Справа № 1.380.2019.002559
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1.380.2019.002559
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2019 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Коморного О.І.,

секретар судового засідання Бабич Ю.Б.,

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представник відповідача не прибув

третьої особи ОСОБА_3

представник третьої особи Мота Р.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язати вчинити дії, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 .

Обставини справи.

ОСОБА_1 21.05.2019 року звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій містяться вимоги:

- визнати протиправним та скасувати рішення Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області №816 від 09.07.2018 року «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва ОСОБА_3 »;

- визнати протиправною бездіяльність Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 від 17 квітня 2019 року;

- зобов`язати Івано-Франківську селищну раду Яворівського району Львівської області на найближчому пленарному засіданні чергової сесії розглянути заяву ОСОБА_1 від 17 квітня 2019 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва та прийняти рішення відповідно до частини 3 статті 123 Земельного Кодексу України.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач як учасник бойових дій неодноразово звертався із відповідними заявами від 09.09.2015 року, 12.07.2016 року, 23.09.2016 року, 25.07.2017 року до Івано-Франківської селищної ради для надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва орієнтовною площею, 0,12 га, що розташована на АДРЕСА_2 . На дані заяви відповідачем надано ряд відповідей, а рішенням Івано-Франківської селищної ради №443 від 28.04.2017 року позивачеві відмовлено в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної орієнтовною площею, 0,12 га для ведення садівництва в АДРЕСА_2 у відповідності до вимог Земельного Кодексу України та ДБН 360-91** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», Державного комітету України у справах містобудування і архітектури. Основною аргументацією відмови було те, що на даній вулиці не має земель, які б селищна рада могла виділити для садівництва. Позивач з метою з`ясування інформації про наявність (відсутність) інших вільних земельних ділянок в населених пунктах смт. Івано-Франкове, с. Лелехівка, с. Верещиця 02 травня 2018 року звернувся із відповідною заявою до Івано-Франківської селищної ради. Листом №0215/464 від 10.05.2018 року Івано-Франківська селищна рада повідомила, що: земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства - відсутні; земельні ділянки для ведення садівництва - відсутні; земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель є в наявності в селі Лелехівка (друга черга кварталу житлової забудови). В смт. Івано-Франкове є земельна ділянка в районі «Верхня Романівна», проте детальний план території ще не розроблявся. Позивач вказує, що незважаючи на вищезазначене, рішенням Івано-Франківської селищної ради №816 від 09.07.2018 року надано дозвіл ОСОБА_3 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,06 га для ведення садівництва в смт. Івано -Франкове по АДРЕСА_1 .

Дізнавшись про прийняте рішення, як учасник бойових дій та особа, яка має першочергове право на приватизацію земельної ділянки, позивач 17.04.2019 року звернувся з відповідною заявою до голови Івано-Франківської селищної ради про надання йому дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,06 га для ведення садівництва в АДРЕСА_1 , однак на даний час така заява не сесії сільської ради не розглядалася, рішення не приймалося.

Ухвалою від 23.05.2019 року прийнято позовну заяву та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Залучено третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 .

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву на подав.

Позивачем 22.07.2019 року подано заяву про зміну предмета позову, відповідно до якої позивач просить суд

- визнати протиправним та скасувати рішення Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області №816 від 09.07.2018 року «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва ОСОБА_3 ».

- визнати протиправним та скасувати рішення Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області №1192 від 05.07.2019 року «Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва ОСОБА_1 »

- зобов`язати Івано-Франківську селищну раду Яворівського району Львівської області на найближчому пленарному засіданні чергової сесії повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17 квітня 2019 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва.

Заява про зміну предмета позову обумовлена тим, що відповідачем 05.07.2019 року прийнято рішення №1192 від «Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва ОСОБА_1 ».

У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві та заяві про зміну предмета позову.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, відзиву до суду не надходило.

Третя особа та представник третьої особи проти позову заперечили.

Суд заслухав вступне слово учасників справи, дослідив подані сторонами докази та

встановив:

ОСОБА_1 є учасником бойових дій, який в період з 01 листопада 2015 року по 07 квітня 2016 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведенні захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької області, н.п.Сартана. що підтверджується довідкою №1365 від 07.04.2016року (а.с.12).

Позивач звертався із заявами від 09.09.2015 року, 12.07.2016 року, 23.09.2016 року, 25.07.2017 року до Івано-Франківської селищної ради для надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва орієнтовною площею, 0,12 га, що розташована на АДРЕСА_2 (а.с.14, 16, 18).

На дані заяви відповідачем надано відповіді (а.с.13,15,17), а рішенням Івано-Франківської селищної ради №443 від 28.04.2017 року позивачеві відмовлено в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної орієнтовною площею, 0,12 га для ведення садівництва в АДРЕСА_2 у відповідності до вимог Земельного Кодексу України та ДБН 360-91** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», Державного комітету України у справах містобудування і архітектури (а.с.19).

На запит позивача на інформацію від 02.05.2018 р. відповідач листом від 10.05.2018 р. №0215/464 (а.с.12) повідомив позивача, що: земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства - відсутні;земельні ділянки для ведення садівництва - відсутні; земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель є в наявності в селі Лелехівка (друга черга кварталу житлової забудови). В смт. Івано-Франкове є земельна ділянка в районі «Верхня Романівна», проте детальний план території ще не розроблявся.

Рішенням №816 від 09.07.2018р. відповідач надав дозвіл ОСОБА_3 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,06 га для ведення садівництва в АДРЕСА_1 (а.с.23).

Позивач 17.04.2019 року звернувся до відповідача із заявою (а.с.24) про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва орієнтовною площею 0,006 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , як особі, яка має першочергове право на приватизацію земельної ділянки.

За наслідками розгляду заяви позивача, відповідачем 05.07.2019 року прийнято рішення №1192 «Про відмову в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва ОСОБА_1 », яким відмовлено в наданні дозволу ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва в АДРЕСА_1 , у зв`язку з недотриманням вимог ст. 123 Земельного кодексу України - не відповідністю місця розташування земельної ділянки.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 2 КАС України є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Повноваження відповідних органів виконавчої влади щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені ст. ст. 118, 122, 123 Земельного кодексу України.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

У відповідності до ч. 2 ст. 123 Земельного кодексу України, до клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з положеннями частини третьої наведеної вище статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018 року в справі № 545/808/17, від 27 березня 2018 року в справі № 463/3375/15-а, від 10 липня 2018 року в справі № 806/3095/17.

Згідно відповіді відповідача від 26.04.2019р. (а.с.26) на запит на інформацію позивача, ОСОБА_3 звернувся в селищну раду із заявою про відведення йому земельної ділянки для ведення садівництва - 14.05.2018 року. До заяви він долучив копію паспорта та схему бажаного місця розташування земельної ділянки.

Відповідач розглянув клопотання третьої особи і своїм рішенням, що є предметом спору в даній справі, надав дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,06 га для ведення садівництва в АДРЕСА_1

Підстав для відмови у наданні відповідачем такого дозволу третій особі судом не встановлено, а такими підставами могли бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Зазначені підстави, як наведено вище, регламентовані положеннями ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України.

У матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до відповідача станом на 09.07.2018р. із заявою про надання йому дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,06 га для ведення садівництва в АДРЕСА_1 .

Попередні заяви позивача стосувалися відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва орієнтовною площею, 0,12 га, що розташована на АДРЕСА_2, а не по АДРЕСА_1 .

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Тобто, для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що в зв`язку з прийняттям рішення суб`єктом владних повноважень порушуються права позивача.

Позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, тобто у іншої особи вже виникло право на користування чи власність на земельну ділянку. При цьому захист прав позивача має бути нерозривно пов`язаним з таким фактом, що у особи існує правовий інтерес як власника або як користувача на цю земельну ділянку.

Вирішуючи публічно-правовий спір, суд повинен встановити, в чому полягає порушення прав позивача рішеннями відповідача.

Виходячи з приписів статей 116, 118 ЗК України, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність, що фактично вказує про відсутність обтяжень земельної ділянки у такому випадку.

Суд зазначає, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою з приводу відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність або користування (оренду).

Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 10 грудня 2013 року (справа № 21-358а13) та від 07 червня 2016 року (справа №21-1391а16).

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області №816 від 09.07.2018 року "Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва ОСОБА_3 ", оскільки таке рішення, яке є актом індивідуальної дії стосовно третьої особи, не порушує прав позивача.

Надаючи правову оцінку рішенню Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області №1192 від 05.07.2019 року "Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва ОСОБА_1 " суд зазначає, що відповідно до статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

У відповідності до частини 1 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Частиною 6 статті 118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно із частини 7 вказаної статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Вказаний перелік є вичерпний та закріплений в частині 7 статті 118 ЗК України.

Передача земельних ділянок в користування передбачає проходження певної процедури з виготовлення проекту землеустрою (або технічної документації у разі надання у користування земельної ділянки, межі якої встановлені в натурі (на місцевості), без зміни її цільового призначення), його погодження компетентними органами тощо, що в подальшому є підставою для прийняття відповідного рішення органом місцевого самоврядування з цього питання (стаття 123 ЗК України ).

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Водночас згідно із приписами статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. При цьому документи, що посвідчують право на земельну ділянку, визначені у статті 126 ЗК України.

В даному випадку, як третя особа так і позивач мають рівне право розробити проекти землеустрою, подальше затвердження яких відбувається із кінцевим визначенням особи, що отримає право власності або користування (оренду) на ділянку.

Тому у відповідача не має підстав вважати пріоритетність того чи іншого заявника на стадії надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а відтак - і порушеного права позивача.

Такий висновок викладений Верховним Судом у Постанові від 27 березня 2018 року справа №463/3375/15-а, адміністративне провадження №К/9901/15205/18.

Відтак рішення відповідача від 05.07.2019 року №1192 «Про відмову в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва ОСОБА_1 » є протиправним та підлягає скасуванню із зобов`язанням відповідача на найближчому пленарному засіданні чергової сесії повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17 квітня 2019 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва з урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених судом фактичних обставин справи та норм чинного законодавства, суд дійшов висновку про прийняття відповідачам рішення від 05.07.2019 року №1192 «Про відмову в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва ОСОБА_1 » не відповідно до вимог зазначених у ч. 2 ст. 2 КАС України, відтак позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування вказаного рішення та повторного розгляду заяви позивача підлягають задоволенню.

Судові витрати з сторін не стягуються, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору

Керуючись ст.ст. 72, 73, 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд, -

ухвалив :

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області №1192 від 05.07.2019 року " Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва ОСОБА_1 "

3. Зобов`язати Івано-Франківську селищну раду Яворівського району Львівської області на найближчому пленарному засіданні чергової сесії повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17 квітня 2019 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва, з урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні.

4. В частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області №816 від 09.07.2018 року "Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва ОСОБА_3 " - відмовити.

5. Судові витрати з сторін не стягуються.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п. 15.5 Перехідних положень КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складений 05.08.2019 р.

Суддя Коморний О.І.