Справа № 344/11136/19
Суддя: Домбровська Г. В.
Дата ухвалення: 2019-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/344/533/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді:Домбровської Г.В.

при секретарі с/з: Стефанець Г.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету

Івано-Франківської міської ради

про визнання протиправною та скасування постанови

у справі про адміністративне правопорушення

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И

ОСОБА_1 (надалі - також «Позивач») звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради (надалі - також «Відповідач») про визнання протиправною та скасування постанови №17/32.1-03 від 11 червня 2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.5 ст. 96 КУпАП, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що постанову Відповідача №17/32.1-03 від 11 червня 2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.5 ст. 96 КУпАП прийнято з порушенням вимог чинного законодавства України, без врахування всіх обставин та невірного застосування норм чинного законодавства, а тому вказане рішення підлягає скасуванню.

Як зазначено Позивачем в позовній заяві, виконані роботи з влаштування додаткового другого входу до нежитлового приміщення на АДРЕСА_2 виконані згідно вимог чинного законодавства, і такі роботи не потребували отримання дозвільної документації для їх виконання, а після їх завершення об`єкт не вводиться в експлуатацію. Крім того, Позивач посилається на те, що він є неналежним суб`єктом правопорушення, оскільки він не був та не є замовником робіт, з приводу яких виникли спірні правовідносини.

Позивачем подано до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій він позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідачем - Управлінням з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, - на адресу суду направлено Відзив на позов, в якому Відповідач покликається на те, що при прийнятті рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності Відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством України.

Згідно письмових пояснень Відповідача, спірні будівельні роботи (заміна існуючого віконного прорізу на додаткових вхід) передбачають часткове втручання у зовнішні несучі конструкції будівлі, що по своїй природі є роботами із реконструкції, а тому потребує спеціального дозволу.

Відповідно до частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області, -

В С Т А Н О В И В:

В період з 28 травня 2019 року по 10 червня 2019 року уповноваженими особами Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради проведено позапланову перевірку дотримання суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті «Реконструкція нежитлового приміщення на АДРЕСА_2», за результатами якої складено Акт №28/32-26 від 10 червня 219 року (а.с.6-8), яким встановлено наявність порушень вимог законодавства: ОСОБА_1 виконує будівельні роботи з реконструкції нежитлового приміщення на АДРЕСА_2 шляхом втручання у несучі конструкції в частині збільшення віконного прорізу та влаштування дверей без поданого повідомлення про початок виконання будівельних робіт (пункт 1 частини першої статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

10 червня 2019 року Управлінням з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради винесено Припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт (а.с.9-10), яким сформовано вимогу негайно зупинити виконання будівельних робіт.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ч. 5 ст. 96 КУпАП виконання будівельних робіт без подання повідомлення про початок виконання зазначених робіт, а також наведення недостовірних даних у такому повідомленні, вчинені щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), крім порушень, передбачених частиною четвертою цієї статті, тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятисот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення врегульовано Главою 22 КУпАП.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина 1 статті 280 КУпАП).

Відповідно до статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Якщо при вирішенні питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення органами (посадовими особами), переліченими у пунктах 1-4 статті 213 цього Кодексу, одночасно вирішується питання про відшкодування винним майнової шкоди, то в постанові по справі зазначаються розмір шкоди, що підлягає стягненню, порядок і строк її відшкодування. Постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, а також вказівку про порядок і строк її оскарження. Постанова колегіального органу приймається простою більшістю голосів членів колегіального органу, присутніх на засіданні. Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу, а постанова колегіального органу - головуючим на засіданні і секретарем цього органу. У випадках, передбачених законодавством України, про захід стягнення робиться відповідний запис на протоколі про адміністративне правопорушення або постанова оформляється іншим установленим способом.

11 червня 2019 року т.в.о. начальника Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради внесено Постанову №17/32.1-03 по справі про адміністративне правопорушення (а.с.14-16), якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 96 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8 500,00 грн.

Вищевказану постанову №17/32.1-03 по справі про адміністративне правопорушення від 11 червня 2019 року ОСОБА_1 вважає протиправною, та такою, що підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень. Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Як зазначено в Постанові №17/32.1-03 по справі про адміністративне правопорушення від 11 червня 2019 року, ОСОБА_1 виконує будівельні роботи з реконструкції нежитлового приміщення на АДРЕСА_2 -Франківську шляхом втручання у несучі конструкції в частині збільшення віконного прорізу та влаштування дверей без поданого повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

Відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України.

Із наведеного слідує, що порушенням п. 1. ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» може вважатись тільки виконання саме будівельних робіт, а не будь-яких інших.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» перелік будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 1 «Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 червня 2017 року № 406, до них належать роботи з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, а також нежилого будинку, будівлі, споруди, приміщення в них, виконання яких не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними (CCI), з середніми (СС2) та значними (ССЗ) наслідками.

Відповідно до вимог ст. 100 ЖК України та з урахуванням Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, до перепланування відносяться ремонтно-будівельні роботи, що провадяться за відповідними проектами із зміною фізичних параметрів цих приміщень, знесенням або перенесенням внутрішніх легких некапітальних перегородок, улаштуванням нових елементів і деталей, прорізів без втручання у зовнішні стіни, міжповерхові перекриття та інші несучі конструкції жилого будинку з метою підвищення благоустрою та поліпшення умов проживання без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у цьому будинку або приміщенні. Перепланування жилих будинків та жилих приміщень здійснюється без зміни їх геометричних розмірів та функціонального призначення, але змінює конфігурацію приміщень, що вимагає внесення змін до технічного паспорту будинку або приміщення. До переобладнання відносяться улаштування в індивідуальних жилих будинках, окремих квартирах багатоквартирних будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання; перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів.

З наведеного слідує, що переплануванням є ремонтно-будівельні роботи проведені без втручання в несучі конструкції. У випадку якщо ремонтно-будівельні роботи були проведені стосовно зовнішньої стіни, яка не є несучою конструкцією, такі роботи слід розцінювати як перепланування.

Із оскаржуваної постанови вбачається, що Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за виконання будівельних робіт з реконструкції нежитлового приміщення у спосіб втручання в несучі конструкції без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

Обґрунтовуючи протиправність оскаржуваної постанови, Позивач в позовній заяві посилається, зокрема, на те, що за вказаною в постанові адресою нежитлового приміщення робіт по реконструкції проведено не було, оскільки втручання в несучі конструкції не здійснювалося. Тому подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт в даному випадку законом не вимагається.

На підтвердження доводів позову Позивачем надано суду Технічний висновок щодо влаштування другого входу нежитлового приміщення на АДРЕСА_2 від 2019 року (а.с.38-56), зі змісту якого випливає, що при обстеженні фундаментів, стін та перекриття підтверджується можливість влаштування додаткового другого входу до нежитлового приміщення на АДРЕСА_2 , при виконанні ряд заходів, а саме:

- при влаштуванні входу необхідно зберегти існуючу конструктивну схему будинку, без зміни зовнішньої конфігурації стін;

- при влаштуванні другого входу в приміщення на першому поверсі виконати в межах існуючого віконного прорізу;

- вхід передбачається за рахунок розбирання цегляного муру під вікном.

Згідно Додатку №1 до технічного висновку Том 1 1961-05-19-21-ТВ від 27.05.2019 р. (а.с.46) за результатами технічного обстеження експерт зробив висновок, що технічний стан несучих стін будівлі за адресою АДРЕСА_3 , нормальний та придатний до подальшої експлуатації. Основні несучі конструкції будівлі під час перепланування приміщень не порушені та залишились без змін. Конструктивна схема будівлі під час перепланування приміщень залишилась без змін. Додаткових навантажень на основні конструкції будівлі (перекриття, стіни, фундаменти) в результаті перепланування не створено.

Належних доказів, які б спростовували вищенаведене, Відповідачем суду не надано.

При цьому, Суд звертає увагу на те, що згідно з частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, в даній адміністративній справі факт виконання ОСОБА_1 будівельних робіт з реконструкції нежитлового приміщення шляхом втручання у несучі конструкції та необхідність отримання спеціального дозволу, - підлягає доказуванню саме Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, в даній адміністративній справі, не виконано обов`язку щодо доведення правомірності прийнятого рішення про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності, оскільки ані оскаржувана постанова, ані відзив на позов не містять посилання на належні та допустимі докази (експерті висновки тощо), які б підтверджували факт виконання ОСОБА_1 будівельних робіт з реконструкції нежитлового приміщення шляхом втручання у несучі конструкції та необхідність отримання спеціального дозволу.

Таким чином Суд приходить до висновку про те, що в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження того, що виконані на об`єкті роботи належать до переліку будівельних робіт, які потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію.

Крім того, в поданій до суду позовній заяві ОСОБА_1 покликається на те, що ним взагалі не здійснювалися будь-які будівельні роботи на відповідному об`єкті, він не є і не був замовником таких робіт.

Належних доказів на підтвердження того, що будівельні роботи у нежитловому приміщенні за адресою АДРЕСА_2 , виконувалися саме ОСОБА_1 (як їх замовником) матеріали справи не містять, і представником Відповідача таких доказів суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку про те, що постанова №17/32.1-03 по справі про адміністративне правопорушення від 11 червня 2019 року є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно з ч.3 ст. 286 КАСУ за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги Позивача є обґрунтованими, та, відповідно, такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 33, 96 ч. 5, 251, 252, 254, 256, 258 КУпАП, керуючись ст. ст. 9, 77, 134, 139, 241-246, 286 КАС України, Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати Постанову №17/32.1-03 по справі про адміністративне правопорушення від 11 червня 2019 року, винесену т.в.о. начальника Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 96 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8 500,00 грн.

Справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області.

Повний текст рішення оголошено та підписано 05 серпня 2019 року.

Суддя Домбровська Г.В.