Справа № 580/1542/19
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2019-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 року справа № 580/1542/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тимошенко В.П., розглянувши у письмовому провадженні в спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області, Уманського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області про визнання відмови протиправною та зобов?язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

13 травня 2019 року до Черкаського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області (відповідач 1), Уманського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області (відповідач 2), в якому просить:

1) визнати протиправною відмову Уманського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області (відповідь №7113-501/7113.2-19 від 05.04.2019), в оформленні та видачі ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки;

2) зобов?язати Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області організувати оформлення та видачу, а Уманський районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області оформити та видати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 паспорт громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки.

В обґрунтування позову зазначено, що після досягненню шістнадцятирічного віку свого сина - ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулись до Уманського відділу Державної міграційної служби України в Черкаській області щодо оформлення та видачі їх неповнолітньому сину паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ. Відповідачем 2 відмовлено у наданні такого паспорта, посилаючись на Закон України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус", відповідно до якого оформлення і видача паспорта громадянина України здійснюється розпорядником ЄДДР у формі картки.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду Тимошенко В.П. від 20.05.2019 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу десять днів з дня, наступного за днем отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху, для усунення недоліків.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду Тимошенко В.П. від 11.06.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суддею Черкаського окружного адміністративного суду Тимошенко В.П. одноособово, без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

24.06.2019 до суду надійшло клопотання Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області (вх. №15305/19 від 24.06.2019), в якому просить розглядати справу в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 01.07.2019 у задоволенні клопотання Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області (вх. №15305/19 від 24.06.2019) про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін - відмовлено.

26 червня 2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач 1 заперечує проти задоволення позову, та зазначає, що позивач в інтересах неповнолітнього сина звернулась із заявою щодо отримання паспорта у формі книжечки 26.03.2019 вх. №10 в довільній формі, тобто під час дії Закону України від 20.11.2012 №5492-VI "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус", яким передбачено видачу паспорта у формі пластикової картки ID-1, та після завершення роботи із забезпечення в повному обсязі територіальних підрозділів Державної міграційної служби матеріально-технічними ресурсами, необхідними для оформлення і видачі паспорта громадянина України, зразки бланків якого затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №302.

ОСОБА_2 не звертався до Уманського відділу Державної міграційної служби України в Черкаській області та до Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області із заявою-анкетою та доданим до неї належним пакетом документів, передбачених Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302, для оформлення та видачі паспорта громадянина України. Станом на час звернення позивача оформлення паспорта громадянина України у формі книжечки не передбачено, а Положення про паспорт громадянина України, затверджене постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ, розповсюджується на осіб, які вже отримали такий паспорт. Запровадження нової форми паспорта у формі ID-картки не є обмеженням свободи на вираження своїх поглядів та переконань, не є втручанням в особисте та сімейне життя, оскільки держава має право мати інформацію щодо своїх громадян для захисту суспільної безпеки і порядку. Крім того, бажання позивача та її неповнолітнього сина оформити паспорт у формі книжечки, обумовлене релігійними переконаннями, не може бути підставою для порушення вимог законодавства України, що передбачає оформлення національного паспорта громадянина України у вигляді картки з безконтактним електронним носієм. У зв`язку з цим відповідач просив відмовити у задоволенні позову.

Щодо посилання позивача на застосування правових висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 19.09.2019 у зразковій справі №806/3265/17, відповідач 1 зазначає про неможливість їх застосування в даній адміністративній справі з огляду на різні обставини справи. В адміністративній справі, що розглядається, позивач разом з неповнолітнім сином звернулась до територіального органу ДМС 26.03.2019, тобто у період коли підрозділи ДМС остаточно припинили приймання документів на оформлення паспортів громадянина України у формі книжечки. Також , позивачі звернулись до підрозділу ДМС із заявою про видачу паспорта громадянина України у формі книжечки вперше, а не у зв`язку із заміною паспорта, внаслідок якого, на думку відповідача, відсутнє звуження прав позивача.

05 липня 2019 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що чинним Положенням про паспорт громадянина України, затвердженим постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ, передбачено дві форми паспорта громадянина України: книжечка і картка.

Вивчивши доводи сторін, викладені у позовній заяві та відзиві на позовну заяву, дослідивши письмові докази, які містяться у справі, суд встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 від 08.11.2017 ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , батько ОСОБА_3 та мати ОСОБА_1 .

У зв`язку із досягненням ОСОБА_2 шістнадцяти років ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2 та його законні представники - батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_1 26.03.2019 звернулися з письмовою заявою (вх. № 10) до Уманського районного відділу управління Державної міграційної служби України в Черкаській області, в якій просили оформити та видати паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ. У заяві також зазначається, що заявник та законні представники не дають згоди на обробку персональних даних.

Листом Уманського районного відділу управління Державної міграційної служби України в Черкаській області від 05.04.2019 №7113-501/7113.2-19 ОСОБА_2 повідомлено, що в ДМС та її територіальних органів/підрозділів відсутні законні підстави для оформлення та видачі паспорту громадянина України відповідно до постанови Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ.

Не погоджуючись з рішенням відповідача 2, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

Статтею 5 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 № 2235-III (далі - Закон № 2235-III) визначено, що документом, що підтверджує громадянство України, є, зокрема, паспорт громадянина України.

Відповідно до статті 5 Закону № 2235-III постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-XII затверджено Положення про паспорт громадянина України та Положення про паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Згідно з пунктами 1, 3, 5, 8, 9-11 Положення про паспорт громадянина України, паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт дійсний для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.

Паспортна книжечка являє собою зшиту внакидку нитками обрізну книжечку розміром 88 х 125 мм, що складається з обкладинки та 16 сторінок. Усі сторінки книжечки пронумеровані і на кожній з них зображено Державний герб України і перфоровано серію та номер паспорта. Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується.

Паспорт, виготовлений у вигляді паспортної картки (інформаційного листка), має розмір 80 х 60 мм. У інформаційний листок вклеюється фотокартка і вносяться відомості про його власника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження і особистий номер, а також дата видачі і код органу, що його видав. Інформаційний листок заклеюється плівкою з обох боків. Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної картки, визначається Кабінетом Міністрів України.

Бланки паспортів виготовляються на замовлення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, з високоякісного паперу з використанням спеціального захисту.

Отже, чинним Положенням про паспорт громадянина України передбачено дві форми паспорта громадянина України: книжечка і картка.

Водночас, Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 року № 5492-VI (далі - Закон № 5492-VI) визначені правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи.

Згідно зі статтею 13 Закону № 5492-VI, документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення поділяються, зокрема, на паспорт громадянина України.

Відповідно до частин 2, 4, 6 статті 14 Закону № 5492-VI, документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклету. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Відцифрований образ обличчя особи в документах у формі книжечки розміщується на сторінці даних і виконується за технологією лазерного гравіювання та дублюється в центрі сторінки даних за технологією лазерної перфорації.

Отже, вказаним Законом також передбачена можливість видачі документа як у формі книжечки, так і у вигляді картки.

Тобто, заявник, звернувшись до уповноваженого суб`єкта з відповідними документами, передбаченими вказаним Законом, має право на отримання документа у формі книжечки, зокрема, паспорта громадянина України.

Відповідно до частини сьомої статті 16 Закону № 5492-VI уповноважений суб`єкт, якщо інше не передбачено цим Законом, має право відмовити заявникові у видачі документа виключно у разі, якщо: 1) за видачею документа звернувся заявник, який не досяг шістнадцятирічного віку, або представник особи, який не має документально підтверджених повноважень на отримання документа; 2) заявник вже отримав документ такого типу, який є дійсним на день звернення (крім випадків, зазначених у частині сьомій цієї статті); 3) заявник не подав усіх визначених законодавством документів, необхідних для оформлення і видачі документа; 4) дані, отримані з бази даних розпорядника Реєстру, не підтверджують інформацію, надану заявником. У рішенні про відмову у видачі документа, яке доводиться до відома заявника у порядку і строки, встановлені законодавством, мають зазначатися підстави для відмови. Особа має право звернутися до уповноваженого суб`єкта з повторною заявою у разі зміни або усунення обставин, через які їй було відмовлено у видачі документа. Рішення про відмову у видачі документа може бути оскаржено особою в адміністративному порядку або до суду.

Зі змісту вищенаведеної норми вбачається, що законодавець передбачив вичерпний перелік підстав для відмови заявникові у видачі документа. Водночас вказаним Законом не передбачено визначення поняття «документ».

Разом з цим, відповідно до статті 21 Закону № 5492-VI паспортом громадянина України є документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Відтак, відповідач 2 у своєму листі на звернення позивача зобов`язаний був вказати одну з вище перерахованих підстав для відмови у оформленні паспорта у формі книжечки, оскільки паспорт громадянина України в розумінні статті 21 вказаного Закону є документом.

Крім того, у листі відповідача на заяву позивача та його законного представника немає зазначення причин та посилань на норму права чому видача паспорта у формі книжечки вже є неможливою.

Як зазначено вище, чинним Положенням про паспорт громадянина України передбачено два рівнозначних альтернативних варіанта оформлення документа, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України, а саме: паспорт у вигляді паспортної книжечки або паспортна картка.

З даного приводу суд зазначає, що пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» також передбачено можливість оформлення паспорта громадянина України з використанням бланка паспорта громадянина України у формі книжечки, а тому не вбачається відсутності у відповідача можливості видачі позивачу паспорта громадянина України у формі книжечки.

Спір у цій справі виник у зв`язку з відмовою відповідача 2 видати неповнолітньому сину позивачки паспорт громадянина України у вигляді (формі) книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-XII.

З огляду на суб`єктний склад спірних правовідносин, зміст позовних вимог та підстави позову (зокрема, щодо відмови позивача від обробки персональних даних її неповнолітнього сина), а також правове регулювання спірних відносин, є достатні підстави вважати, що ця справа відповідає ознакам, викладеним у рішенні Великої Палати Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи Пз/9901/2/18 (№806/3265/17).

Так, 19 вересня 2018 року Великою Палатою Верховним Судом ухвалено рішення у зразковій справі №806/3265/17.

Велика Палата Верховного Суду, ухвалюючи вказане рішення, зазначила, що ознаками типової справи є:

позивач - фізична особа, який територіальним органом ДМС України відмовлено у видачі паспорту у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХІІ;

відповідач територіальні органи ДМС України;

предмет спору вимоги щодо неправомірної відмови відповідача у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних та зобовязання відповідача видати позивачеві паспорт громадянина України у формі книжечки, у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХІІ.

Відповідно до ч. 3 ст. 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має врахувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Згідно із п. 21 ст. 4 КАС України типові адміністративні справи адміністративні справи, відповідачем у яких є один і той самий суб`єкт владних повноважень (його відокремлені структурні підрозділи), спір у яких виник з аналогічних підстав, у відносинах, що регулюються одними нормами права, та у яких позивачами заявленого аналогічні вимоги.

Таким чином, враховуючи предмет спору у цій справі та предмет спору у справі, яку розглянуто Верховним Судом як зразкову, суд дійшов висновку про те, що вказана справа є типовою справою по відношенню до справи №806/3265/17-а.

Отже, правові висновки Верховного Суду, які зроблені під час розгляду справи №806/3265/17-а, підлягають врахуванню під час розгляду цієї справи.

У зазначеному рішенні Велика Палата Верховного Суду констатувала, що норми Закону № 5492-VI, на відміну від норм Положення про паспорт, не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорта у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, імені та по батькові, та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій.

На переконання Великої Палати Верховного Суду це є безумовним порушенням вимог статті 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Також такий підхід не відповідає вимогам якості закону (тобто, таке втручання не було «встановлене законом»), не є «необхідним у демократичному суспільстві». Зазначене допускає свавільне втручання у право на приватне життя у контексті неможливості реалізації права на власне ім`я, що становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року.

Як зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 вересня 2018 року, позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді ID-картки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не є необхідним у демократичному суспільстві, і таке втручання є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря.

Оскільки, спірні правовідносини між сторонами виникли саме з приводу фактичної відмови відповідача у видачі паспорту у формі «книжечки», з огляду на позицію відповідача про те, що видача паспорту можлива лише у формі ID-картки, враховуючи правові висновки Верховного Суду, які викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи, суд дійшов висновку щодо наявності у неповнолітнього ОСОБА_2 права на отримання паспорту у формі «книжечки».

Таким чином, суд дійшов висновку визнати протиправною відмову Уманського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області (відповідь №7113-501/7113.2-19 від 05.04.2019), в оформленні та видачі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки.

У відзиві на позовну заяву відповідач 1 вказує про те, що позивачем не було дотримано процедуру для отримання паспорту, а саме не надано відповідної заяви встановленого зразку та не долучено до неї необхідних документів.

З приводу таких аргументів відповідача суд вважає за необхідне зазначити те, що спірні правовідносини, які розглядаються у цій справі, виникли не з приводу відповідності чи невідповідності заяви про видачу паспорта вимогам закону, а саме у зв`язку із позицією відповідача про відсутність у позивача права на отримання паспорта у формі «книжечки».

При цьому, суд враховує, що позивачем не було надано усіх документів, які визначені законодавством та які необхідні для вирішення питання щодо видачі паспорту громадянина України. Так, зі змісту заяви позивача від 26.03.2019 №3 щодо оформлення паспорта громадянина України вбачається, що останній відповідно до Закону України «Про звернення громадян» просить надіслати заявнику письмову відповідь на вищевказану адресу з повідомленням про дату і час оформлення паспорта; для оформлення паспорта буде подано копію свідоцтва про народження і дві фотокартки.

З огляду на позицію відповідачів щодо відсутності підстав для оформлення та видачі паспорту у формі «книжечки», останніми фактично не здійснювалась перевірка поданої заяви про видачу паспорту та долучених до неї документів.

Перелік документів, які подаються із заявою про видачу паспорту, визначено Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №302 від 25.03.2015.

Із матеріалів справи не вбачається того, що вказані документи надавалися відповідачу для оформлення паспорту неповнолітньому ОСОБА_2 .

Таким чином, враховуючи те, що відповідачем 2 не було здійснено перевірку документів, які необхідно подати для оформлення паспорту та які фактично подавалися позивачем та приймаючи до уваги те, що повноваженнями щодо перевірки таких документів наділений саме відповідач, а не суд, суд приходить до висновку про те, що належним способом захисту порушеного права є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про видачу паспорту із урахуванням висновків суду, які зроблені під час розгляду цієї справи.

Відповідна правова позиція щодо вибору способу захисту порушеного права міститься в постанові Верховного Суду від 09.07.2019 у справі № 610/3417/17.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатись на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних причин.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, які підлягають частковому задоволенню.

Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору, тому розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Уманського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області в оформленні та видачі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки, що викладена в листі №7113-501/7113.2-19 від 05.04.2019.

Зобов?язати Уманський районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області (площа Соборності, 1, м. Умань, Черкаська область, 20301, код ЄДРПОУ) повторно розглянути заяву ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) від 26.03.2019 щодо оформлення паспорта громадянина України з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 06.08.2019.

Суддя В.П. Тимошенко