Справа № 761/23242/19
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2019-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 серпня 2019 року м. Київ № 761/23242/19

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі: судді Добрянської Я.І., розглянувши матеріали справи

за позовом адвоката ОСОБА_2
до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України
про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії
В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду міста Києва звернувся адвокат ОСОБА_2 з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України в якому просив визнати протиправними дії відповідача в ненаданні відповіді на адвокатські запити позивача б/н від 10.05.2019р. і 22.05.2019р. та зобов`язати відповідача надати протягом п`яти робочих дні від дня набрання чинності рішенням суду витребувану інформацію на адвокатські запити позивача б/н від 10.05.2019р. і 22.05.2019р.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 13.06.2019р. адміністративний позов передано на розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.07.2019р. адміністративна справа № 761/23242/19 розподілена на суддю Добрянську Я.І.

Вирішуючи питання про наявність підстав для відкриття провадження у справі, суд виходить з наступного.

Як вбачається з адміністративного позову, на виконання договору про надання правової допомоги адвокат ОСОБА_2. в порядку ст. 24 Закону України від 05.07.2012р. № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» звернувся до відповідача із адвокатськими запитами б/н від 10.05.2019р. і 22.05.2019р. в яких просив надати таку інформацію:

- чи проводилась за четвертий квартал 2016 року камеральна перевірка уточнюючого Податкового розрахунку ф. № 1-ДФТОВ "Баришівська зернова компанія" та які результати цієї перевірки? Прошу надати копію акту камеральної перевірки;

- чи встановлені за результатами камеральної перевірки порушення податкового законодавства України ТОВ "Баришівська зернова компанія" та чи притягнуте воно до відповідальності?

Листом Офісу великих платників податків ДФС України від 27.01.2017р. №5091/10/28-10-49-11 відмовив позивачу в наданні витребуваних документів із посиланням на п.17.1.9 ст.117, п.21.1.6 п.21.1 ст.21, п.63.12 ст.63, п.74.1 ст.74 Податкового кодексу України. (а.с. 8-9)

Позивач, вважаючи ненадання відповіді на адвокатські запити протиправною, звернувся до суду з даним позовом.

Проаналізувавши наявні матеріалах справи документи, суд приходить до висновку про наявність підстав для передачі справи за підсудністю, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, публічно-правовий спір - спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначені Законом України від 13.01.2011 р. № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон № 2939-VI).

Публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом (ч. 1 ст. 1 Закону № 2939-VI ).

Таким чином, суб`єкти владних повноважень та їх посадові особи, реалізуючи свої повноваження, наділені правом вчиняти певні дії на підставі та в межах чинних норм законодавства України, зокрема, надавати інформацію на звернення громадян у порядку Закону № 2939-VI.

З матеріалів справи судом встановлено, що предметом спору в межах цієї справи є визнання протиправними дій Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо відмови у наданні інформації на адвокатські запити та зобов`язання відповідача надати інформацію на адвокатські запити. Зміст адвокатських запитів в цій справі спрямований на те, щоб відповідач надав інформацію та документи на її підтвердження щодо ТОВ "Баришівська зернова компанія". В запитах зазначив, що між ним та ОСОБА_1 укладений договір про надання правничої допомоги.

Одночасно, суд наголошує, що правові засади організації діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні врегульовані Законом України від 05.07.2012 р. № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI).

Закон визначає адвокатський запит - як письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту (ч. 1 ст. 24 Закону № 5076-VI).

За приписами ст. 24 Закону № 5076-VI орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів. Орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

Виходячи з наведених правових норм, адвокатський запит не є запитом, що направлений на отримання публічної інформації, оскільки може бути спрямований не лише до суб`єктів владних повноважень, але й до будь-якої юридичної особи з метою отримання необхідної адвокату інформації для надання правової допомоги клієнту, у зв`язку з чим відносини, які склалися між позивачем та відповідачем щодо зобов`язання останнього надати відповідь на адвокатські запити, не є публічно-правовими у розумінні КАС України.

Отже, вимоги стосовно відмови в наданні відповіді на адвокатські запити не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, скільки має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Вищевикладене узгоджується з висновками Верховного Суду викладеними в постанові від 16.01.2019р. у справі № 686/23317/13-а, адміністративне провадження № 11-1193апп18, постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 17.04.2019р. у справі № 2040/7203/18.

Більше того, суд наголошує на тому, що відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що «фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії», що згадувалось раніше, Комісія висловила думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)».

Таким чином, зважуючи на тлумачення ЄСПЛ поняття «судом, встановленим законом», суд апеляційної інстанції з метою дотримання юрисдикції, визначеної чинним законодавством України, виходячи з характеру спірних правовідносин, які підлягають врегулюванню в рамках господарського судочинства, дійшов висновку, що адміністративний суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у значенні п. 1 ст. 6 Конвенції відносно цих спірних правовідносин.

Враховуючи суть спірних правовідносин, правові висновки Великої Палати Верховного Суду, зроблені в подібних правовідносинах, суд дійшов висновку, що цей спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки ця справа має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 29 КАС України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 29 КАС України питання про передачу адміністративної справи, крім випадків, визначених пунктами 4-6 частини першої статті 29 КАС України, розглядається судом у порядку письмового провадження або, за ініціативою суду, в судовому засіданні. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду цього питання.

Питання про передачу адміністративної справи, крім випадку, визначеного пунктами 4-6 частини першої статті 29 КАС України, суд вирішує ухвалою. Ухвалу про передачу адміністративної справи з одного адміністративного суду до іншого може бути оскаржено.

Так, частиною 1 статті 25 КАС України визначено, що адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

У разі невизначеності цим Кодексом територіальної підсудності адміністративної справи така справа розглядається адміністративним судом за вибором позивача.

Таким чином, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позивач вірно звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва.

Так, ч. 1, 2 ст. 30 КАС України встановлено, що спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються. Адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 29 цього кодексу, повинна бути прийнята до провадження адміністративним судом, до якого вона надіслана.

Разом з тим, ч. 1 ст. 318 КАС України, рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25-28 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене та з метою дотримання правил предметної юрисдикції (підсудності) адміністративних справ, суд, вважає за необхідне повернути адміністративну справу №761/23242/19 до Шевченківського районного суду міста Києва.

Керуючись вимогами ст.ст. 20, 25, 27, 29, 243, 248 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Передати за підсудністю справу № 761/23242/19 до Шевченківського районного суду м. Києва.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Я.І. Добрянська