Справа № 400/2609/18
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2019-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/2609/18
Головуючий в 1 інстанції: Мороз А. О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Хол» до Головного управління ДФС у Миколаївській області, Державної фіскальної служби України, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет позову за стороні позивача - приватного підприємства «Артек-Союз», про скасування рішення від 23.05.2018 року № 720308/37436459, зобов`язання вчинити певні дії,

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Хол» звернулось із позовом до Державної фіскальної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача товариство з обмеженою відповідальністю «Артек-Союз», в якому позивач просив суд скасувати рішення від 23.05.2018 р. №720308/37436459 та зобов`язати відповідача зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних накладну №48 від 22.11.2017 року, за датою її подання, а також подати суду звіт про виконання рішення в даній справі.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 13.02.2019 р. залучено до участі у справі другого відповідача - Головне управління ДФС у Миколаївській області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відмова у реєстрації податкової накладної не ґрунтується на приписах Податкового кодексу України, а надані позивачем документи спростовують припущення відповідачів про ризиковість його господарської операції із ТОВ «Артек-Союз». Також у заяві від 21.01.2019 року позивач просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу.

Відповідачі адміністративний позов не визнали, у відзиві просили в його задоволенні відмовити з тих підстав, що, на їх думку, надані позивачем документи складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

Від третьої особи до суду не надходило клопотань чи пояснень.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року, прийнятою в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження позов ТОВ «Бізнес-хол» задоволено.

Скасовано рішення ГУ ДФС у Миколаївській області від 23.05.2018 р. №720308/37436459 про відмову у реєстрації податкової накладної №48 від 22.11.2017 року ТОВ «Бізнес-хол».

Зобов`язано Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну №48 від 22.11.2017 року ТОВ «Бізнес-хол» в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України на користь ТОВ «Бізнес-хол» судові витрати у виді судового збору в сумі 1762 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Миколаївській на користь ТОВ «Бізнес-хол» судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1762 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн.

На зазначене рішення ГУ ДФС у Миколаївській області подано апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Бізнес-Хол» у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що підставою для відмови у реєстрації податкової накладної позивача № 48 від 22.11.2017 р. було не надання платником податку письмових пояснень стосовно інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена. Згідно наданого повідомлення ТОВ «Бізнес-Хол» з копіями документів для реєстрації податкової накладної № 48 від 22.11.2017 р. вбачається відсутність розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків завірених належним чином, платіжних доручень, копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, що в свою чергу призвело до порушення вимог, встановлених п. 14 Порядку.

Таким чином, на думку апелянта, судом першої інстанції не наведено обґрунтованих доводів щодо порушення прав та законних інтересів позивача з боку відповідача та неправомірності дій останнього, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

Судом встановлено, що видами господарської діяльності позивача є вантажний автомобільний транспорт; інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; оптова торгівля фруктами та овочами; оптова торгівля м`ясом і м`ясними продуктами; оптова торгівля меблями, килимами й освітлювальним приладдям; оптова торгівля хімічними продуктами; складське господарство, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

01.10.2017 р. позивач уклав із ТОВ «Артек-Союз» договір поставки №01/10-1, за умовами якого позивач зобов`язувався поставити особі фрукти, овочі та інші продукти харчування.

Позивачем, протягом дії вищезазначеного договору, було складено податкову накладну № 48 від 22.11.2017 р. та подано її на реєстрацію до ДФС.

ДФС було прийнято вказану податкову накладну, однак її реєстрація була зупинена на підставі п. 201.16 с. 201 ПК України, про що свідчить відповідна квитанція.

Згідно наведеної квитанції податкова накладна № 48 від 22.11.2017 р. відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених п. 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13 червня 2017 р. № 567 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 червня 2017 р. за № 753/30621, чинних на час виникнення спірних правовідносин. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах та запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

ТОВ «Бізнес-Хол» було направлено на адресу відповідача письмове пояснення щодо обставин виконання договору із ТОВ «Артек-Союз», однак рішенням ДФС від 23.05.2018 р. №720308/37436459 позивачу відмовлено у реєстрації податкової накладної.

Як вбачається зі спірного рішення відповідача, підставою для його ухвалення стало надання позивачем копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття відповідачем рішення про реєстрацію податкової накладної.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Положеннями п. 201.10 ст. 201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Підтвердженням для продавця про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

У разі, якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Разом з тим, п. 201.16 ст. 201 ПК України визначає, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

Згідно п. 6 Критеріїв, в редакції на час подання позивачем податкової накладної, моніторинг податкової накладної/розрахунку коригування здійснюється ДФС за такими критеріями:

1) обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 разу більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеного у податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75% загального такого залишку) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД, які визначаються ДФС, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється);

2) відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право суб`єкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1 та 215.3.2. пункту 215.3 статті 215 розділу VI Податкового кодексу України (далі - Кодекс), стосовно товарів, які зазначені платником податку у податковій накладній, поданій на реєстрацію в Реєстрі.

ОБҐРУНТУВАННЯ ДОВОДІВ СТОРІН

Колегія суддів зазначає, що той критерій, який застосований відповідачем у спірних рішеннях як підстава для відмови в реєстрації податкової накладної ТОВ «Бізнес-Хол», а саме: невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах - у п. 6 Критеріїв взагалі не передбачений.

Згідно положень п.п. 201.16.2 п. 201.16 ст. 201 ПК України письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті «в» підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у такій податковій накладній/розрахунку коригування. Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання вимог наведеної норми позивачем були надані пояснення, а відповідач, після отримання пояснень, жодних додаткових документів від позивача не вимагав.

Апелянт відмовив позивачу у реєстрації податкової накладної з підстав надання останнім документів, які складені з порушенням законодавства, та які не є достатніми для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.

Проте, колегія суддів наголошує, що контролюючий орган повинен був вказати в чому саме він вбачає порушення порядку складання документів, які були подані ТОВ «Бізнес-Хол», або яких документів йому не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.

Разом з тим, у мотивуванні рішення контролюючим органом не наведено конкретних обставин, які стали підставою для прийняття рішення про відмову у реєстрації. Не надано таких пояснень відповідачем і під час розгляду даної справи в судах першої та апеляційної інстанцій.

Колегія суддів зазначає, що наведеними діями відповідача ТОВ «Бізнес-Хол» позбавлено можливості своєчасно усунути виявлені контролюючим органом недоліки, які стали підставою для зупинення реєстрації поданої ним податкової накладної.

Разом з тим, оскаржуване рішення про відмову у реєстрації податкової накладної Товариства є актом індивідуальної дії.

Так, правовий акт індивідуальної дії - це виданий суб`єктом владних повноважень документ, прийнятий із метою реалізації положень нормативно-правового акту (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, не містить загальнообов`язкових правил поведінки та стосується прав і обов`язків чітко визначеного суб`єкта (суб`єктів), якому він адресований.

Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер. Головною рисою таких актів є їх конкретність (гранична чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами; чітка відповідність такого акта нормам чинного законодавства.

В даному випадку оскаржуване рішення контролюючого органу не відповідає критеріям чіткості та зрозумілості акта індивідуальної дії, та породжує його неоднозначне трактування, що в свою чергу впливає на можливість реалізації права або виконання обов`язку платником податків виконати юридичне волевиявлення суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що спірне рішення ГУ ДФС про відмову у реєстрації податкової накладної є таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до положень статті 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Так, у рішенні від 31.07.2003 р. у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини визначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобіганню порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

З рішення Європейського суду з прав людини від 17.07.2008 р. у справі «Каіч та інші проти Хорватії» вбачається, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Обов`язок держави перед зацікавленими особами полягає у забезпеченні ефективного засобу захисту порушених прав, зокрема, через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Обраний спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права. При цьому, під ефективним засобом захисту слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту має забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Податковим кодексом України визначено правові наслідки відсутності факту реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Така податкова накладна не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної у податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Виявлення розбіжностей даних податкової накладної та Єдиного реєстру податкових накладних, у свою чергу, є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг (п. 201.10 ст. 201 ПК України).

Таким чином, необґрунтована відмова у реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних суттєво впливає на правовий стан платника податків. Покупець товарів позбавляється права на формування податкового кредиту за рахунок відповідних сум, а продавець може зазнати небажаних для нього наслідків у вигляді проведення його позапланової перевірки.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що рішення відповідача про відмову у реєстрації податкової накладної підлягає скасуванню із покладенням на ДФС обов`язку зареєструвати таку податкову накладну ТОВ «Бізнес-Хол».

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що судове рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Відповідач (апелянт), який є суб`єктом владних повноважень, свою позицію суду не доказав та не обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Миколаївській області залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Вербицька Н. В. Кравченко К.В.