Справа № 570/2158/19
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2019-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2019 рокуЛьвів№ 857/7984/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Попко Я.С., Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судових засідань Гром І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 25 червня 2019 року у справі за його позовом до адміністративної комісії при Обарівській сільській раді Рівненського району Рівненської області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

суддя(і) у І інстанції Коробов С.О.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Рівне,

дата складення повного тексту рішення 25 червня 2019 року,

ВСТАНОВИВ :

02 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому після уточнення своїх вимог просив визнати протиправною та скасувати постанову адміністративної комісії при Обарівській сільській раді Рівненського району Рівненської області б/н від 16 квітня 2019 року про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1700 грн за порушення статті 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП) та закрити провадження у справі.

Окрім того, просив стягнути з відповідача на свою користь судові витрати на загальну суму 2768,40 грн, що складаються із судового збору у розмірі 768,40 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 2000 грн.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 25 червня 2019 року у справі № 570/2158/19 позов було задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову адміністративної комісії при Обарівській сільській раді Рівненського району Рівненської області без номера від 16 квітня 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за статтею 152 КупАП у виді штрафу у розмірі 850 грн. та закрито провадження у даній справі. у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що постанова відповідачем винесена з порушенням процесуальних норм законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у справі на загальну суму 2768,40 грн, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вказаної позовної вимоги, оскільки помилково сплачений судовий збір підлягає поверненню в іншому порядку. Окрім того, суд зазначив, що згідно із наданою копією акту здачі-прийняття наданих послуг адвокат Ляшко Д.В. здійснював складання позовної заяви та участь в судовому засіданні. Оскільки за його ж заявою участь в судовому засіданні він не брав, то такі витрати не підлягають стягненню. Суд не встановив належний розмір таких витрат, а тому у цій частині позов не підлягає до задоволення.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить зазначене судове рішення змінити в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат та стягнути з Обарівської сільської ради Рівненського району Рівненської області на його користь судові витрати на загальну суму 2768,40 грн.

Учасники справи на виклик апеляційного суду не прибули, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Відповідно до частини 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно із частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, вказаною нормою передбачено можливість стягнення за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, не всіх понесених протилежною стороною судових витрат, а лише тих, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу.

Приписами частини 1 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина 2 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що хоча витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони (крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави), законом все ж передбачено їх розподіл між сторонами за результатами розгляду справи.

Оцінюючи правомірність вимоги позивача щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає відшкодуванню, апеляційний суд виходить із такого.

Частиною 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до положень частини 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

На виконання вимог статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України позивачем до позовної заяви надано договір про надання правничої допомоги за № 11/19 від 22 квітня 2019 року між позивачем та адвокатським об`єднанням «Істина» в особі старшого партнера адвоката Ляшка Д.В., додаткова угода до договору про надання правничої допомоги від 22 квітня 2019 року, акт здачі-прийняття наданих послуг від 26 квітня 2019 року, квитанція від 26 квітня 2019 року на суму 2000 грн.

Відповідно до акту здачі-прийняття наданих послуг від 26 квітня 2019 року, на виконання договору про надання правничої допомоги та Додаткової угоди до нього Адвокатським об`єднанням «Істина» в особі старшого партнера адвоката Ляшка Д.В. було надано позивачу такі послуги: ознайомлення з матеріалами справи та здійснення юридичного консультування Клієнта (вартість 300 грн), складання документів процесуального характеру, а саме позовної заяви (вартість 1200 грн), участь у одному судовому засіданні під час розгляду справи (вартість 500 грн).

При цьому акт здачі-прийняття наданих послуг датований 26 квітня 2019 року, тобто днем підписання позовної заяви ОСОБА_1 , яка зареєстрована у Рівненському районному суді Рівненської області 02 травня 2019 року.

Разом із тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази ознайомлення адвоката Ляшка Д.В. з матеріалами справи (заяви про надання справи на ознайомлення, розписки про ознайомлення з матеріалами справи тощо).

Окрім того, як слідує з матеріалів справи, 25 червня 2019 року представником позивача адвокатом Ляшком Д.В. подано до суду першої інстанції заяву про розгляд даної справи за його відсутності в порядку письмового провадження (а.с. 50). Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 25 червня 2019 року у справі № 570/2158/19 було прийняте у порядку письмового провадження, тобто без участі учасників справи.

Таким чином, на думку апеляційного суду, докази того, що при наданні правничої допомоги позивачу ОСОБА_1 адвокат Ляшко Д.В. знайомився із матеріалами адміністративної справи № 570/2158/19 та брав участь у судовому засіданні при її розгляді відсутні.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що наявні у матеріалах справи докази дають підстави для задоволення вимог позивача щодо відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката Ляшка Д.В. лише за складання позовної заяви в розмірі 1200 грн.

Щодо повернення помилково сплаченого судового збору в розмірі 768,40 грн апеляційний суд зазначає таке.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір».

Статтею 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено підстави повернення судового збору, перелік яких є вичерпним.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Приписи частини 5 статті 7 вказаного Закону визначають, що повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд звертає увагу на те, що помилково сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір не підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-суб`єкта владних повноважень за наслідками вирішення публічно-правового спору на підставі приписів частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, а підлягає поверненню у порядку, передбаченомуЗаконом України «Про судовий збір».

Згідно із приписами частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На думку апеляційного суду, при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд першої інстанції допустив невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а тому у цій частині оскаржуване рішення слід скасувати та частково задовольнити вимоги позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Керуючись статтями 241, 243, 286, 308, 310, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 25 червня 2019 року у справі № 570/2158/19 у частині відмови задоволення позовних вимог скасувати та такі вимоги задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Обарівської сільської ради Рівненського району Рівненської області (код ЄДРПОУ с. Обарів, Рівненський район, Рівненська область, 35307) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1200 (одна тисяча двісті) грн. 00 коп.

У решті рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 25 червня 2019 року у справі № 570/2158/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Я. С. Попко
Р. Б. Хобор