Справа № 260/794/19
Суддя: Ващилін Р. О.
Дата ухвалення: 2019-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

07 серпня 2019 рокум. Ужгород№ 260/794/19

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ващиліна Р.О., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_2 про визнання неправомірними і скасування рішень та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, в якому просить: 1) визнати неправомірними та протиправними дії ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області та рішення, оформлене 29 листопада 2018 року листом №Ф-2008/0-4747/0/18-18 щодо відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою на відведення земельної ділянки під індивідуальне садівництво на території Рахівського району Закарпатської області; 2) скасувати рішення ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області, оформлене листом від 29 листопада 2018 року №Ф-2008/0-4747/0/18-18 щодо відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою на відведення земельної ділянки під індивідуальне садівництво на території Рахівського району Закарпатської області; 3) зобов`язати ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою на відведення земельної ділянки під індивідуальне садівництво на території Рахівського району Закарпатської області згідно матеріалів клопотання від 02 листопада 2018 року; 4) визнати неправомірними та протиправними дії ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області та наказ від 23 листопада 2018 року №2123-сг "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність"; 5) скасувати наказ ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області від 23 листопада 2018 року №2123-сг "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність".

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області із клопотанням про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва на території Рахівського району Закарпатської області, до якого було долучено всіх необхідні документи. Однак листом від 29.11.2018 р. №Ф-2008/0-4747/0/18-18 у наданні такого дозволу було відмовлено з посиланням на наказ від 23 листопада 2018 року №2123-сг «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність», за яким таке право надано іншій особі. Таку відмову відповідача вважає незаконною як за формою (оскільки відмовлено у формі листа, а не наказу), так і за змістом (оскільки підстави відмови суперечать вичерпному переліку, визначеному ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України). Звертає увагу суду на ту обставину, що клопотання ОСОБА_2 було надано значно пізніше, ніж клопотання позивача, а також підписано неуповноваженою особою, а тому відповідачем неправомірно надано перевагу такому, чим порушено права ОСОБА_1 .

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 07.06.19 р. у задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову відмовлено.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.06.19 р. відкрито спрощене позовне провадження по розгляду даної адміністративної справи.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 17.07.19 р. у задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову відмовлено.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 17.07.19 р. до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, залучено ОСОБА_2 .

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 17.07.19 р. відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

27 червня 2019 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву від 25.06.2019 р. №9-7-0.7-5065/2-19, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову з мотивів його безпідставності. Так, зазначає, що за результатами розгляду клопотання гр. ОСОБА_2 , враховуючи всію надану по спірній земельній ділянці інформацію та погодження відділу у Рахівському районі передачі такої у власність, Головним управлінням Держгеокадастру у Закарпатській області надано дозвіл такому громадянину на розроблення проекту землеустрою. Причину ж відмови ОСОБА_1 у наданні такого дозволу аргументує не погодженням Відділом у Рахівському районі розташування земельної ділянки до поданого клопотання у зв`язку з тим, що така не передбачена атласом земельних ділянок для учасників АТО. Окрім того, вважає, що надаючи дозвіл на розроблення проекту землеустрою ОСОБА_1 після надання такого ОСОБА_2 , Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області порушило б основний принцип, на якому базується земельне законодавство - принцип забезпечення гарантій прав на землю. Також стверджує, що питання розгляду у встановленому законом порядку заяви ОСОБА_1 належить до виключеної компетенції органів Держгеокадастру, а тому суд не може своїм рішенням втручатися у дискреційні повноваження суб`єктів владних повноважень.

12 липня 2019 року представник позивача надіслав до суду відповідь на відзив б/н від 08.07.2019 р., відповідно до змісту якого з доводами відповідача, наведеними у поданому відзиві, не погоджується, оскільки такі суперечать нормам ст. 118 Земельного кодексу України.

Третя особа у наданий судом строк своїх пояснень щодо позову не надала. Ухвала суду, направлена на адресу такої рекомендованою кореспонденцією, повернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду без вручення з відміткою працівника органу зв`язку: "за не запитом".

Згідно з нормами п. 3 ч. 1 ст. 127 КАС України часом вручення повістки вважається день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що 3-я особа належним чином повідомлена про розгляд даної справи.

Розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 05 листопада 2018 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області (далі - ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області) із клопотанням б/н від 02 листопада 2018 року та доданими до нього документами, в якому просить надати йому дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для надання у власність, орієнтовною площею 0,10 га, для індивідуального садівництва, за адресою: Рахівський район, Лазещинська сільська рада , урочище Горішків ( за межами населеного пункту) (арк. спр. 143).

16 листопада 2018 року ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ) також звернувся до ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області із клопотанням б/н від 16 листопада 2018 року та доданими до нього документами, в якому просить надати йому дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва, орієнтовною площею 0,12 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована за межами населеного пункту на території Лазещинської сільської ради Рахівського району Закарпатської області (арк. спр. 128).

Земельна ділянка, щодо якої зазначені громадяни звернулися до ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області, є однією і тією ж самою.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області №2123-сг від 23 листопада 2018 року надано громадянину ОСОБА_2 дозвіл на розроблення з урахуванням вимог державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою, проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,12 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для індивідуального садівництва (код цільового призначення згідно класифікації видів цільового призначення земель - 01.05), що розташовані за межами населеного пункту на території Лазещинської сільської ради Рахівського району Закарпатської області (арк. спр. 142).

В той же час за результатами розгляду поданого ОСОБА_1 клопотання листом від 29.11.2018 р. №Ф-2008/0-4747/0/18-18 ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області у наданні такого дозволу було відмовлено, обґрунтовуючи тим, що зазначена земельна ділянка оформляється у власність для індивідуального садівництва на підставі наказу від 23 листопада 2018 року №2123-сг «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» (арк. спр. 150).

Вважаючи дану відмову суб`єкта владних повноважень протиправною та такою, що розглянута упереджено, ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Порядок набуття права на землю громадянами та юридичними особами регулюється нормами глави 19 ЗК України.

Чч. 1, 2 ст. 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Так, п. «в» ч. 3 ст.116 ЗК України передбачене право громадян на безоплатну передачу земельних ділянок у їх власність шляхом одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно із встановленими ч. 1 ст. 121 ЗК України нормами громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення садівництва у розмірі не більше 0,12 гектара.

Порядок реалізації права на безоплатну приватизацію земельних ділянок громадянами регламентується нормами ст. 118 ЗК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Повноваження щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених ч. 8 цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб надані ч. 4 ст. 122 ЗК України центральному органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальним органам.

Таким чином, судом встановлено, що для отримання у власність спірної земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва позивач звернувся у законодавчо встановленому порядку до уповноваженого на те органу.

Ч. 7 ст. 118 ЗК України визначає порядок розгляду вищезазначених клопотань уповноваженим органом. Так, вказана законодавча норма передбачає, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Окрім того, ч. 7 ст. 118 ЗК України встановлює, що виключною підставою для відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як вбачається з листа ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області від 29 листопада 2018 року №Ф-2008/0-4747/0/18-18, підставою для відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність став факт надання такого дозволу 3-ій особі - ОСОБА_2 (арк. спр. 150).

Вирішуючи питання правомірності оскарженого рішення крізь призму основних засад адміністративного судочинства, суд повинен дослідити, чи прийнято таке на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Зазначене кореспондується також з встановленим Конституцією України обов`язком будь-якого суб`єкта владних повноважень діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Перевіряючи відмову відповідача у наданні дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою її відповідності вимогам земельного законодавства, суд зауважує наступне.

В ході проведеного правового аналізу законодавчих норм, що регламентують порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянам, суд дійшов висновку, що така передбачає проходження певної послідовної процедури, що включає в себе виготовлення проекту землеустрою, його погодження та затвердження компетентними органами, що в подальшому є підставою для прийняття відповідного рішення органом місцевого самоврядування з цього питання (стаття 118 ЗК України ).

Водночас згідно із приписами ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. При цьому документи, що посвідчують право на земельну ділянку, визначені у ст. 126 ЗК України.

Разом з тим, судом встановлено та не заперечується відповідачем, що на момент прийняття оскарженого рішення ОСОБА_2 право власності на спірну земельну ділянку не набув. Згідно з наказом ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області від 23.11.2018 року №2123-сг, на який посилається відповідач в оскарженому рішення, 3-ій особі тільки надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Жодних доказів набуття ОСОБА_2 права власності на спірну земельну ділянку станом на момент розгляду даної адміністративної справи суду надано також не було, відомості про оформлення права власності щодо такої відсутні також в Державному земельному кадастрі.

З огляду на це та виходячи з приписів ст.ст. 116, 118 ЗК України, суд вважає, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність, що фактично вказує про відсутність обтяжень земельної ділянки у такому випадку.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 березня 2018 року в справі №463/3375/15-а.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В даному випадку, як ОСОБА_2 (третя особа), так і ОСОБА_1 (позивач) мають рівне право розробити проекти землеустрою, подальше затвердження яких відбувається із кінцевим визначенням особи, що отримає право власності або користування (оренду) на ділянку.

Отже суд вважає, що у відповідача не було підстав вважати пріоритетність того чи іншого заявника на стадії надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Жодних доказів наявності підстав, передбачених ст. 118 ЗК України, для відмови ОСОБА_1 у наданні такого дозволу відповідачем наведено не було. З огляду на встановлені обставини справи суд вважає, що відмова ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області, оформлена у формі листа від 29 листопада 2018 року №Ф-2008/0-4747/0/18-18, є протиправною, а тому позовна вимога в цій частині підлягає задоволенню.

Разом з тим, як вбачається з предмету позову, позивач просить також зобов`язати ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області надати йому дозвіл на розроблення проекту землеустрою на відведення земельної ділянки під індивідуальне садівництво на території Рахівського району Закарпатської області згідно матеріалів клопотання від 02 листопада 2018 року.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Ч. 4 ст. 122 ЗК України центральному органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальним органам надано повноваження щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або у користування для всіх потреб. Вказане кореспондується з положеннями ч. 7 ст. 118 ЗК України, яка встановлює порядок розгляду таких клопотань уповноваженим органом.

Як випливає зі змісту Рекомендації №R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за встановленими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Наведене узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини в справах "Клас та інші проти Німеччини", "Фадєєва проти Росії", "Єрузалем проти Австрії", в яких останній зазначив, що завдання суду при здійсненні його контрольної функції не полягає у підміні органів влади держави, тобто суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

В даному випадку питання щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою віднесено до компетенції відповідача, ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області, а тому суд не може зобов`язати уповноважений державний орган прийняти певне рішення, що віднесене до дискреційний повноважень такого, без дотримання порядку, встановленого законодавством.

У випадку прийняття судом рішення щодо зобов`язання ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою суд порушить принцип розподілу влади та втрутиться у виключну компетенцію уповноваженого на прийняття такого рішення органу, що є порушенням основних принципів адміністративного судочинства.

Відповідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тому, враховуючи факт встановлення судом протиправності відмови ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою та з метою належного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі заявлених позовних вимог та зобов`язати відповідача повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 02 листопада 2018 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для надання у власність, орієнтовною площею 0,10 га, для індивідуального садівництва, за адресою: Рахівський район, Лазещинська сільська рада, урочище Горішків (за межами населеного пункту).

При цьому, відповідно до вимог ч. 4 ст. 254 КАС України, суд зобов`язує відповідача вирішити питання, щодо якого звернувся позивач з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Суд вважає, що зобов`язавши уповноважений орган розглянути подане ОСОБА_1 клопотання у порядку, встановленому земельним законодавством, суд забезпечить належний захист порушених прав позивача з дотриманням законодавчо закріпленого принципу розподілу влади.

Стосовно позовних вимог про визнання неправомірними та протиправними дій ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області та наказу від 23 листопада 2018 року №2123-сг "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність", а також скасування наказу ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області від 23 листопада 2018 року №2123-сг "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність", суд зазначає про відсутність підстав для їх задоволення з огляду на наступне.

Норми ЗК України передбачають рівність прав власності громадян на землю, що забезпечується, в тому числі, шляхом надання рівних прав доступу до безоплатної приватизації земельних ділянок.

В обґрунтування протиправності надання ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою позивач посилається на неправильність форми поданої до ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області заяви, зокрема в частині підписання такої представником без надання доказів наявності відповідних повноважень.

Разом з тим, зазначене твердження спростовується наявною в матеріалах справи та долученою в якості доказу копією довіреності від 06.11.2018 року, виданою ОСОБА_2 на ім`я свого представника - ОСОБА_3 (арк. спр. 136 - 137).

Жодних інших доводів невідповідності поданої ОСОБА_2 до ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області заяви вимогам ст. 118 ЗК України позивач не навів.

Тому, враховуючи рівність прав громадян на доступ до безоплатної приватизації земельних ділянок, суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити.

За правилами, встановленими ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведені законодавчі вимоги та встановлені судом обставини справи, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати такого.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області (місцезнаходження: 88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, код ЄДРПОУ - 39766716), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_5 , ідентифікаційний код - НОМЕР_2 ) про визнання неправомірними і скасування рішень та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області щодо відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою на відведення земельної ділянки під індивідуальне садівництво на території Рахівського району Закарпатської області.

3. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, оформлене 29 листопада 2018 року листом №Ф-2008/0-4747/0/18-18 щодо відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою на відведення земельної ділянки під індивідуальне садівництво на території Рахівського району Закарпатської області.

4. Зобов`язати Головне управління Держгеокадарстру у Закарпатській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 02 листопада 2018 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для надання у власність, орієнтовною площею 0,10 га, для індивідуального садівництва, за адресою: Рахівський район, Лазещинська сільська рада, урочище Горішків (за межами населеного пункту).

5. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України).

СуддяР.О. Ващилін