11.2017 року
06.12.2017 року згідно квитанції реєстрація податкової накладної № 388 від 18.11.2017 року зупинена, причиною є невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно УКТ ЗЕД: 52.29 та запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
На виконання вимог п.201.16. ст.201 ПК України та пропозицій, викладених у вищезазначеній квитанції, позивачем направлено до ДФС повідомлення про подання пояснень та копій всіх документів зазначених вище до договору про надання транспортно-експедиційних послуг № 705.
За результатами розгляду поданих пояснень, комісією, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації прийнято рішення від 27.09.2018 року №931710/30169090, про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, з підстав надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства. Додаткова інформація (вказати конкретні документи).
Не погоджуючись з такими діями відповідача-2, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд дійшов наступних висновків.
Податковий кодекс України є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.
Згідно підпунктів а, б пункту 185.1 статті 185 ПК України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.
Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг згідно приписів норми пункту 187.1 статті 187 ПК України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню; б) дата відвантаження товарів.
База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (пункт 188.1 статті 188 ПК України).
Пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
За приписами пункту 74.2 статті 74 ПК України, в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики (пункт 74.3 статті 74 ПК України).
Відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних» №1246 від 29.12.2010р. (далі іменується Порядок №1246), податкова накладна електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі Кодекс) в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.
Згідно пункту 12 Порядку №1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.
Відповідно до пункту 13 Порядку №1246, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).
Аналогічні приписи містить підпункт 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України, згідно яких реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.
Відповідно до підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.
У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
У відповідності до підпункту 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 ПК України, письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті «в» підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у такій податковій накладній/розрахунку коригування. Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.
Письмові пояснення та/або копії документів, подані платником податків до контролюючого органу відповідно до підпункту 201.16.2 цього пункту, розглядаються комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику (підпункт 201.16.3 пункту 201.16 статті 201 ПК України).
Зазначена комісія приймає рішення про: реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Підстави для прийняття комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Порядок роботи комісії визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних приймається та надсилається платнику податку протягом п`яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та документів, поданих відповідно до підпункту 201.16.2 ПК України.

Проте, в оскаржуваних рішеннях не зазначено, які саме документи складені з порушенням законодавства та яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних, що унеможливлює вставлення факту чи дійсно бракувало певних документів для реєстрації податкових накладних № 385 від 18.11.2017 року, №425 від 21.11.2017 року, №388 від 18.11.2017 року, №262 від 15.11.2017 року та свідчить про необґрунтованість прийнятих відповідачем рішень про відмову в реєстрації податкових накладних №685213/30169090 від 07.05.2018 року, № 931708/30169090 від 27.09.2018 року, № 931710/30169090 від 27.09.2018 року, № 938549/30169090 від 02.10.2018 року.

Абзацом 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації» №190 від 29.03.2017 (далі іменується Постанова №190) установлено, що комісія Державної фіскальної служби приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації на підставі отриманих від платника податку на додану вартість відповідно до підпункту «в» підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України (далі - Кодекс) письмових пояснень щодо підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, та/або копій документів, які платник податку має право подати до органу Державної фіскальної служби протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у податковій накладній/розрахунку коригування.

Абзацом 2 Постанови №190 визначено, що підставами для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є:

ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.16 статті 201 Кодексу ;

ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту «в» підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу ;

надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Таким чином, рішення Комісії повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної, у даному випадку, або «надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування», або «надання платником податку копій документів, які не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування».

Проте, оскаржуване рішення не містить чіткого визначення підстав для прийняття Комісією рішення про відмову в реєстрації податкової накладної.

Судом було встановлено, що позивач здійснював господарську діяльність шляхом надання транспортно-експедиційних послуг і підтвердив дані операції наданням документів бухгалтерського та податкового обліку: податкові накладні, заявки на транспортно-експедиторські послуги, акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), товарно-транспортні накладні, рахунки, платіжні доручення.

Відтак, суд дійшов висновку, що оскаржувані рішення №685213/30169090 від 07.05.2018 року, № 931708/30169090 від 27.09.2018 року, № 931710/30169090 від 27.09.2018 року, № 938549/30169090 від 02.10.2018 року є необґрунтованим, оскільки платником податків надано всі необхідні документи, які засвідчують факт здійснення господарських операцій за податковими накладними у реєстрації яких було відмовлено.

Суд також зазначає, що факт зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування у ЄРПН не спростовує ані факту здійснення платником податків господарських операцій, ані факту наявності дати виникнення саме першої події (постачання товарів/послуг, або отримання коштів), що підтверджується первинними документами, на підставі яких складається податкова накладна/розрахунок коригування.

Таким чином, суд дійшов висновку, що зважаючи на наявність передбачених законодавством документів, які свідчать про проведення господарських операцій позивачем, та на те, що такі документи були надані контролюючому органу, останній не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації податкових накладних.

Крім того, слід зауважити, що оскаржувані рішення є актами індивідуальної дії.

Правовий акт індивідуальної дії виданий суб`єктом владних повноважень документ, прийнятий із метою реалізації положень нормативно-правового акту (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, не містить загальнообов`язкових правил поведінки та стосується прав і обов`язків чітко визначеного суб`єкта (суб`єктів), якому він адресований.

Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер.

Головною рисою таких актів є їхня конкретність (гранична чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата і конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами; чітка відповідність такого акта нормам чинного законодавства.

Натомість, оскаржувані рішення фіскального органу не відповідають критеріям чіткості та зрозумілості акта індивідуальної дії, та породжують його неоднозначне трактування, що в свою чергу впливає на можливість реалізації права або виконання обов`язку платником податків виконати юридичне волевиявлення суб`єкта владних повноважень.

Суд критично оцінює такі доводи відповідача та зазначає, що реалізація суб`єктами публічної адміністрації своїх повноважень, які є законодавчо визначеними, що випливає з положень частини другої статті 19 Конституції України, здійснюється в межах відповідної законної дискреції.

Під дискреційними повноваженнями слід розуміти надання органу або посадовій особі повноважень діяти на власний розсуд в межах закону. Зокрема, дискреційні повноваження полягають у тому, що суб`єкт владних повноважень може обирати у конкретній ситуації альтернативне рішення, яке є законним.

Дискреційні повноваження - це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення. Також ця особа може вибирати рішення у передбачених для конкретних ситуацій нормативно-правових актах або схожих документах.

Відповідно до Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, у відповідності до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він уважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.

Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до абзацу 3 пункту 10.3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 №7, суд може ухвалити постанову про зобов`язання відповідача прийняти рішення певного змісту за винятком випадків, коли суб`єкт владних повноважень відповідно до закону приймає рішення на власний розсуд.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, виконуючи цілі, встановлені адміністративним судочинством щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям, не втручається і не може втручатися в дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Проте, як зазначав в своїх рішеннях (від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15, від 02 лютого 2016 року у справі № 804/14800/14) Верховний Суд України спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Суд також зазначає, що у справі «ПайнВеліДевелопментЛтд.» та інші проти Ірландії» Європейський суд з прав людини постановив, що статтю 1 Першого протоколу до Конвенції можна застосовувати для захисту "правомірних очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. «Правомірні очікування» виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей.

Так, відповідно до частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно із ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про:

визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів

Аналізуючи дані положення кодексу, можна дійти висновку, що законодавством передбачено право суду у випадку встановлення порушення прав позивача зобов`язувати суб`єкта владних повноважень приймати рішення або вчиняти певні дії.

Окрім того, суд звертає увагу на приписи підпункту 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 ПК України, відповідно до яких, податкова накладна/розрахунок коригування, реєстрацію якої в ЄРПН було зупинено, реєструється у день настання однієї із таких подій: а) прийнято рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН; б) набрало законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН.

У першому випадку податкова накладна, реєстрацію якої в ЄРПН було зупинено, реєструється у день прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, яке ухвалюється саме Комісією ДФС.

У другому випадку податкова накладна, реєстрацію якої в ЄРПН було зупинено, реєструється у день набрання законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної.

Таким чином, нормами ПК України чітко визначено настання такої події, як набрання законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України №475/97-ВР від 17.07.1997; Конвенція набула чинності для України 11.09.1997.

За приписами статті 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» №3477-IV від 23.02.2006, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі «ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ» (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) констатував: «50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. theUnitedKingdom), пп. 2836, Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі - провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)».

В даному випадку, задоволення позовної вимоги щодо зобов`язання відповідача здійснити дії по реєстрації (зареєструвати) податкових накладних ТОВ «ПАРК ПЛЮС» №385 від 18.11.2017 року, №425 від 21.11.2017 року, №388 від 18.11.2017 року, №262 від 15.11.2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст.243-246, 250 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №685213/30169090 від 07.05.2018р.

Зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №385 від 18.11.2017 року подану Товариством з обмеженою відповідальністю «Парк Плюс» (), датою її фактичного подання - 06.12.2017р.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №931708/30169090 від 27.09.2018р.

Зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №425 від 21.11.2017 року подану Товариством з обмеженою відповідальністю «Парк Плюс» (), датою її фактичного подання - 06.12.2017р.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №931710/30169090 від 27.09.2018р.

Зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №388 від 18.11.2017 року подану Товариством з обмеженою відповідальністю «Парк Плюс» (), датою її фактичного подання - 06.12.2017р.

Визнати протиправним та скасувати рішення №938549/30169090 від 02.10.2018р. Державної фіскальної служби України щодо відмови в реєстрації податкової накладної №262 від 15.11.2017р. складеної ТОВ «Парк Плюс» в Єдиному реєстрі податкових накладних та вважати податкову накладну №262 від 15.11.2017р. прийнятою та зареєстрованою протягом операційного дня, коли її було надіслано платником податку: 30.11.2017р.

Стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 6405,50 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.

Стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 6405,50 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 24 травня 2019 року.

Суддя О.В. Єфанова