Справа № 664/3481/18
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2019-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2019 р.м.ОдесаСправа № 664/3481/18
Головуючий в 1 інстанції: Бойко В.П.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.,

суддів - Стас Л.В., Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції на рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 28 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області Середи Валентина Олександровича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області Середи В.О. (далі - поліцейський УПП) про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 05 листопада 2018 року серії НК №387854 в сумі 255 грн., передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Також просив вирішити питання про розподіл судових витрат.

Обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 складається з того, що він не вчиняв інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а поліцейським УПП, у свою чергу, не надано жодних доказів з цього приводу.

Також ОСОБА_1 , мотивуючи позов звертав увагу, що при винесенні спірної постанови, поліцейський порушив процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, не вчинив жодних дій, передбачених статтею 279 КУпАП, а саме: не представився, не оголосив, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, не роз`яснив прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 268 КУпАП.

Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 28 травня 2019 року позов задоволено частково.

Суд визнав незаконною та скасував спірну постанову.

Також стягнув з Управління патрульної поліції в Херсонській області на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1 200 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що суб`єкт владних повноважень, на якого покладено обов`язок доказування, в силу вимог ч.2 ст.77 КАС України, не надав жодного доказу, який би свідчив про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Відмовляючи у стягненні витрат на професійну правничу допомогу в сумі 11 150 грн., суд зазначив, що такий розмір відшкодування не відповідає складності справи та фактичному часу перебування представника позивача у суді, враховуючи предмет спору та розмір штрафу. За наведених обставин, суд вважав, що сума відшкодування судових витрат повинна складати - 1200 грн.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції (далі - УПП в Херсонській області) подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та про ухвалення нового - про відмову в задоволенні позову.

У скарзі апелянт наполягає на тому, що поліцейський, оцінивши докази вчинення правопорушення за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин адміністративної справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, відповідно до ст.252 КУпАП, прийняв спірну постанову про накладення штрафу.

Також апелянт наполягає на тому, що під час винесення спірної постанови, позивач був ознайомлений зі своїми правами та фактом наявності адміністративного правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП.

Що стосується стягнення витрат на правову допомогу, апелянт вважає, що сума 1200 грн. не є співмірною із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та значенням справи для сторони.

Апелянт також стверджує, що позивачем для підтвердження понесених витрат на оплату правничої допомоги не подано суду акти виконаних робіт та докази оплати послуг адвоката.

Таким чином, на думку апелянта, обґрунтованість та фактичний обсяг витрат на правничу допомогу у цій справі не підтверджено належними та допустимими доказами, а тому підстави для компенсації відповідних витрат позивача відсутні.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає про її необґрунтованість та просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

У зв`язку з неприбуттям жодного з учасників справи у судове засідання належним чином повідомлених про дату, час і місце судового засідання, справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до вимог статті 311 КАС України.

Перевіривши правильність встановлення судом першої інстанції обставин справи та додержання норм матеріального і процесуального права, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляції та про зміну рішення суду першої інстанції.

Судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 05.11.2018 року поліцейський УПП о 04:30 год. зупинив транспортний засіб Honda Civic, д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , оскільки водій, рухаючись а/д Херсон - Джанкой - Феодосія - Керч 11 км, не виконав вимогу знаку 4.1 «Рух прямо» та здійснив поворот праворуч, чим порушив Правила дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 10.10.2001 року за №1306 (далі - ПДР України).

Поліцейським УПП було складено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режим серії НК № 387854, відповідно до якої позивача притягнуто до відповідальності за порушення вимог ч.1 ст.122 КУпАП та накладено штраф у сумі 255 грн.

Колегія суддів, проаналізувавши зміст рішення суду першої інстанції та докази, що є в матеріалах справи, вважає правильним висновок суду першої інстанції, що суб`єктом владних повноважень не надано належних доказів про наявність вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Такого висновку суд апеляційної інстанції дійшов враховуючи наступне.

Пункт 33.4 ПДР містить перелік наказових знаків.

Підпункт 4.1 ПДР передбачає знак «Рух прямо». Це означає, що заборонено рухатися в будь-яку сторону, окрім як прямо.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП, зокрема, за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, встановлена відповідальність у вигляді штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Управління патрульної поліції вважає, що постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення є достатнім доказом вчинення адміністративного правопорушення.

У свою чергу, суд апеляційної інстанції вважає, що звинувачення у вчиненні адміністративного проступку, не може ґрунтуватися лише на обставинах, викладених суб`єктом владних повноважень у своєму рішенні.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Саме на інспектора патрульної поліції покладається обов`язок належним чином задокументувати наявність правопорушення за допомогою фото, відеозйомки, пояснень свідків та інших доказів, які мають статус належних та допустимих.

Так, існує усталена судова практика, у тому числі і Верховного Суду (справи №200/8469/17 від 06.06.2018р,№337/3389/16- а від 30.05.2018 р.), в якій наголос робиться на тому, що у справах за позовом фізичної особи щодо оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності на суб`єкта владних повноважень в силу приписів ст. 77 КАС України покладається обов`язок доказування правомірності своїх дій у разі, якщо останній заперечує проти позову.

У даній справі, суб`єкт владних повноважень не виконав даного обов`язку та не надав доказів на підтвердження правомірності свого рішення.

Судом апеляційної інстанції був досліджений, наявний в матеріалах справи, відеозапис інспектора патрульної поліції, та встановлено, що в ньому відсутня фіксація порушення позивачем вимог ПДР.

За таких умов, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги щодо правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності є безпідставними та недоведеними належними та допустимими доказами.

У свою чергу, суд першої інстанції, встановивши відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, повинен був не тільки скасувати спірну постанову, а також і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Вказане узгоджується з наступним.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, беручи до уваги відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, постанова про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення від 05 листопада 2018 року за ч. 1 ст. 122 КУпАП має бути скасована, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрито, з підстав відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі Управління патрульної поліції звертає увагу, що обґрунтованість та фактичний обсяг витрат на професійну правничу допомогу не підтверджено належними та допустимими доказами, а тому підстави для компенсації відповідних витрат позивача відсутні.

Колегія суддів не може погодитися з даним доводом апеляційної скарги, оскільки матеріали справи містять договір про надання професійної правничої (правової) допомоги від 06.11.2018 року, додаток до нього, акт №1 приймання-передачі виконаних робіт з надання послуг з професійної правничої допомоги, прибутковий касовий ордер.

Суд першої інстанції, оцінивши наведені документи, обґрунтовано вважав, що сума відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 11 150 грн. є завищеною та дійшов правильного висновку, що належить відшкодувати - 1200 грн.

Апелянт, у свою чергу, не обґрунтував чому такий розмір правничої допомоги є завищеним.

Підставами для зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (п.4 ч.1 ст.317 КАС України).

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ч.4 ст.317 КАС України).

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає необхідним змінити резолютивну частину судового рішення, шляхом скасування спірної постанови і закриття справи про адміністративне правопорушення.

Стаття 272 КАС України встановлює особливості апеляційного та касаційного оскарження судових рішень в окремих категоріях адміністративних справ.

Згідно з частиною третьою статті 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Отже, нормами КАС України не передбачено можливості оскарження в касаційному порядку судових рішень суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції - задовольнити частково.

Рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 28 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області Середи Валентина Олександровича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - змінити, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:

«Позов ОСОБА_1 до поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області Середи Валентина Олександровича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 05 листопада 2018 року серії НК №387854 в сумі 255 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції (проспект А. Сенявіна, буд. 128, м. Херсон, 73034) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1200 (одна тисяча двісті) грн.

У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Доповідач - суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя Л.П. Шеметенко