Справа № 1340/5677/18
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2019-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/6017/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Омеляновської Л.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

третьої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану в інтересах позивача ОСОБА_4 , на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , про визнання протиправним і скасування розпорядження, -

суддя (судді) в суді першої інстанції Мричко Н.І.,

час ухвалення рішення: 09:59:23,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення: 02.05.2019 р.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, в якому просив визнати протиправним та скасувати розпорядження Франківської районної адміністрації Львівської міської ради № 1164 від 22.08.1995 Про самовільно встановлені гаражі на АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .

11.04.2019 р. представник відповідача подав до суду першої інстанції клопотання про закриття провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 238 КАС України.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року закрито провадження у даній справі. Повернуто ОСОБА_4 судові витрати у вигляді судового збору в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Ухвала мотивована тим, що спірні правовідносини виникли між учасниками справи з приводу прийняття органом місцевого самоврядування ненормативного акта, що застосовується одноразово, який після реалізації вичерпує свою дію фактом його виконання і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, а отже, на думку суду першої інстанції, існує спір про право, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та направити справу для продовження розгляду.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оспорюване розпорядження призначене для постійного застосування, а не для одноразового. Також скаржник вказує, що спір носить виключно публічно-правовий характер, оскільки оспорюється рішення органу місцевого самоврядування.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача та третьої особи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_4 звернувся з позовом, в якому просив суд визнати протиправним та скасувати розпорядження Франківської районної адміністрації Львівської міської ради № 1164 від 22.08.1995 Про самовільно встановлені гаражі на АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .

Відповідно до пункту 1 розпорядження Франківської районної адміністрації Львівської міської ради № 1164 від 22.08.1995 Про самовільно встановлені гаражі на АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_5 та ОСОБА_2 затверджено висновок міжвідомчої комісії (протокол № 21 від 11.07.1995) про технічну можливість тимчасової експлуатації двох самовільно встановлених металевих гаражів на присадибній ділянці АДРЕСА_1 .

Крім того, відповідно до пункту 2 вказаного розпорядження, дозволено громадянам ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , які мешкають в будинку АДРЕСА_1 , тимчасово експлуатувати два самовільно встановлені гаражі.

Пунктом 3 цього розпорядження зобов`язано ОСОБА_5 та ОСОБА_2 : внести зміни до генерального плану присадибної ділянки будинку АДРЕСА_1 через бюро технічної інвентаризації; зареєструвати гараж в районній податковій інспекції; при експлуатації гаража дотримуватися санітарно протипожежних вимог.

При обґрунтуванні позовних вимог Позивач звертає увагу суду на те, що Відповідач протиправно виніс вказане розпорядження, адже земельна ділянка, на якій розміщені гаражі, не призначена для обслуговування гаражів, а призначена для обслуговування житлового будинку. Крім того, Позивач наголошував, що вказані гаражі встановленні самовільно, тобто без будь якої дозвільної документації. Також покликався на те, що гаражі встановлені над газовою трубою, що є суттєвим порушенням будівельних норм.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що відповідно до ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом; спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони, за винятком спорів, пов`язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень.

Відповідно до частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Пунктом 10 частини 2 статті 16 ЦК України передбачено, що до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно з частини 1 статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Виходячи з вищенаведених норм колегія суддів приходить до висновку про те, що визнання незаконними рішень суб`єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу.

Як вірно зазначає суд першої інстанції, позивач вбачає порушення своїх прав у тому, що оскаржуване розпорядження надає третім особам право на експлуатацію самовільно збудованих гаражів та подальше їх узаконення на земельній ділянці, не призначеній для обслуговування гаражів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Отже, публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

До адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що виникають у зв`язку зі здійсненням таким суб`єктом владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

Оцінивши подані сторонами докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що спірні правовідносини виникли між учасниками справи з приводу прийняття органом місцевого самоврядування ненормативного акта, що застосовується одноразово, який після реалізації вичерпує свою дію фактом його виконання і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, а отже, існує спір про право, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану в інтересах позивача ОСОБА_4 , залишити без задоволення.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року у справі № 1340/5677/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький
Повне судове рішення складено 02.08.2019 р.