Справа № 522/11012/19
Суддя: Свячена Ю. Б.
Дата ухвалення: 2019-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/728/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2019 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.

при секретарі судового засіданні Шеян І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі адміністративну справу за позовом Головного управління міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_1 , громадянина Узбекистану про примусове видворення за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов Головного управління міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_2 , громадянина Узбекистану про примусове видворення за межі України.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 22 січня 2019 року під час проведення перевірки співробітниками Чорноморського МВ ГУ ДМС України в Одеській області було виявлено особу, яка назвалась громадянином Узбекистану ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . В результаті проведення перевірки було встановлено, що громадянин Узбекистану ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 порушив правила перебування іноземців в Україні, а саме проживання без документів на право проживання в Україні. Громадянин Узбекистану ОСОБА_3 , пояснив, що прибув на територію України легально, по паспорту громадянина Узбекистану.

Позивачі також зазначили, що 22 січня 2019 року ГУ ДМС України в Одеській області було прийнято рішення про примусове повернення в країну походження громадянина Узбекистану ОСОБА_3 , та зобов`язано його покинути територію України у термін до 22 січня 2019 року. У визначений термін громадянин Узбекистану ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 з території України не виїхав. У відповідача відсутній паспортний документ обов`язкова наявність якого визначена ст. 9 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» відповідно до якої іноземці в`їжджають в Україну за наявності визначеного вказаним закон або іншими міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи. У ГУ ДМС України в Одеській області є обґрунтовані підстави вважати, що громадянин Узбекистану ОСОБА_3 ухиляється від виконання рішення про примусове повернення та існує ризик його втечі.

22 січня 2019 року ГУ ДМС України в Одеській області було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МОД №006013 відносно громадянина Узбекистану ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 за порушення ч. 1 ст. 230 КУпАП, що виразилось в порушенні правил перебування іноземців в Україні, тобто проживання без документів на право проживання.

Постановою від 22.01.2019 року серії ПН МОД №006013 на громадянина Узбекистану ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 накладено адміністративне стягнення у вигляду штрафу у розмірі 1700 грн.

03 липня 2019 року ГУ ДМС України в Одеській області було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МОД №009473 відносно громадянина Узбекистану ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 за порушення ч. 1 ст.230 КУпАП, що виразилось в порушенні правил перебування іноземців в Україні, тобто проживання без документів на право проживання на території України.

Постановою від 03.07.2019 року серії ПН МОД №009473 на громадянина Узбекистану ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 накладено адміністративне стягнення у вигляду штрафу у розмірі 1700 грн.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05.07.2019 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 24.07.2019 року.

У судове засідання 24 липня 2019 року представник ГУ ДМС України в Одеській області не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог.

У судове засідання ОСОБА_3 не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, повно і всебічно з`ясувавши обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ГУ ДМС України в Одеській області не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 р. № 3773-VI (далі - Закон), який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Згідно із ч. 8 ст. 18 Закону України «Про національну безпеку України» державна міграційна служба України є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), зокрема протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, зокрема біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

За змістом ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Згідно з п. 14 ст. 1 Закону №3773, нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Пунктом 2 ст.25 Закону №3773 передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов`язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв`язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа, можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

Суд встановив, що 22 січня 2019 року під час проведення перевірки співробітниками Чорноморського МВ ГУ ДМС України в Одеській області було виявлено особу, яка назвалась громадянином Узбекистану ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . В результаті проведення перевірки було встановлено, що громадянин Узбекистану ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 порушив правила перебування іноземців в Україні, а саме проживання без документів на право проживання в Україні. Зі слів громадянина Узбекистану ОСОБА_1 , вбачається, що він прибув на територію України легально, по паспорту громадянина Узбекистану.

22 січня 2019 року ГУ ДМС України в Одеській області було прийнято рішення про примусове повернення в країну походження громадянина Узбекистану ОСОБА_3 , та зобов`язано його покинути територію Украйни у термін до 22 лютого 2019 року. У визначений термін громадянин Узбекистану ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 з території України не виїхав. У відповідача відсутній паспортний документ обов`язкова наявність якого визначена ст. 9 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» відповідно до якої іноземці в`їжджають в Україну за наявності визначеного вказаним закон або іншими міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи.

22 січня 2019 року ГУ ДМС України в Одеській області було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МОД №006013 відносно громадянина Узбекистану ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 за порушення ч. 1 ст. 230 КУпАП, що виразилось в порушенні правил перебування іноземців в Україні, тобто проживання без документів на право проживання.

Постановою ГУ ДМС України в Одеській області від 22.01.2019 року серії ПН МОД №006013 на громадянина Узбекистану ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 накладено адміністративне стягнення у вигляду штрафу у розмірі 1700 грн.

25 січня 2019 року ОСОБА_4 було сплачено накладений штраф, що підтверджується квитанцією № 1-2490К.

03 липня 2019 року ГУ ДМС України в Одеській області було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МОД №009473 відносно громадянина Узбекистану ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 за порушення ч. 1 ст. 230 КУпАП, що виразилось в порушенні правил перебування іноземців в Україні, тобто проживання без документів на право проживання.

Постановою ГУ ДМС України в Одеській області від 03.07.2019 року серії ПН МОД №009473 на громадянина Узбекистану ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 накладено адміністративне стягнення у вигляду штрафу у розмірі 1700 грн.

Відповідно до протоколу серії № 000233 від 03 липня 2019 року громадянина Узбекистану ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 було затримано в порядку визначеному ч.1 ст. 259 КУпАП та ч. 2 ст. 263 КУпАП.

За приписами ч. 1 ст. 26 Закону №3773-VI іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч.5 ст. 26 Закону №3773-VI).

Відповідно до п. 1 розділу ІІІ Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства ( далі Інструкція) визначено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, або за наявності ризику його втечі, а так само у разі відсутності в іноземця, що вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, органи ДМС, орган охорони державного кордону або орган СБУ подають до адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням ПТПІ позовну заяву відповідно до ч. 1 ст. 289 КАСУ.

Частиною 1 ст. 30 Закону №3773-VI визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Іноземцям та особам без громадянства, зазначеним у наведеній статті, забороняється подальший в`їзд в Україну строком на п`ять років. Строк заборони щодо подальшого в`їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення та додається до строку заборони в`їзду в Україну, який особа мала до цього.

Тобто, примусове видворення з України іноземця та особи без громадянства, при умові не виконання ним в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання такого рішення можливе лише за рішенням адміністративного суд.

Частиною 5 ст. 30 Закону №3773-VI встановлено, що рішення суду про примусове видворення іноземця або особи без громадянства виконується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції, а стосовно іноземців та осіб без громадянства, затриманих ним у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України, - органом охорони державного кордону. Контроль за правильним і своєчасним виконанням рішення про примусове видворення здійснюється органом, за чиїм позовом суд прийняв рішення про примусове видворення. З метою контролю за виконанням іноземцем або особою без громадянства рішення про примусове видворення службові особи органу охорони державного кордону або центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, здійснюють супровід такого іноземця або особи без громадянства.

У свою чергу п.27 ч.1 ст.1 Закону №3773-VI визначено, що пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, - державна установа, призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства: стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення; стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення.

Тобто іноземці та особи без громадянства, які незаконно перебувають в Україні повинні перебувати у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства до моменту винесення судом рішення про примусове видворення до країни походження.

Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03 липня 2019 року громадянина Узбекистану ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 було затримано з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України з розміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осію без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання, тобто з 03 липня 2019 року та не більше 03 січня 2020 року.

Від представника позивача 24 липня 2019 року до суду надійшла заява, про те, що громадянин Узбекистану ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 до винесення судом рішення про примусове видворення в країну походження 05 липня 2019 року виїхав самостійно за межі України. На підтвердження наведеного представником позивача до вказаної заяви було долучено копію посадкового квитка маршрутом Одеса Узбекистан № НОМЕР_1 та роздруківку із інтернет-сайту про осіб, які перетинали держаний кордон в період з 06.02.2019 року по 24.07.2019 року з яких вбачається, що громадянин Узбекистану ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 перетнув державний кордон України 05 липня 2019 року.

Тобто фактично громадянин Узбекистану ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 не був доставлений органами ДМС в Одеській області до пункта тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, що у свою чергу порушує вимоги ч.1 ст. 30 Закону №3773-VI .

З наведених підстав, суд не бере до уваги заяву громадянин Узбекистану ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 про розгляд справи за його відсутності, яка приєднана до позовної заяви. Тому суд, був позбавлений можливості всебічно та повного з`ясувати обставин справи, вислухати пояснення відповідача, що у свою чергу порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Слід зазначити, що видворення в примусовому порядку це специфічний вид адміністративного стягнення, метою якого є фізичне повернення іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України до країни їхнього походження.

У свою чергу примусове видворення іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України до країни їхнього походження здійснюється на підставі рішення суду.

При цьому суд враховує, те що громадянин Узбекистану ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 добровільно покинув територію України 05 липня 2019 року.

В порушення вимог ч. 2 ст. 288 КАС України адміністративні справи у справах за адміністративними позовами з приводу примусового повернення чи примусового видворення іноземців або осіб без громадянства за межі території України розглядаються судом за обов`язкової участі сторін відповідач до суду органами ГУ ДМС в Одеській області доставлений не був.

Відповідно до п. 5 ч. 7 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства у рамках процедури примусового видворення органи ДМС, органи охорони державного кордону, органи СБУ: беруть участь у судовому розгляді; забезпечують участь у судовому розгляді іноземців, які затримані; ознайомлюють іноземця з судовим рішенням про його примусове видворення та порядком оскарження цього рішення (якщо це рішення не було вручене іноземцю одразу після його оголошення); забезпечують фактичне виконання рішення суду про примусове видворення іноземця або іншого рішення суду, прийнятого з метою забезпечення примусового видворення, наведений порядок позивачем дотриманий не був.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ГУ ДМС в Одеській області про примусове видворення за межі України громадянина Узбекистану ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 до країни його походження.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 2, 5, 7-9,72-79,90, 241, 242, 243, 246, 250, 255, 288, 289, 371 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина Узбекистану ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 про примусове видворення за межі України до країни його походження відмовити.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання до суду першої інстанції апеляційної скарги в десятиденний строк з дня отримання його копії.

Повний текст рішення суду складено 30 липня 2019 року.

Суддя Ю.Б. Свячена