Справа № 160/4289/19
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 липня 2019 року Справа № 160/4289/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Лозицької І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення сторін) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування пункту наказу, визнання протиправними висновків службового розслідування, -
10.05.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати п. 3 наказу Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області № 1291 від 06.04.2019 року про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність до заступника начальника - начальника патрульної поліції відділення поліції на станції № 2 Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_1 ;
- визнати протиправними висновки службового розслідування від 06.04.2019 року, призначеного відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 1005 від 15.03.2019 року щодо порушення службової дисципліни, недотримання вимог п. 7 ч. 1 ст. 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», та вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у неналежній організації та проведенні профілактичної та роз`яснювальної роботи з особовим складом відділення поліції на станції № 2 Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, з питань недопущення порушень дисципліни та законності, заступником начальника - начальником патрульної поліції відділенні поліції на станції № 2 Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області майора поліції Петровим Іваном Івановичем.
Більш того, за поясненнями позивача, під час проведення розслідування кримінального та дисциплінарного правопорушення відповідач порушив права інших осіб, зокрема, позивача, до якого було застосовано дисциплінарне стягнення через обставини, до яких він не причетний.
Крім того, в оскаржуваному висновку відповідач зазначає про матеріали кримінального провадження зібрані в ході розслідування кримінального правопорушення. Процесуальні документи кримінального провадження не є преюдиційними. Вину особу відповідно до норм Конституції України, кримінального законодавства повинно бути встановлено вироком суду. До цього моменту жодним чином не може бути порушено принципи презумпції невинуватості особи, більш того застосовано будь-яку іншу відповідальність для цієї особи або інших осіб без такого вироку суду яким буде встановлено наявність в діях особи ознак кримінального правопорушення.
Ухвалою суду від 15.05.2019 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов (у разі заперечення проти позову) та заперечень на відповідь на відзив, а позивачу - відповіді на відзив.
У встановлений судом строк, відповідач заперечуючи проти позову, надав відзив на позов, який долучений до матеріалів справи.
В обґрунтування своїх заперечень проти позову відповідач зазначив, що оскаржувані п. 3 наказу Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області № 1291 від 06.04.2019 року про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність до заступника начальника - начальника патрульної поліції відділення поліції на станції № 2 Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_1 , а також висновки службового розслідування від 06.04.2019 року, призначеного відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 1005 від 15.03.2019 року щодо порушення службової дисципліни, недотримання вимог п. 7 ч. 1 ст. 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», та вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у неналежній організації та проведенні профілактичної та роз`яснювальної роботи з особовим складом відділення поліції на станції № 2 Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, з питань недопущення порушень дисципліни та законності, заступником начальника-начальником патрульної поліції відділенні поліції на станції № 2 Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області майора поліції Петровим Іваном Івановичем, є правомірними та скасуванню не підлягають.
При цьому, відповідач наголошує на тому, що кримінальне провадження, яке зареєстроване за фактом незаконних дій ОСОБА_2 не має відношення до тих порушень, що встановлені у висновку за результатами службового розслідування. Рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача ґрунтується на самостійних правових підставах.
Також, відповідач звертає увагу суду на те, що поліцейські під час здійснення своїх повноважень керуються, окрім загальних норм права, ще і спеціальними нормами, які пред`являють підвищені вимоги до почуття відповідальності поліцейських та покладають додаткові юридичні обов`язки на поліцейського, а отже, тягнуть додаткову юридичну відповідальність за їх порушення. Окрім того, визначення виду дисциплінарного стягнення, яке необхідно застосувати до поліцейського, є переважним правом прямого начальника - його дискреційним повноваженням.
Водночас, відповідач наголошує на тому, що під дискреційними повноваженнями розуміють такі повноваження, які надають певну ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.
У відповідь на відзив позивач зазначив про те, що він не погоджується з твердженнями відповідача та просить суд задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі. Як стверджує позивач, службове розслідування за фактом якого ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, було розпочато відносно ОСОБА_2 Про його існування ОСОБА_1 , як керівнику було відомо, натомість скористатись правом на ознайомлення із матеріалами розслідування йому, як не особі, щодо якої його не було розпочато виявилось неможливим, оскільки, під час самого розслідування та до винесення оскаржуваного наказу про притягнення його до відповідальності мова не йшла. Крім того, позивач наголошує на тому, що дисциплінарний проступок, який ставиться йому у вину, є похідним від дій його підлеглого ОСОБА_2 , винність дій якого не доведена жодним судовим рішенням.
Враховуючи положення ч.3 та ч.4 ст.257, ст.261, ст.262 КАС України, суд розглянув адміністративну справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.
Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, прийшов до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 30.10.2006 року ОСОБА_1 прийнятий на службу в органи внутрішніх справ, з 07.11.2015 року - в органах поліції. З 09.12.2016 року позивач займає посаду заступника начальника ВП, начальника патрульної поліції на станції №2 Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області.
Наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №1291 від 06.04.2019 року до ОСОБА_1 було застосоване дисциплінарне стягнення у виді попередження про неповну службову відповідність.
Згідно з п. 3 вказаного Наказу, дане дисциплінарне стягнення застосоване за порушення службової дисципліни, недотримання вимог п. 7 ч. 1 ст. 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», що виразилось у неналежній організації та проведенні профілактичної та роз`яснювальної роботи з особовим складом відділення поліції на станції №2 Дніпровського ВП ГУНП, з питань недопущення порушень дисципліни та законності.
Підставою для винесення вказаного наказу зазначено надзвичайну подію за участю оперуповноваженого СКП відділення поліції на станції №2 Дніпровського ВП ГУНП капітана поліції ОСОБА_2 що сталась 14.03.2019 року.
За даним фактом поліцейськими ГУНП проведено службове розслідування, під час якого встановлено порушення з боку оперуповноваженого СКП відділення поліції на станції №2 Дніпровського ВП ГУНП капітана поліції ОСОБА_2 вимог п. 1 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, абзацу 1, 2 пункту 1 розділу II, Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року №1179, вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у недотриманні принципів діяльності поліції та вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред`являють до професійно-етичних якостей поліцейського, що призвело до приниження авторитету органу Національної поліції.
Зі вказаним вище наказом про притягнення до відповідальності позивач був ознайомлений 10 квітня 2019 року, що підтверджується відміткою у відомостях про ознайомлення окремих поліцейських.
За поясненнями позивача, з матеріалами службової перевірки його ознайомлено не було, натомість, знаючи про те, що у відділенні проводиться така перевірка, ним було особисто надано письмові пояснення по факту подій, що відбулись 12.03.2019 року - 14.03.2019 року. З матеріалами перевірки, а також із висновком такої перевірки, ОСОБА_1 також не ознайомили.
Суд зазначає, що наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №1005 від 15 березня 2019 року було призначено службову перевірку за фактом надзвичайної події за участю оперуповноваженого СКП відділення поліції на станції №2 Дніпровського ВП ГУНП капітана поліції ОСОБА_2
В ході службової перевірки були відібрані пояснення працівників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . За твердженнями позивача, його пояснення не брались до уваги при складанні висновку за результатами перевірки.
Згідно з затвердженим висновком про результати службового розслідування від 06.04.2019 року, копія якого міститься в матеріалах справи, зокрема, щодо ОСОБА_1 , встановлено, що згідно з п. 18 посадових інструкцій заступника начальника - начальника-патрульної поліції відділення поліції на станції№2 Дніпровського ВП ГУНП майора поліції ОСОБА_1 , він організовує та проводить профілактичну та роз`яснювальну роботу з особовим складом вищевказаного відділення поліції, з питань недопущення порушень дисципліни та законності поліцейськими, вчинення корупційних правопорушень, а також відповідальності за такі порушення та їх наслідки. Однак, вивчивши під час службового розслідування протоколи оперативних нарад при керівництві відділення поліції на станції №2 Дніпровського ВП ГУНП від 12.10.2018 року №45.14/3452, від 11.01.2019 року №45.14/150 та від 05.03.2019 року №45.14/702 з`ясовано, що питання щодо стану та зміцнення дисципліни та законності у підрозділі розглядалися формально, про що свідчить аналогічний зміст пунктів вказаних протоколів з цього питання. Крім цього, поліцейські, які порушили дисципліну (згідно з довідкою СКЗ Дніпровського ВП ГУНП від 29.03.2019 року №45/20-1088 у період з 07.10.2018 року по теперішній час - 5 осіб), та їх безпосередні керівники на цих нарадах не заслуховувались, причини та умови зазначених порушень не розглядалися заходи щодо недопущення подібного не вживалися.
Вищевказані висновки покладені в основу рішення начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_8 про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 у вигляді попередження про неповну службову відповідність.
Не погодившись з п. 3 Наказу Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області №1291 від 06.04.2019 року про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність, а також з висновками службового розслідування від 06.04.2019 року, призначеного, відповідно до Наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №1005 від 15.03.2019 року щодо порушення службової дисципліни, недотримання вимог п. 7 ч. 1 ст. 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», та вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у неналежній організації та проведенні профілактичної та роз`яснювальної роботи з особовим складом відділення поліції на станції №2 Дніпровського ВП ГУНП, з питань недопущення порушень дисципліни та законності, позивач оскаржує їх в судовому порядку.
Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний:
1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;
2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;
3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;
4) надавати невідкладну, зокрема, домедичну і медичну допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;
5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконання службових обов`язків;
6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
У відповідності до норми п. 7 ч. 1 ст. 3 Дисциплінарного статуту Національної полії України, керівник несе відповідальність за дотримання підлеглими службової дисципліни. З метою забезпечення дотримання службової дисципліни керівник зобов`язаний: контролювати дотримання підлеглими службової дисципліни, аналізувати її стан та об`єктивно доповідати про це безпосередньому керівникові, проводити профілактичну роботу зі зміцнення службової дисципліни та запобігання вчиненню підлеглими правопорушень
При цьому, п. 18 Посадової інструкції заступника начальника відділення поліції - начальника сектору патрульної поліції відділення поліції на станції №2 Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, затвердженою начальником Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області 02.07.2018 року, визначено обов`язок заступника начальника відділення поліції - начальника сектору патрульної поліції відділення поліції на станції №2 Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області щодо організації та проведення профілактичної та роз`яснювальної роботи з особовим складом ВП, з питань недопущення порушень дисципліни і законності поліцейськими, вчинення корупційних правопорушень, у тому числі транспортної дисципліни, а також відповідальності за такі порушення та їх наслідків.
За поясненнями позивача, що підтверджуються матеріалами справи, за його участі неодноразово проводилась роз`яснювальна робота щодо стану дисципліни, стану транспортної дисципліни та антикорупційної діяльності, законності та інших подій пов`язаних з особовим складом Національної поліції України за грудень 2018 року та січень - березень 2019 року. Це підтверджується протоколами оперативної наради від 11.01.2019 року №45.14/150, від 25.02.2019 року №45.14/577, від 05.03.2019 року №45.14/702.
Крім того, суд бере до уваги пояснення позивача про те, що ним проводились інструктажі з добовими нарядами, які заступають на службу, щодо неухильного дотримання законодавства, виявлення та реагування на усі правопорушення. Щодо проведення роз`яснень та інструктажів працівники особового складу підписували відомість, серед яких і працівники, щодо яких виявлено порушення службової дисципліни, а відсутність на цих нарадах доповідей осіб, щодо яких застосовано дисциплінарні стягнення, то ця інформація також не відповідає дійсності та лише вказує на те, що службова дисципліна особового складу була на високому рівні, а тому необхідність доповідати про такі випадки була відсутня.
Також, матеріалами справи підтверджено, що позивач як особа, що займає керівну посаду на кожній такій нараді доповідав про стан дисципліни та законності, стан транспортної дисципліни та антикорупційної діяльності у відділенні поліції на станції №2 за весь 2018 рік та поточні місяці 2019 року. У цих доповідях ним неодноразово зазначалось про високий рівень дисципліни працівників ВП, відсутність будь-яких порушень дисципліни та законності, відсутності будь-яких надзвичайних подій за їх участю. На виконання керівних та розпорядчих документів ДВП та ГУНП особовому складу ВП постійно наголошувалось на недопустимості відступу від норм закону, невідворотність покарання за вчиненні протиправні діяння, зосереджувалась увага поліцейських на забезпечення конституційних прав та свобод громадян, поваги до честі і гідності, життя та здоров`я особи.
Як пояснив позивач, на додаткових заняттях 15.02.2019 року та 11.03.2019 року в системі службової підготовки проводилась профілактична робота з поліцейськими, вивчались відомчі накази МВС України, Національної поліції України, ГУНП в Дніпропетровській області, з метою укріплення дисципліни та законності, недопущення порушень антикорупційного законодавства, у тому числі транспортної дисципліни. Особливу увагу ним приділялось Наказу Національної поліції від 23.09.2016 року №920, наказу ГУНП від 10.02.2017 року №545 «Про заходи щодо укріплення службової дисципліни», кожний день на нарадах, інструктажах, у повсякденній діяльності доводили до свідомості підлеглих про недопущення порушення законності, вивчали з особовим складом Закон України від 15.03.2018 року №2337 - VIII «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України».
Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 - 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції, службова дисципліна - це дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського:
1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;
2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;
3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;
4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;
5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника;
6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також, які підривають авторитет Національної поліції України;
7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь, гідність людини;
8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку;
9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень;
10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів;
11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень;
12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення;
13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;
14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.
Аналіз матеріалів справи та встановлених фактичних обставин вказує, що позивач належним чином дотримувався службової дисципліни, належно виконував визначені чинним законодавством та посадовою інструкцією обов`язки заступника начальника ВП, начальника патрульної поліції на станції №2 Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області.
З огляду на аналіз викладених вище норм, суд вказує, що позивач не проявляв протиправної бездіяльності щодо виконання своїх службових обов`язків, що підтверджується матеріалами справи. Адже, як зазначалось вище, позивачем здійснені усі необхідні заходи, щодо попередження вчинення правопорушень, роз`яснювальна та профілактична діяльність систематично здійснювалась ОСОБА_1 . Тим більше, суд бере до уваги те, що вплив заступника начальника на поведінку його підлеглих не може виходити за межі тих повноважень, які йому надані, а суб`єктивні судження членів дисциплінарної комісії не можуть бути покладені в основу висновку щодо дисциплінарного проступку особи.
Натомість, суд бере до уваги те, що згідно з Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України, ствердженого Наказом МВС від 07.11.2018 року №893 (далі - Порядок), підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Тобто, вказаним вище Порядком не визначено такої підстави для призначення службового розслідування як інформація про надзвичайну подію.
Відповідно до параграфу 5 Порядку, проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування має встановити:
- наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування;
- наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій;
- ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок;
- обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього;
- відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;
- вид і розмір заподіяної шкоди;
- причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
Письмові клопотання поліцейського, стосовно якого призначено службове розслідування, про отримання і долучення до матеріалів службового розслідування документів, отримання додаткових пояснень від інших осіб подаються голові або членам дисциплінарної комісії в межах строку проведення службового розслідування.
Відповідно до ст. 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.
Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:
- надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються;
- подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи;
- ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбаченим Кримінальним процесуальним кодексом України, Законом України "Про захист персональних даних", Законом України "Про державну таємницю" та іншими законами;
- подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування;
- користуватися правничою допомогою.
Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від давання пояснень. Факт такої відмови фіксується шляхом складення акта, що підписується членом дисциплінарної комісії, присутнім під час відмови, та іншими особами, присутніми під час відмови.
Отримання пояснень від поліцейського, який перебуває у стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння, не допускається, а підлягає відкладенню до його протверезіння.
Отримання пояснень від поліцейського, який перебуває на чергуванні або патрулюванні, здійснюється лише після закінчення ним чергування, патрулювання або заміни його іншим поліцейським.
Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, дисциплінарною комісією не були враховані пом`якшуючі обставини при застосування дисциплінарного стягнення.
Так, норми цієї статті передбачають, що під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є:
1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку;
2) попередня бездоганна поведінка;
3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород;
4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування вданої шкоди;
5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність;
6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.
Натомість, відповідач не враховував зазначені вище положення Дисциплінарного статуту та не дослідив можливість їх застосування.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стаття 19 Закону України «Про Національну поліцію», у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Стаття 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.
Стаття 14 Дисциплінарного статуту встановлює, що з метою з`ясування всіх обставин
дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.
Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника.
Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.
Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.
Стаття 24 Дисциплінарного статуту визначає, що поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення протягом місяця з дня його виконання (реалізації) шляхом подання рапорту до прямого керівника особи, яка застосувала дисциплінарне стягнення, а також шляхом звернення до суду в установленому порядку.
Розгляд рапорту про незгоду з дисциплінарним стягненням здійснюється протягом 30 календарних днів з дня його реєстрації в органі поліції шляхом проведення перевірки викладених у рапорті фактів та обставин, що, на думку поліцейського, не були враховані під час проведення службового розслідування та під час прийняття рішення про застосування до нього дисциплінарного стягнення.
У разі підтвердження фактів, викладених у рапорті, керівник, який здійснює його розгляд, зобов`язаний негайно вжити заходів до поновлення прав поліцейського, усунення обставин, що призвели до таких порушень, та вирішити питання про притягнення до відповідальності осіб, винних у вчиненні порушень.
Про результати розгляду рапорту уповноважений керівник письмово інформує поліцейського, який подав скаргу.
У разі поновлення порушених прав поліцейського у судовому порядку вищий керівник зобов`язаний негайно вжити заходів до поновлення прав поліцейського, усунення обставин, що призвели до таких порушень, та притягти до відповідальності осіб, винних у вчиненні порушень.
Суд зазначає, що факт наявності протиправної бездіяльності позивача щодо виконання своїх обов`язків встановлено не було, а висновки перевірки базуються на суб`єктивних припущеннях відповідача. Тим більше, суд бере до уваги те, що кримінальне провадження було зареєстроване щодо оперуповноваженого СКП відділення поліції на станції №2 Дніпровського ВП ГУНП капітана поліції ОСОБА_2 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України за фактом вимагання та одержання неправомірної вигоди, у вигляді грошових коштів, окремими поліцейськими відділення поліції на станції №2 Дніпровського ВП ГУНП, а не позивача, який не може нести відповідальність за дії іншої особи, в тому числі підлеглого.
Натомість, в ході судового розгляду справи було встановлено, що позивачем не було допущено протиправної бездіяльності, бо матеріалами справи підтверджено, що ним виконувались посадові обов`язки належним чином. Крім того, суд бере до уваги те, що у відношенні підлеглого позивача не винесено обвинувального вироку суду у кримінальній справі. Тим самим відповідачем ігноруються основоположні принципи презумпції невинуватості особи, принцип верховенства права.
Також, у рішенні ЄСПЛ у справі "Аллене де Рібемон проти Франції", Страсбург, 10 лютого 1995року, Суд нагадує, що Конвенція повинна трактуватись так, щоб гарантувати конкретні та реальні, а не ілюзорні та теоретичні права, це стосується і права передбаченого п. 2 ст. 6 Конвенції. Сфера застосування принципу невинуватості передбачає, що він є обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.
У рішенні по справі "Лавентс проти Латвії", 28 листопада 2002 року, зазначено, що п. 2 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод вимагає від представників держави - насамперед суддів, що розглядають справу, але й від інших представників органів влади, - щоб вони утримувались від публічних заяв про те, що обвинувачений вчинив правопорушення, яке йому ставлять в вину, доти, ця вина не буде офіційно встановлена судом.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно зі ст.90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З урахуванням принципу змагальності, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі (ст.9 КАС України), положення Кодексу адміністративного судочинства України передбачають не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч.2 ст.77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч.1 ст.77 КАС України).
Приймаючи до уваги викладене вище, суд прийшов до висновку, що доводи позивача, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги підтверджуються матеріалами справи, тому адміністративний позов слід задовольнити повністю.
З приводу розподілу судових витрат суд зазначає, що на підставі ст.139 КАС України, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору, як позивач у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, тому питання про розподіл удових витрат судом не вирішується.
Керуючись ст. ст. 77, 90, 139, 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування пункту наказу, визнання протиправними висновків службового розслідування - задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати п. 3 Наказу Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області №1291 від 06.04.2019 року про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність до заступника начальника - начальника патрульної поліції відділення поліції на станції №2 Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_1 .
Визнати протиправними висновки службового розслідування від 06.04.2019 року, призначеного відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №1005 від 15.03.2019 року щодо порушення службової дисципліни, недотримання вимог п. 7 ч. 1 ст. 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», та вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у неналежній організації та проведенні профілактичної та роз`яснювальної роботи з особовим складом відділення поліції на станції №2 Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області, з питань недопущення порушень дисципліни та законності заступником начальника - начальником патрульної поліції відділення поліції на станції №2 Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області майора поліції Петровим Іваном Івановичем.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 17.07.2019 року.

Суддя І.О. Лозицька