Справа № 1840/3278/18
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2019-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: О.В. Соп`яненко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2019 р. Справа № 1840/3278/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Бершова Г.Є. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30.10.2018, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 09.11.18 по справі № 1840/3278/18

за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України

до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2

про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Державна архітектурно-будівельна інспекція України (далі - позивач) звернулась до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), тертя особа - ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 , третя особа), в якому просила:

- зобов`язати гр. ОСОБА_1 знести самочинне будівництво, а саме господарську будівлю за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 30.10.2018 позов задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 знести самочинно збудовану господарську будівлю за адресою АДРЕСА_1 , що складається з бутового цоколю, цегляних стін та даху, примикає до цегляної огорожі на межі з сусідньою земельною ділянкою АДРЕСА_2 .

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом при вирішенні справи норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Третя особа ОСОБА_2 надала відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судове засідання до суду апеляційної інстанції сторони не з`явились, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, у зв`язку з чим відповідно до ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) колегія суддів вважає за можливе розглянути справу по суті.

Від представника відповідача до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Проте, представником відповідача не подано доказів на підтвердження поважності причин неможливості прибути в судове засідання та документів на підтвердження зазначених обставин, у зв`язку з чим вказане клопотання задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, 28.12.2015 за зверненням ОСОБА_2 та на підставі наказу ДАБІ в.о. начальника управління ДАБІ в Сумській області видане направлення для проведення позапланової перевірки на будівництві господарської будівлі в АДРЕСА_1 (а.с. 14,15).

За результатами позапланової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил 22.01.2016 складено акт №686, за висновками якого в ході перевірки встановлено, що ОСОБА_1 в жовтні 2015 року розпочав виконувати будівельні роботи з будівництва господарської споруди (виконано цегляно-бутовий фундамент з встановленням металевих стійок каркасу, дах з покрівлею, часткове мурування стін із цегли) без подання до управління Держархбудінспекції у Сумській області повідомлення про початок виконання будівельних робіт, чим порушив вимоги п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності". Від підписання акту та його отримання ОСОБА_1 відмовився (а.с. 16-17, 22).

ОСОБА_1 22.01.2016 надав пояснення, в яких пояснив, що він збудував від сусіда та від дороги цегляний паркан, в який від дороги вбудовані ворота, для яких необхідна присутність даху. Дах фактично покладений на ці паркани. Споруда не є самочинним будівництвом (а.с. 21).

22.01.2016 головним інспектором будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок складено протокол №686 про адміністративне правопорушення та видано припис №686/1 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, терміном його виконання до 01.08.2016 та припис №686 про зупинення будівельних робіт з терміном його виконання до 12.02.2016 (а.с. 19, 20)

25.01.2016 р. головним інспектором будівельного нагляду та головним спеціалістом відділу містобудування та архітектури складено акт про відмову від ознайомлення з документами, які складаються під час або за результатами здійснення державного архітектурно - будівельного контролю та надання пояснень (а.с. 22).

У зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від отримання документів, листом від 26.01.2016 №40-1018/248-16 на адресу відповідача направлено акт перевірки, приписи від 22.01.2016 та протокол про адміністративне порушення (а.с. 23).

03.02.2016 посадовими особами управління ДАБІ в Сумській області винесена постанова №29, якою притягнуто ОСОБА_1 до відповідальності за порушення п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" - початок виконання будівельних робіт без подання повідомлення про початок виконання робіт (а.с. 24).

10.08.2016 заступником начальника управління ДАБІ в Сумській області видано направлення №475 для здійснення позапланової перевірки відповідача по виконанню вимог припису №686/1 від 22.01.2016 (а.с. 25).

За результатами позапланової перевірки, проведеної на підставі направлення для проведення позапланової перевірки №475 від 10.08.2016 складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил від 22.08.2016 та протокол про адміністративне правопорушення №475 (а.с. 26, 28).

28.09.2016 посадовими особами управління ДАБІ в Сумській області винесена постанова №237, якою притягнуто ОСОБА_1 до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 5 100,00 грн. за порушення абз. 3 п. 14 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю (а.с. 30).

За зверненням ОСОБА_1 проведено судову будівельно - технічну експертизу та складено висновок №363 від 26.02.2018, згідно якого проведеним дослідженням визначено, що господарська будівля за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до термінології ДБН В.2.3-15:2007 "Споруди транспорту. Автостоянки і гаражі для легкових автомобілів" не є гаражем. Використання господарської будівлі як навісу є можливим. До будівель тимчасового характеру не відноситься (а.с. 46-50).

У зв`язку з невиконанням відповідачем вищевказаних приписів про усунення порушень позивач звернувся до суду з позовом про знесення об`єкта самочинного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 .

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що на підставі положень статті 376 ЦК України вимога позивача про зобов`язання ОСОБА_1 знести самочинно збудований об`єкт є обґрунтованою.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Спірні відносини регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», який встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів, Законом України «Про архітектурну діяльність», який визначає правові та організаційні засади здійснення архітектурної діяльності і спрямований на формування сприятливого життєвого середовища, досягнення естетичної виразності, економічної доцільності і надійності будинків, споруд та їх комплексів.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України "Про архітектурну діяльність" №687-ХІV від 20.05.1999 (далі - Закон №687-ХІV), для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об`єктів архітектури додержання суб`єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Згідно із частиною третьою статті 6 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" № 3038-VI органом державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду. Примірне положення про органи державного архітектурно-будівельного контролю затверджується Кабінетом Міністрів України.

Статтею 13 Закону № 687-XIV визначено, що до уповноважених органів містобудування та архітектури належать, зокрема, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері архітектури, та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері архітектури.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09 липня 2014 року № 294 затверджено Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, відповідно до пункту 1 якого Державна архітектурно-будівельна інспекція України (Держархбудінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра України - міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

За змістом статті 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом. Підставою для проведення позапланової перевірки є, зокрема, звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.

Аналіз наведених вище положень частини першої статті 38 Закону № 3038-VI у взаємозв`язку з нормами частини першої статті 41 цього ж Закону дає підстави для висновку про те, що в разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, орган державного архітектурно-будівельного контролю уповноважений видати припис про усунення порушень. Цей припис є обов`язковою передумовою для можливості контролюючого органу звернутися до суду на підставі частини першої статті 38 цього Закону у зв`язку з його невиконанням.

Згідно із ч.1 ст. 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) замовник має право виконувати будівельні роботи після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 34 вказаного Закону в редакції, чинній на час розгляду справи, замовник має право виконувати будівельні роботи після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України;

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах, що належать до I - III категорій складності, підключення об`єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Положеннями частини 1 статті 376 Цивільного кодексу України визначено, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Самочинним також вважається будівництво хоча і на підставі проекту, але за наявності істотних порушень зазначених норм та правил як у самому проекті, так і при будівництві, за наявності рішень спеціально уповноважених органів про усунення порушень.

Частиною 7 ст. 376 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що органи державного архітектурно-будівельного контролю мають право здійснювати контроль у разі виявлення факту самочинного будівництва. У ході здійснення такого контролю посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки, серед іншого, мають право видавати обов`язкові для виконання приписи щодо: а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Таким чином, судом першої інстанції вірно враховано, що позов про знесення самочинно збудованого об`єкта містобудування може бути пред`явлено органом державного архітектурно-будівельного контролю до суду у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил із визначенням строку для добровільного виконання припису.

Під час розгляду справи встановлено, що відповідачем будівництво господарської будівлі на земельній ділянці по АДРЕСА_1 проводилось без подання до управління Держархбудінспекції у Сумській області повідомлення про початок будівельних робіт, тобто без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи.

На підставі ч. 1 ст. 376 ЦК України таке будівництво є самочинним.

При цьому, відповідач ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції не надав належних та допустимих доказів щодо виконання вимог приписів про усунення порушень, чим допущено істотні порушення будівельних норм і правил. Правом на їх оскарження відповідач не скористався.

За таких обставин, колегія суддів на підставі положень статті 376 Цивільного кодексу України, погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості вимоги позивача про зобов`язання ОСОБА_1 знести самочинно збудовану господарську будівлю за адресою АДРЕСА_1 .

Щодо доводів апелянта про те, що збудований об`єкт не є самочинним будівництвом з посиланням на п. 3.2 "Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна", затвердженої наказом Держбуду України №127 від 24.05.2001, тому для його будівництва не потребується подання повідомлення про початок будівельних робіт, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Відповідно до п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України №127 від 24.05.2001, будівлі тимчасового характеру (навіси, палатки, кіоски, накриття, літні душі, теплиці, покриті поліетиленовою плівкою тощо) ... це будівлі - збірно-розбірні, без фундаменту, з недовговічного матеріалу, сезонного використання (без утеплення основних огороджувальних конструкцій).

З наведених норм вбачається, що обов`язковою умовою для віднесення будівлі, споруди до тимчасової є відсутність фундаменту.

Разом з тим, як вбачається з висновку судової будівельно-технічної експертизи збудована відповідачем конструкція не відноситься до будівель тимчасового характеру, оскільки не є збірно- розбірною та має фундамент.

На підставі ст.ст. 34, 36 Закону України "Про місцеве самоврядування" проведення будівельних робіт такої споруди потребує подання декларації про початок будівельних робіт.

Враховуючи, що відповідач без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, здійснив будівництво господарської споруди, відповідно до частини першої статті 376 ЦК України вказана обставина дає підстави для визначення цієї споруди об`єктом самочинного будівництва.

Щодо посилань апелянта на те, що з метою уникнення зсувів ґрунту з насипу проїзної частини у господарстві відповідача здійснено укріплення насипу дороги та створено заїзд для автомобіля з ролетними воротами та облаштовано над ним покриття, що не є будівництвом і не вимагає дозволів, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 47 Закону України "Про охорону земель" передбачено, що з метою захисту земель від ерозії та зсувів у землевпорядній, містобудівній та іншій документації передбачаються заходи щодо забезпечення протиерозійної та протизсувної стійкості території.

Оцінка процесів зсуву здійснюється органами Держгеокадастру з метою своєчасного виявлення змін, їх оцінки, відвернення та ліквідації наслідків негативних процесів під час проведення моніторингу земель відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 20.08.1993 №661. За результатами оцінки стану земель складаються звіти, прогнози та рекомендації, що подаються до місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та Держгеокадастру для вжиття заходів до запобігання і ліквідації наслідків негативних процесів.

Таким чином, виходячи із системного аналізу порушень, які були встановлені за результатами проведення заходів державного архітектурно-будівельного контролю, з огляду на те, що ОСОБА_1 не виконав вимоги складених приписів в добровільному порядку, а також у зв`язку з тим, що відповідачем без дозвільної документації збудовано господарську споруду, яка є самочинним будівництвом, Державна архітектурно-будівельна інспекція України законно та обґрунтовано, в межах своїх повноважень, звернулася до суду щодо знесення самочинного будівництва, а саме господарської будівлі за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30.10.2018 по справі № 1840/3278/18 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді Г.Є. Бершов І.М. Ральченко