Справа № 460/3165/18
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/6320/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Качмара В. Я., Курильця А. Р.

з участю секретаря судового засідання - Михальської М. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року у справі № 460/3165/18 за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішень та вимоги, -

суддя в 1-й інстанції - Щербаков В. В.,

час ухвалення рішення - 22.04.2019 року, не зазначено,

місце ухвалення рішення - м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення - 22.04.2019 року,

в с т а н о в и в:

Позивач - ФОП ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відповідача - Головного управління ДФС у Рівненській області, в якому просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 29 жовтня 2018 року: № про застосування штрафу у сумі 510,00 грн. за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами; № про застосування штрафу у сумі 510,00 грн. за платежем адміністративні штрафи та штрафні санкції; №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 614583,43 грн.; №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір на загальну суму 51215,29 грн.; №, яким застосовано штрафні санкції у сумі 357000 за платежем - податок на додану вартість; №001010130, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем єдиний податок з фізичних осіб на загальну суму 172780, 34 грн.; №, яким застосовано штрафні санкції в сумі 340,00 грн. за платежем податок на доходи фізичних осіб; №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 347,50 грн., рішення № від 29 жовтня 2018 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким застосовано штрафні санкції в розмірі 19674,20 грн., вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф112 від 29 жовтня 2018 року зі сплати єдиного внеску в сумі 136634,52 грн.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області від 29 жовтня 2018 року №, №, №, №, №, №, №, №. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДФС у Рівненській області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 29 жовтня 2018 року №. Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Рівненській області про сплату боргу (недоїмки) від 29 жовтня 2018 року №Ф112.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що в 2015 році, отримавши Витяг з реєстру платників єдиного податку з переліком видів господарської діяльності згідно з КВЕД: 46.13 «діяльність посередників у торгівлі деревиною, будівельними матеріалами та санітарно - технічними виробами», 47.11 «роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами» та при виявленні помилки у вказаних видах діяльності, ФОП ОСОБА_1 не звернулася до державного реєстратора Березнівської районної державної адміністрації та не подала заяву до Центру надання адміністративних послуг з проханням виправити помилку та внести зміни до переліку видів діяльності. Заява на виправлення помилки до державного реєстратора надіслана лише 03 жовтня 2018 року. Фактично в період, що підлягав перевірці, ФОП ОСОБА_1 продовжувала здійснювати господарську діяльність, вказуючи в податкових деклараціях за 2015-2017 роки види господарської діяльності: 46.13 - діяльність посередників у торгівлі деревиною, будівельними матеріалами та санітарно - технічними виробами (основний) та 47.11 - роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами. Доказів на підтвердження того, що державним реєстратором при опрацюванні реєстраційної картки в 2015 році допущено помилку та включено вид діяльності 46.13 «Діяльність посередників у торгівлі деревиною, будівельними матеріалами та санітарно- технічними виробами» замість 46.73 «Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами», не надано. Таким чином, спірні податкові повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій та вимога про стягнення боргу (недоїмки) прийняті правомірно. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав, що позивач здійснювала вид діяльності за кодом 51.53.1 (КВЕД-2005) - оптова торгівля деревиною, який відповідає коду 46.73 (КВЕД - 2010) - оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням з 01 січня 2015 року, тобто з дати початку ведення реєстру платників єдиного податку, що підтверджується наявними у матеріалах справи відповідними реєстраційними заявами, поданими державному реєстратору 18 липня 2008 року, 20 серпня 2008 року, 10 червня 2011 року, 15 грудня 2014 року. 03 лютого 2015 року з метою внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців позивач подала до державного реєстратора Березнівської районної державної адміністрації реєстраційну картку про проведення державної реєстрації змін до відомостей про фізичну особу-підприємця за формою 11, де на сторінці 2 вказаної картки зазначена зміна основного виду економічної діяльності на 46.73 «Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами», а не включення нового виду економічної діяльності, що підтверджується реєстраційною заявою від 03 лютого 2015 року. Враховуючи те, що з 01 січня 2012 року почав діяти КВЕД-2010 згідно з Наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики № 530 від 29 листопада 2010 року, то позивачем у реєстраційній картці вказано зміна основного виду економічної діяльності саме на 46.73 «Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами». При цьому, жодних заяв на виключення будь-яких кодів КВЕД до державного реєстратора позивач не подавала, тому КВЕД «оптова торгівля деревиною» залишився у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на дату початку функціонування реєстру платників єдиного податку. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Представник позивача - Денисюк О. І. у судовому засіданні не погодилася з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Представник відповідача (апелянта) у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у його відсутності за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 20 по 28 вересня 2018 року Головне управління ДФС у Рівненській області провело документальну позапланову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2017 року.

Вказаною перевіркою встановлено відсутність обліку доходів і витрат, а саме: за період, що підлягав перевірці, книга обліку доходів для перевірки підприємцем не представлена, чим порушено абз.6 п.6 ст.128 ГК України та п.296.1 ст.296 ПК України; порушення ч.2 пп.293.4 ст.293, ч.7 пп.298.2.3 п.298.2 ст.298 ПК України, при цьому, донарахована сума єдиного податку за ставкою 15 відсотків за 2015 рік за результатами перевірки становить 138224, 27 грн.; податкові декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік та за 2017 рік до Рівненської ОДПІ (Березнівське відділення) ГУ ДФС в Рівненській області не подані, чим порушено вимоги пп.49.18.5 п.49.18 ст.49, п.177.5 ст.177 ПК України; пп. 298.2.3 п.298.2 ст.298 та п.167.1 ст.167, п.177.1, п.177.2, п.177.4 ст.177 ПК України, у зв`язку з чим донараховано податок на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності за 2016 рік у сумі 251552,95 грн. та за 2017 рік у сумі 240113,80 грн.; п.2 ч.1 ст.7, ч.11 ст.8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", що зумовило донарахування єдиного соціального внеску за 2016 рік у сумі 60107,52 грн. та за 2017 рік - 76527,00 грн.; п.51.1 ст. 51, пп. "б" п.176.2 ст.176 ПК України, п.1.1, п.1.2 розд.I, II, III "Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку", затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 21 січня 2014 року №49, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 лютого 2014 року №228/25005, затв. в редакції Наказом Міністерства фінансів України від 13 січня 2015 року №4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 січня 2015 року№111/26556, а саме: встановлено не подання та не відображення платником в податкових розрахунках 1ДФ доходів за ознакою "157" нарахованих (виплачених) ФОП: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у сумі 53040,00 грн. у І кв. 2017 року; ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) у ІІ кв. 2017 року у сумі 36600,00 грн.; п.180.1, ст.180, п.181.1 ст.181, п.183.1 ст.183, пп.185.1.1 ст. 185, ст.193, ст.194, п.198.5 ст. 198, п.203.1 ст.203 ПК України, у зв`язку з чим донараховано ПДВ у сумі 278,00 грн. за серпень 2017 року; п.203.1 ст.203 ПК України, а саме: податкові декларації по ПДВ за період квітень - грудень 2016 року, січень - грудень 2017 року до Рівненської ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області (Березнівське відділення) не подані; п.6-1 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень ПУ України, що зумовило донарахування військового збору на суму чистого оподаткованого доходу в розмірі 40972,23 грн., у т.ч. за 2016 рік - 20962,75 грн., за 2017 рік - 20009,48 грн.; п.44.1, п.44.3 ст.44 ПК України, а саме: не забезпечено зберігання первинних документів, звітності, інших документів, пов`язаних із обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

За результатами перевірки складено акт №2074/17-00-13-05/ НОМЕР_3 від 05 жовтня 2018 року.

12 жовтня 2018 року на адресу ГУ ДФС в Рівненській області ФОП ОСОБА_1 подала заперечення до акту перевірки.

29 жовтня 2018 року на підставі вказаного акта перевірки Головне управління ДФС у Рівненській області прийняло податкові повідомлення-рішення: №, яким застосовано штраф у сумі 510,00 грн. за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами; № яким застосовано штрафні санкції у сумі 510,00 грн. за платежем адміністративні штрафи та штрафні санкції; №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 614583,43 грн.; №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір на загальну суму 51215,29 грн.; №, яким застосовано штрафні санкції у сумі 3570, 00 за платежем - податок на додану вартість; №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем єдиний податок з фізичних осіб на загальну суму 172780,34 грн.; №, яким застосовано штрафні санкції в сумі 340,00 грн. за платежем податок на доходи фізичних осіб; №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем ПДВ на загальну суму 347,50 грн.

Крім того, 29 жовтня 2018 року Головне управлінням ДФС у Рівненській області прийняло рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно нарахованого єдиного внеску, яким застосовано штрафні санкції в розмірі 19674,20 грн., та вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф1 2 зі сплати єдиного внеску в сумі 136634,52 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач правомірно здійснювала діяльність пов`язану з оптовою торгівлею деревиною, оскільки цей вид економічної діяльності був нею внесений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також був нею зазначений при поданні заяви про обрання спрощеної системи оподаткування, тому донарахування відповідачем їй грошових зобов`язань шляхом винесення спірних податковим повідомлень-рішень є протиправним, відтак такі підлягають скасуванню. Оскільки позивач правомірно перебуває на спрощеній системі оподаткування (ІІ група), то нарахування відповідачем єдиного соціального внеску на суму доходу отриманого у 2016-2017 роках є неправомірним, тому вимога сплату недоїмки, а також рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску є протиправними та підлягають скасуванню.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильними, законними та обґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до приписів п.21.1.1 ст.21 ПК України посадові особи контролюючих органів зобов`язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

П.21.1.2 -21.1.4 ст.21 ПК України передбачає, що посадові особи контролюючих органів зобов`язані забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій; ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Відповідно до п.291.2 ст.291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - це особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених п.297.1 ст.297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Згідно з п.291.3 ст.291 ПК України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на три групи платників єдиного податку.

При цьому, другу групу платників єдиного податку становлять фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень (пп.2 п.291.4 ст.291 ПК України).

Дія вказаного підпункту не поширюється на фізичних осіб - підприємців, які надають посередницькі послуги з купівлі, продажу, оренди та оцінювання нерухомого майна (група 70.31 КВЕД ДК 009:2005), а також здійснюють діяльність з виробництва, постачання, продажу (реалізації) ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння. Такі фізичні особи - підприємці належать виключно до третьої групи платників єдиного податку, якщо відповідають вимогам, встановленим для такої групи.

Згідно з п.п.298.1.1 п.298.1 ст.298 Податкового кодексу України (в редакції від 01 січня 2012 року, станом на дату подання заяви про застосування спрощеної системи оподаткування) для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування суб`єкт господарювання подає до органу державної податкової служби заяву.

П.298.3 ст.298 ПК України передбачає, що у заяві зазначаються такі обов`язкові відомості: 1) найменування суб`єкта господарювання, код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - підприємця, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків); 2) дані документа, що підтверджу державну реєстрацію юридичної особи або фізичної особи - підприємця відповідно до закону; 3) податкову адресу суб`єкта господарювання; 4) місце провадження господарської діяльності; 5) обрані фізичною особою - підприємцем види господарської діяльності згідно з КВЕД ДК 009:2005 (va375202-05), у разі здійснення виробництва - також види товару (продукції), що нею виробляються; 6) обрані суб`єктами господарювання ставки єдиного податку або зміна ставки; 7) кількість осіб, які одночасно перебувають з фізичною особою - підприємцем у трудових відносинах, та середньооблікова чисельність працівників у юридичної особи; 8) дата (період) обрання або переходу на спрощену систему оподаткування.

Відповідно до пп.2 п.293.2 ст.293 ПК України фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними, міськими радами або радами об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць для другої групи платників єдиного податку - у межах до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Ч.2 пп.293.4 ст.293 ПК України передбачає, що ставка єдиного податку встановлюється для платників єдиного податку першої - третьої групи (фізичні особи - підприємці) у розмірі 15 відсотків, зокрема до доходу, отриманого від провадження діяльності, не зазначеної у реєстрі платників єдиного податку, віднесеного до першої або другої групи.

З системного аналізу вказаних правових норм можна дійти висновку про те, що вичерпний перелік умов, дотримання яких є необхідним для застосування спрощеної системи оподаткування, встановлені нормами Податкового кодексу України. При цьому, ці умови не обмежують фізичну особу-підприємця у виборі здійснюваних ним видів діяльності лише тими, що зазначені у реєстрі платників єдиного податку.

Згідно з п.299.1 ст.299 ПК України (в редакції від 01 січня 2012 року, станом на дату подання заяви про застосування спрощеної системи оподаткування) свідоцтво платника єдиного податку видається суб`єкту господарювання, який подав до органу державної податкової служби заяву щодо обрання або переходу на спрощену систему оподаткування.

Законом України від 28 грудня 2015 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності з 01 січня 2015 року, внесено зміни, зокрема, щодо умов перебування на спрощеній системі оподаткування.

Так, відповідно до п.299.1 ст.299 ПК України реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Пп.8 п.299.7 ст.299 ПК України передбачає, що до реєстру платників єдиного податку вносяться відомості про види господарської діяльності.

Підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень стали висновки відповідача про отримання підприємцем ОСОБА_1 у період з 2015 по 2017 рік доходу від здійснення виду діяльності (оптова торгівля деревиною) не зазначеного в реєстрі платників єдиного податку згідно з відомостями про фізичну особу-підприємця в ЄДРПОУ.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, 11 січня 2012 року ФОП ОСОБА_1 подала до Березнівського відділення Костопільської МДПІ заяву про застосування спрощеної системи оподаткування.

У вказаній заяві позивач вказала КВЕД 51 - оптова торгівля та посередництво в оптовій торгівлі згідно з КВЕД ДК 009:2005.

Вказаний вид економічної діяльності включає наступні групи: 51.1 - посередництво в оптовій торгівлі; 51.2 - оптова торгівля сільськогосподарською сировиною та живими тваринами; 51.3 - оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 51.4 - оптова торгівля непродовольчими споживчими товарами; 51.5 - оптова торгівля несільськогосподарськими проміжними продуктами; 51.8 - оптова торгівля машинами та устаткуванням; 51.9 - інші види оптової торгівлі.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи свідоцтва платника єдиного податку серії НОМЕР_4 , виданого 25 січня 2012 року, вказаний вид економічної діяльності -КВЕД 51 - оптова торгівля та посередництво в оптовій торгівлі визначений як вид господарської діяльності позивача.

Матеріалам справи підтверджується, що протягом спірного періоду ФОП ОСОБА_1 , здійснювала підприємницьку діяльність за наступними видами діяльності: 47.11 - роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, дата внесення запису - 16 грудня 2014 року (основний КВЕД), 74.12.0 - діяльність у сфері бухгалтерського обліку та аудиту, дата внесення запису - 16 грудня 2014 року, 51.53.1 - оптова торгівля деревиною, дата внесення запису - 16 грудня 2014 року, 51.12.0 - посередництво в торгівлі деревиною та будівельними матеріалами, 46.13 - Діяльність посередників у торгівлі деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами, дата внесення запису - 04 лютого 2015 року (основний КВЕД), 47.11 - роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, дата внесення запису - 04 лютого 2015 року.

Таким чином, станом на 16 грудня 2014 року та фактично з 01 січня 2015 року, тобто з дати початку ведення реєстру платників єдиного податку, позивач здійснювала вид діяльності за кодом 51.53.1 (КВЕД-2005) - оптова торгівля деревиною, який відповідає коду 46.73 (КВЕД - 2010) - оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням.

Вказані обставини також підтверджуються наявними у матеріалах справи реєстраційними заявами, поданими державному реєстратору 18 липня 2008 року, 20 серпня 2008 року, 10 червня 2011 року, 15 грудня 2014 року.

З 01 січня 2012 року почав діяти новий класифікатор видів економічної діяльності - КВЕД-2010, введений в дію Наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики № 530 від 29 листопада 2010 року.

Оскільки класифікатор використовується для аналізу статистичної, фінансової, податкової та іншої економічної інформації перехід до КВЕД-2010 здійснювався поступово.

Як вбачається з матеріалів справи, 03 лютого 2015 року з метою внесення змін до ЄДРПОУ позивач подала до державного реєстратора Березнівської районної державної адміністрації реєстраційну картку про проведення державної реєстрації змін до відомостей про фізичну особу-підприємця за формою 11 та зазначена зміну основного виду економічної діяльності на 46.73 "Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами".

Колегія суддів звертає увагу на те, що ФОП ОСОБА_1 у реєстраційній картці про проведення державної реєстрації змін до відомостей про фізичну особу-підприємця зазначила про основний вид економічної діяльності, а не включення нового виду економічної діяльності.

При цьому, жодних заяв на виключення будь-яких КВЕД до державного реєстратора не подавалось, тому КВЕД "оптова торгівля деревиною" залишився в ЄДРПОУ станом на дату початку функціонування реєстру платників єдиного податку.

Судом першої інстанції встановлено, що державний реєстратор при опрацюванні реєстраційної картки допустив помилку та включив вид діяльності 46.13 "Діяльність посередників у торгівлі деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами" замість 46.73 "Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами".

З метою виправлення вказаної помилки, відповідно до ст.32 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" 03 жовтня 2018 року позивач подала заяву до Центру надання адміністративних послуг Березнівської районної державної адміністрації, після чого держаний реєстратор перевірив відповідність відомостей Єдиного державного реєстру інформації, що міститься в документах, які стали підставою для внесення цих відомостей, підтвердив факт невідповідності та виправив допущену помилку.

Таким чином, той факт, що код КВЕД 46.73 "Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами" не був включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань виник з вини державного реєстратора, а не з вини позивача.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що перебування ФОП ОСОБА_1 на спрощеній системі оподаткування другої групи у 2016-2017 роках є правомірним, оскільки позивач здійснювала діяльність пов`язану з оптовою торгівлею деревиною, і цей вид економічної діяльності був внесений до ЄДРПОУ та зазначений нею при поданні заяви про обрання спрощеної системи оподаткування.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ФОП ОСОБА_1 правомірно нараховано та сплачено суму єдиного податку за 2015 рік у розмірі 2928,00 грн., за ставками встановленими рішенням Березнівської міської ради від 27 червня 2012 року №260 "Про встановлення ставок єдиного податку для фізичних осіб-підприємців", що свідчить про безпідставність донарахування позивачу єдиного податку за 2015 рік в сумі 138224,27 грн. та застосування штрафних санкцій у розмірі 34556,07 грн. шляхом винесення податкового повідомлення-рішення № від 29 жовтня 2018 року, тому таке є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 614583,43 грн. шляхом винесення податкового повідомлення-рішення № від 29 жовтня 2018 року є протиправним, виходячи з наступного.

Відпoвіднo дo п. 292.9 cт.292 ПК України доходи фізичної oсoби - платника єдиного податку, отримані в результaті прoвадження господарської діяльності та оподатковані згіднo з гл.1 рoзділу XIV цього Кoдексу, не включаються дo склaду загальнoго річного оподатковуваного доходу фізичнoї особи, визначеного відповідно дo рoзділу IV цього Кoдексу.

П.297.1 cт.297 ПК України передбачає, що платники єдиного податку звільняються вiд обoв`язку нарахування, сплати та пoдання пoдаткoвoї звітнoсті з ПДФО у частині доходів (oб`єкта оподаткування), щo отриманo в результаті гoсподарської діяльності фізичної oсoби та оподатковано згіднo з главoю 1 рoзділу XIV цьoгo Кoдексу.

Ставка єдиного податку встанoвлюється для платників єдиного податку у розмірi 15% дo доходу, oтриманого від провадження діяльнoсті, незазначенoї у свідоцтві платника єдиного податку, віднесенoгo дo першої (1 група платників єдиного податку) абo другої групи (2 група платників єдиного податку) (п.293.4 ст.293 ПК України).

Таким чином, оскільки позивач правомірно здійснювала діяльність пов`язану з оптовою торгівлею деревиною як платник єдиного податку ІІ групи, то у неї немає обов`язку подавати звітність з ПДФО та сплачувати вказаний вид податку, що свідчить про безпідставність збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 614583,43 грн. шляхом винесення податкового повідомлення-рішення № від 29 жовтня 2018 року, тому таке є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів також вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про неправомірність донарахування ФОП ОСОБА_1 єдиного соціального внеску за 2016 та 2017 роки, виходячи з наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у п.4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 ч.1 ст.4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

Таким чином, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не сплачується фізичними особами - підприємцями, які обрали спрощену систему оподаткування.

Враховуючи наведене та той факт, що позивач перебуває на спрощеній системі оподаткування (ІІ група), вимоги Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" на неї не поширюються, а тому, на думку колегії судді, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що нарахування відповідачем єдиного соціального внеску на суму доходу отриманого у 2016-2017 роках є неправомірним, що свідчить про протиправність винесення вимоги №Ф112 від 29 жовтня 2018 року про сплату недоїмки в сумі 136634,52 грн., а також рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 29 жовтня 2018 року, відтак такі підлягають скасуванню.

Колегія суддів також вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про неправомірність прийняття податкового повідомлення-рішення № від 29 жовтня 2018 року про збільшення суми грошового зобов`язання з ПДВ на 347,50 грн. та № від 29 жовтня 2018 року про застосування штрафної санкції в сумі 3570,00 грн. за платежем ПДВ, виходячи з наступного.

Згідно з п.180.1 ст.180 ПК України платником податку на додану вартість є будь - яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку.

Відповідно п.181.1 ст.181 ПК України у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з р. V ПК України, у тому числі, з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування ПДВ), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених ст. 183 ПК України, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

Враховуючи наведене та той факт, що позивач перебуває на спрощеній системі оподаткування (ІІ група), тобто є платником єдиного податку ІІ група, вся отримана сума доходу позивача підлягає оподаткуванню єдиним податком, що зумовлює неможливість віднесення її до категорії платників ПДВ, та, відповідно, свідчить про помилковість висновків контролюючого органу про наявність підстав для нарахування ФОП ОСОБА_1 грошового зобов`язання з ПДВ та застосування штрафної санкції за платежем ПДВ.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що збільшення суми грошового зобов`язання за платежем військовий збір на загальну суму 51215,29 грн. шляхом винесення податкового повідомлення-рішення № від 29 жовтня 2018 року є протиправним, виходячи з наступного.

Відповідно до п.п.1.1 п.161 підрозд. 10 розд. Х ПК України платниками військового збору є особи, визначені п.162.1 ст.162 розд. ІV ПК України, зокрема, фізична особа - резидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні.

Об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені ст.163 ПК України, зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід. Ставка збору складає 1,5% об`єкта оподаткування, визначеного п.п.1.2 п.161 підрозд. 10 розд. ХХ ПК України (п.п. 1.2, 1.3 п. 161 підрозд. 10 розд. ХХ ПК України).

Згідно з п.п.164.1.3 п.164.1 ст.164 ПК України загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із ст.177 ПК України.

Об`єктом оподаткування фізичної особи - підприємця є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця (п. 177.2 ст. 177 ПК України).

Відповідно до п.п.1.7 п.161 підрозд. 10 розд. ХХ ПК України звільняються від оподаткування військовим збором доходи, що згідно з розд. IV ПК України не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою), крім доходів, зазначених у п.п.165.1.2, 165.1.18, 165.1.25, 165.1.52 ст. 165 ПК України.

Пп.165.1.36 ст.165 ПК України передбачає, що дохід фізичної особи - підприємця, з якого сплачується єдиний податок згідно із спрощеною системою оподаткування відповідно до ПК України, не включається до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб.

З системного аналізу вказаних правових норм можна дійти висновку про те, що фізичні особи - підприємці, які знаходяться на спрощеній системі оподаткування, звільняються від нарахування та сплати військового збору.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про неправомірність прийняття податкового повідомлення-рішення № від 29 жовтня 2018 року про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем військовий збір на загальну суму 51215,29 грн.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірність прийняття податкових повідомлень-рішень від 29 жовтня 2018 року: № про застосування штрафу у сумі 510,00 грн. за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами; № про застосування штрафу у сумі 510,00 грн. за платежем адміністративні штрафи та штрафні санкції та №, яким застосовано штрафні санкції в сумі 340,00 грн. за платежем податок на доходи фізичних осіб, оскільки позивач правомірно здійснювала діяльність пов`язану з оптовою торгівлею деревиною як платник єдиного податку ІІ групи, то у неї немає обов`язку подавати звітність з ПДФО.

Щодо оподаткування доходів, виплачених фізичній особі - підприємцю - платнику єдиного податку, то колегія суддів звертає увагу на те, що п.297.1 ст.297 ПК України визначено перелік податків і зборів, від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з яких звільняються платники єдиного податку, зокрема від податку на доходи фізичних осіб у частині доходів (об`єкта оподаткування), що отримані в результаті господарської діяльності платника єдиного податку першої - третьої групи (фізичної особи) та оподатковані згідно з главою ХІV Кодексу.

При цьому, доходи фізичної особи - платника єдиного податку, отримані в результаті провадження господарської діяльності та оподатковані згідно з главою 1 розділу IV ПК України, не включаються до складу загального річного оподатковуваного доходу фізичної особи, визначеного відповідно до розділу IV Податкового кодексу України (п.292.9 ст.292 ПК України).

Таким чином, при виплаті доходів фізичній особі - платнику єдиного податку податок на доходи фізичних осіб податковим агентом не утримується.

Колегія суддів при вирішенні цієї справи виходить із презумпції сумлінності платників податків та інших учасників правовідносин у економічній сфері, сутність якої полягає у тому, що дії платника податків, пов`язані з веденням господарської діяльності, економічно виправдані, а відомості, що містяться в його податковій та бухгалтерській та кадровій звітності, - є достовірними, якщо податковий орган не доведе, що такі відомості не відповідають дійсності. При цьому, обов`язок доведення таких фактів покладається на податковий орган у спосіб проведення перевірки та оформлення її результатів шляхом складення акту, який є носієм доказової інформації та повинен містити усі відомості про виявлені порушення законодавства.

Ч.2 ст.77 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Головним управління ДФС у Рівненській області не доведено факт порушення ФОП ОСОБА_1 вимог чинного податкового законодавства за звітний період, разом з тим, позивачем спростовано факт поставлений їй у вину порушення вказаного податкового законодавства належними доказами.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29) .

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що збільшення суми грошового зобов`язання (шляхом прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та рішення про застосування санкцій) порушує право позивача мирно володіти своїм майном, визначення якого міститься у Першому Протоколі до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 20 березня 1952 року (надалі також "Протокол 1 до Конвенції"), яка є частиною національного законодавства України згідно із ст.9 Конституції України.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року у справі № 460/3165/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді В. Я. Качмар
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 05 серпня 2019 року.