Справа № 340/1156/19
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2019-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 серпня 2019 року м. Дніпросправа № 340/1156/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,

розглянувши в порядку

письмового провадження

в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31 травня 2019 року (головуючий суддя - Сагун А.В.) про повернення позовної заяви в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до державного виконавця Онуфріївського РВ ДВС ГТУЮ в Кіровоградській області Курила Максима Володимировича, Онуфріївського РВ ДВС ГТУЮ в Кіровоградській області

про визнання дій протиправними та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

06 травня 2019 року ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовною заявою до державного виконавця Онуфріївського РВ ДВС ГТУЮ в Кіровоградській області Курила Максима Володимировича, Онуфріївського РВ ДВС ГТУЮ в Кіровоградській області (далі - Відповідач), в якій просив суд:

- визнати дії державного виконавця Онуфріївського РВ ДВС ГТУЮ в Кіровоградській області Курило М.В. протиправними та скасувати постанову про накладення арешту від 31.10.2018 року №55601689.

Кіровоградський окружний адміністративний суд ухвалою від 31 травня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до державного виконавця Онуфріївського РВ ДВС ГТУЮ в Кіровоградській області Курила Максима Володимировича, Онуфріївського РВ ДВС ГТУЮ в Кіровоградській області про визнання дій протиправними та скасування постанови - повернув позивачеві (а.с. 15-16).

Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції оскаржив її в апеляційному порядку (а.с.19-20).

В апеляційній скарзі заявник, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви і направити справу до суду першої інстанції для відкриття провадження у справі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що суд першої інстанції не надав належної оцінки обставинам, які зумовили пропущення Позивачем строку для звернення до суду, що призвело до порушення права останнього на доступ до правосуддя.

Відповідачем-2 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.

Суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву виходив з того, що позивачем у заяві про поновлення процесуальних строків звернення до адміністративного суду не було викладено мотивованих посилань на обставини, які перешкоджали звернутися до суду з дотриманням строку, встановленого п.1 ч.2 ст.287 КАС України, не наведено достатніх доводів на обґрунтування поважності причин пропуску строку та не надано належних доказів на їх підтвердження.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 2 КАС України вказано, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

За змістом пункту першого частини другої вказаної статті КАС України, позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Пунктом дев`ятим частини четвертої статті 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених ч.2 ст.123 цього Кодексу, а саме: якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними.

Колегією суддів встановлено, що ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного від 15.05.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання ухвали шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з позовом та доказів поважності причин його пропуску (об`єктивної неможливості звернення до суду у встановлені законом строки) (а.с. 1).

На виконання ухвали від 15.05.2019 року Позивачем до суду надано клопотання про поновлення строків на оскарження дій державного виконавця (а.с. 11-12).

В обґрунтування клопотання вказано про те, що 22.01.2019 року ОСОБА_1 звертався до суду з адміністративним позовом про визнання бездіяльності виконавця протиправною, а не як вважає суд з аналогічною позовною заявою. Суд повернув заяву вважаючи, що ОСОБА_1 пропустив строки на звернення до суду, при цьому так і не повернувши оригінали наданих письмових доказів.

Також Позивач наголосив, що 06.05.2019 року через Єдиний державний реєстр речових прав отримав Інформаційну довідку про належне померлій майно, з якої і стало відомо про постанову державного виконавця Онуфріївськрго РВ ДВС ГТУЮ в Кіровоградській області Курило М.В. від 31.10.2018 року №55601689 накладено арешт на майно.

З огляду на вказане, Позивач вважає, що саме 06.05.2019 року йому достеменно стало відомо про наявність спірної постанови, яка порушує його права.

Натомість судом першої інстанції встановлено, що вказані вище доводи Позивача є недостовірними, оскільки згідно інформації із електронної системи «Діловодство спеціалізованого суду» встановлено, що ОСОБА_1 двічі звертався до Кіровоградського окружного адміністративного суду 22.01.2019 року та 12.03.2019 року із позовною заявою, в якій просив визнати дії державного виконавця Онуфріївського РВ ДВС ГТУЮ в Кіровоградській області Курило М.В. протиправними та скасувати постанову про накладення арешту від 31.10.2018 року №55601689, що, також, підтверджується й інформацією, наявною в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Зазначене спростовує доводи Позивача про те, що останній дізнався про існування постанови про накладення арешту від 31.10.2018 року №55601689 лише 06.05.2019 року.

Більш того, в апеляційній скарзі на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31 травня 2019 року Позивачем зазначено про те, що 03 грудня 2018 року він звернувся до Онуфріївського РВ ДВС ГТУЮ в Кіровоградській області, та ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження дізнався, що постановою державного виконавця Онуфріївського РВ ДВС ГТУЮ в Кіровоградській області Курило М.В. від 31.10.2018 року №55601689 накладено арешт на майно (а.с. 19).

При цьому Позивач вказує і на те, що строк, який останнім пропущено є не значним і пов`язаний з тим, що державний виконавець обіцяв розглянути його заяву від 03.12.2018 року та зняти арешт самостійно, тобто Позивач фактично підтверджує те, що він свідомо пропустив строк звернення до суду, оскільки очікував позасудового вирішення спору.

Колегія суддів звертає увагу заявника апеляційної скарги на те, що поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. До їх числа відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, та після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеєр проти Бельгії»).

Таким чином, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Суд апеляційної інстанції вважає, що Позивач, повинен бути обізнаний з порядком та строками для звернення до суду, встановленими процесуальним законодавством, а також вчиняти всі залежні від нього дії з метою дотримання відповідних вимог КАС України.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що мотиви та доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують і є безпідставними, оскільки з матеріалів справи встановлено, що позовну заяву подано позивачем з пропуском передбаченого законом строку звернення до суду, а вказані в заяві підстави пропуску строку є неповажними, з огляду на їх суб`єктивність, що, у свою чергу, свідчить про обґрунтованість прийняття судом першої інстанції ухвали про повернення позовної заяви.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при вирішенні питання про повернення позовної заяви було об`єктивно, повно, всебічно з`ясовано обставини, що мають значення для вирішення вказаного питання, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, ухвала суду першої інстанції у даній справі про повернення позовної заяви прийнята без порушення норм процесуального права, і тому підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31 травня 2019 року в адміністративній справі №340/1156/19 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова