Справа № 200/7374/19-а
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2019-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2019 р. Справа№200/7374/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича при секретарі судового засідання Глазової Т.В. розглянувши адміністративну за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманська»

до Головного управління ДФС у Донецькій області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення за формою «ПС» від 06.03.2019 року №021544507

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Краснолиманська», звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення за формою «ПС» від 06.03.2019 року №021544507.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ГУ ДФС у Донецькій області проведено камеральну перевірку ТОВ «Краснолиманське» щодо своєчасності подання податкових декларацій з рентної плати за 3 квартал 2014 - 3 квартал 2017 року.

За результатами перевірки складено акт від 01.02.2019 р. № 66/05-99-45-07/32281519, відповідно до висновків якого позивачем порушено вимоги п.п. 16.1.3 п.16.1 ст.16. п.п. 49.18.2. п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України з підстав не подання податкових декларацій з рентної плати за 3 квартал 2014 р. - 3 квартал 2017 р.

За результатами перевірки, 06.03.2019 року відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення за формою «ПС» № про накладання штрафу у розмірі 2210 грн.

Позивач вважає дії відповідача необґрунтованими, а висновки акту перевірки безпідставними, незаконними та такими, що не відповідають нормам податкового законодавства та фактичним обставинам.

Просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 06.03.2019 року.

Ухвалою від 12 червня 2019 року суд відкрив провадження у справі, призначивши справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Призначив судове засідання на 02 липня 2019 року.

21 червня 2019 року представник відповідача надав через канцелярію суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого, просив суд відмовити у задоволені позовних вимог.

02 липня 2019 року розгляд справи відкладено на 15 липня 2019 року.

15 липня 2019 року розгляд справи відкладено на 23 липня 2019 року.

23 липня 2019 року представник позивача надав через канцелярію суду відповідь на відзив.

23 липня 2019 року розгляд справи відкладено на 29 липня 2019 року.

Суд вислухавши представників сторін, дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальність «Краснолиманське» зареєстрований як юридична особа, включений до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України за кодом 32281519.

Відповідач, Державна фіскальна служба України Головного управління ДФС у Донецькій області є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України (далі - ПК України) повноваження.

Відповідачем було проведено камеральну перевірку ТОВ «Краснолиманське» щодо своєчасності подання податкових декларацій з рентної плати за 3 квартал 2014- 3 квартал 2017 року за результатами чого складено акт №66/05-99-45-07/32281519 від 01.02.2019 року.

Згідно висновків акту перевіркою встановлено несвоєчасність подання податкових декларацій з рентної плати за 3 квартал 2014 - 3 квартал 2017 року, що є порушенням вимог

п.п.16.1.3 п.16.1 ст.16, п.п.49.18.2, п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України.

Позивач не погоджуючись за висновками акту перевірку направив на адресу відповідача заперечення від 14.02.2019 року за №26/3, які згідно відповіді від 28.02.2019 року за №17406/10/05-99-45-07 залишенні без задоволення.

За підсумками акту перевірки року Головним управлінням ДФС у Донецькій області винесено податкове повідомлення-рішення від 06 березня 2019 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 2210 грн.

Не погоджуючись з винесеним податковим повідомленням-рішення позивача направив скаргу до Державної фіскальної служби від 20.03.2019 року за №45/1, яка згідно рішення від 11.05.2019 року за №21640/6/99-99-11-06-01-25 залишена без задоволення, а податкове повідомлення-рішення без змін.

Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішення позивач звернувся з позовом до суду.

Спірним питанням даної справи є правомірність визначення позивачу штрафу за не подачу декларацій з рентної плати, з огляду на відсутність у нього можливості фактичного розпорядження об`єктом оподаткування у спірному періоді, через захоплення озброєними особами підприємства.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України, статті 94 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові, виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Матеріалами справи підтверджується, що податковим органом було проведено камеральну перевірку подання ТОВ «Краснолиманське» декларацій з рентної плати за 3 квартал 2014 - 3 квартал 2017 року.

Відповідно до п.п. 16.1.3 п.16.ст. 16 ПК України платники податків зобов`язані подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно п.46.1 ст.46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

П.47.1 ст.47 ПК України передбачена відповідальність за неподання, порушення порядку заповнення документів податкової звітності, порушення строків їх подання контролюючим органом, недостовірність інформації, наведеної у зазначених документах, несуть: юридичні особи, постійні представництва нерезидентів, які відповідно до цього Кодексу визначені платниками податків, а також їх посадові особи.

Згідно з п. 49.1 ст.49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Відповідно до п. 49.2 ст.49 ПК України платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності

П.п. 49.18.2 п.49.18 ст.19 ПК України передбачено,що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

П. 257.1 ст.257 ПК України визначено, що базовий податковий (звітний) період для рентної плати дорівнює календарному кварталу, а для рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за видобування нафти, конденсату, природного газу, у тому числі газу, розчиненого у нафті (нафтового (попутного) газу), етану, пропану, бутану, рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України та рентної плати за транспортування нафти і нафтопродуктів магістральними нафтопроводами та нафтопродуктопроводами, транзитне транспортування трубопроводами аміаку територією України, дорівнює календарному місяцю.

Згідно з п.п. 257.3.4 п.257.3 ст.257 ПК України платник рентної плати до закінчення визначеного розділом ІІ цього Кодексу граничного строку подання податкових декларацій за податковий (звітний) період, визначений цією статтею, подає до відповідного контролюючого органу за формою, встановленою у порядку, передбаченому ст.46 цього Кодексу, податкову декларацію, яка містить додатки : з рентної плати за спеціальне використання води - за місцем податкової реєстрації.

Відповідальність платника за неподання або несвоєчасне подання податкової звітності або невиконання вимог щодо внесення змін до податкової звітності передбачена п.120.1 ст.120 ПК України, згідно якої за неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки і збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 грн. за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Судом встановлено та не спростовується сторонами, що позивачем дійсно не подано до контролюючого органу податкову звітність з рентної плати за користування надрами для видобутку корисних копалин за 4 квартал 2014 року - 3 квартал 2017 року.

Відповідно до статі 1 Закону № 1669, період проведення антитерористичної операції є часом між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територією проведення антитерористичної операції є територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням КМУ від 30 жовтня 2014 року № 1053-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція" на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1669-VII затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р. "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України" на виконання абзацу третього пункту 5 статті 1-1 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1669-VII був затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до яких віднесено м. Родинське.

Статтею 10 Закону № 1669-VII визначено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Суд зазначає, що термін "відповідальність" необхідно розуміти як встановлені законом та іншими нормативно-правовими актами санкції. Санкція - це заходи відповідальності, що застосовуються державою за порушення передбачених нормою права зобов`язань і вимог, а також з метою захисту інтересів суспільства і держави, прав і свобод людини та організацій (тобто юридичних осіб), правопорядку.

Вказана стаття не визначає перелік зобов`язань за невиконання або неналежне виконання яких особа звільняється від відповідальності. Разом з цим, Закон № 1669-VII спрямований на забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Отже, стаття 10 Закону України № 1669-VII передбачає, що єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує форс-мажорні обставини, як підставу для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) своїх податкових зобов`язань є наявність у такого суб`єкта господарювання Сертифікату ТПП про засвідчення форс мажорних обставин.

Настання форс-мажорних обставин для підприємства підтверджується Сертифікатами ТПП України від 04.11.2014 р. № 1348, від 01.12.2014 р. № 2024, якими встановлені обставини непереборної сили при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотримання законодавчих актів України, які стосуються продовження граничних строків для подання податкової декларації, а також при здійсненні господарської діяльності на території м. Родинське Донецької області (Державне підприємство «Краснолиманська») та дотриманні норм законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов`язкових платежів, відповідно.

Як вказав позивач у позовній заяві та не заперечив відповідач у відзиві на позов, позивач згідно договорів оренди державного майна №2742/2006 від 29.06.2006 р.. №3503/2008 та № 3504/2008 від 28.08.2008 р., укладених з РВ Фонду державного майна України по Донецькій області, орендувало приміщення, розташовані на території ДП «ВК «Краснолиманська», з метою розміщення в них апарату управління, ГШО, тощо.

Але, 05.09.2014 р. невідомими озброєними особами під керівництвом колишнього директора шахти ОСОБА_1 , його спільників ОСОБА_2 та інших відбулося збройне незаконне захоплення Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська», на території якого здійснювало свою господарську діяльність ТОВ «Краснолиманське».

01.10.2014 р. вказаними особами, що контролювали територію та органи управління ДП «ВК» Краснолиманська», із застосуванням погроз фізичного насильства злочинним шляхом було видалено у примусовому порядку всіх працівників ТОВ «Краснолиманське» з території підприємства, з наданням їм наказу покинути офісні приміщення та припинити здійснення трудової діяльності.

Діяльність підприємства була повністю паралізована, повністю не контролювалися, процеси, що забезпечують промислову безпеку вугледобувного підприємства, припинені подання будь-якої звітності та відрахування до місцевого та державних бюджетів.

За фактами захоплення невстановленими особами 05.09.2014 р. адміністративних будівель ДП «ВК «Краснолиманська» та ТОВ «Краснолиманське», а також заволодіння чужим майном шляхом обману у великих розмірах, відкрито кримінальне провадження №0000546 від 11.09.2014 р., на даний час досудове розслідування якого проводиться першим слідчим відділом СУ прокуратури Донецької області. У даному провадженні ТОВ «Краснолиманське» має процесуальний статус потерпілого, що підтверджується листом слідчого ОВС першого слідчого відділу СУ прокуратури Донецької області Білик В.О. від 25.10.2016 р. № 17/1-546 вих- 16.

За фактом незаконного заволодіння та використання майна ГОВ «Краснолиманське» та за фактом вчинення службових злочинів колишньому в.о. генерального директора ДП «ВК «Краснолиманська» ОСОБА_1 було пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191. ч.2 ст. 366 КК України.

Як підтверджено матеріалами справи, позивач офіційно повідомляв Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників податків у Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС та ДФС України листами від 16 жовтня 2014 року № 01/10-04, від 27 березня 2015 року, від 16 жовтня 2014 року № 01/10-03 від 20.04.2015 №04-20/2 про факти озброєного нападу та захоплення майна підприємства.

Також позивач повідомив про ці обставини Красноармійську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Донецькій області листом від 16 жовтня 2014 року № 01/10-03.

Тобто, матеріалами підтверджено та відповідачем не спростовано, що фактично у період часу з 01.10.2014 року позивач не проводив ніякої фінансово - господарської діяльності та можливість часткового поновлення господарської діяльності підприємства з`явилася лише з 01 листопада 2017 р. завдяки припиненню протиправних дій у відношенні ТОВ «Краснолиманське».

Таким чином, у зв`язку з тим, що підприємство у період з 01.10.2014 р. по 01.11.2017 р. перебувало під діями форс-мажорних обставин, та не здійснювало свою господарську діяльність з видобування корисних копалин, звітність з рентної плати за 3 квартал 2014 - 3 квартал 2017 року підприємством не подавалась.

При цьому, Сертифікат ТПП має застосовуватись при вирішенні питання про звільнення від нарахування штрафних санкцій та пені з 14 квітня 2014 року з боку податкових органів.

У даному випадку позивачу нараховані штрафні санкції саме за неподання податкової звітності з рентної плати за спеціальне використання води за 3 квартал 2014 - 3 квартал 2017 року.

Слід зазначити, що п. 4 податкової декларації з рентної плати, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 17.08.2015 р. №719 передбачено, що Податкове зобов`язання з рентної плати за звітний період, включає в себе користування надрами для видобування корисних копалин.

У 9 рядку розрахунку з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин, який є додатком до податкової декларації з рентної плати зазначається величина об`єкта оподаткування.

Об`єктом оподаткування, відповідно до розрахунку є обсяг видобутої корисної копалини.

Також, відповідно п. 252.3 ст. 252 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування рентною платою за користування надрами для видобування корисних копалин по кожній наданій у користування ділянці надр, що визначена у відповідному спеціальному дозволі, є обсяг товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини), що є результатом господарської діяльності з видобування корисних копалин у податковому (звітному) періоді, приведеної у відповідність із стандартом, встановленим галузевим законодавством, до якої належать, зокрема обсяг товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини), що є результатом господарської діяльності з видобування корисних копалин з надр на території України. її континентального шельфу і виключної (морської) економічної зони, у тому числі обсяг мінеральної сировини, що утворюється в результаті виконання первинної переробки, що провадиться іншими, ніж платник рентної плати, суб`єктами господарювання на умовах господарських договорів про послуги з давальницькою сировиною.

Згідно п. 49.2 ст. 49 ПК України платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Таким чином, п. 49.2 ст. 49 ПК України, встановлено, що обов`язок платника податку щодо подання податкових декларацій, в тому числі з рентної плати виникає лише в тому випадку, коли в звітному періоді наявний об`єкт оподаткування.

Однак, у зв`язку з тим, що підприємство було захоплено озброєними особами, з видаленням всіх робітників з території підприємства, ТОВ «Краснолиманське» вимушено було призупинити господарську діяльність з видобування корисних копалин, у зв`язку з чим, наказом директора підприємства від 03.10.2014 р. № 187к було встановлено простій підприємства, термін якого неодноразово продовжувався відповідними наказами (копії яких наявні в матеріалах справи).

Тобто об`єкт оподаткування з моменту початку простою та до моменту поновлення господарської діяльності у ТОВ «Краснолиманське» був відсутній.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частини 1, 2 статті 77 КАС України).

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статі 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 цього Кодексу.

Таким чином, суд вважає, що наявні всі підстави для звільнення позивача від відповідальності за порушення строків сплати грошових зобов`язань з рентної плати в установлені Податковим кодексом України строки.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що податкове повідомлення-рішення № від 06.03.2019 року на суму 2210 грн. підлягає скасуванню.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, про наявність законних підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України, Податковим кодексом України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманська» (85310, Донецька область, м. Покровськ, м. Родинське, ) до Головного управління ДФС у Донецькій області (87526, Донецька область, м. Маріуполь, вул.130-ї Таганрозької дивізії, буд. 114, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення за формою «ПС» від 06.03.2019 року №021544507- задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області за формою «ПС» від 06.03.2019 року №021544507.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» судові витрати у розмірі 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) гривню.

Повний текст рішення складено та підписано 05 серпня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя О.М. Кониченко