Справа № 520/795/19
Суддя: Гуцал М.І.
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

в порядку ч. 3 ст. 34 Кодексу адміністративного судочинства України
"31" липня 2019 р. року Справа № 520/795/19
У справі № 520/795/19 за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.05.2019 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дисойл» до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення рішення
Приймаючи рішення про часткове задоволення вимог апеляційної скарги суд апеляційної інстанції виходив з правомірності застосування до позивача 2137174,3 грн. штрафних санкцій за не оприбуткування готівки. При цьому було акцентовано на тому, що предметом даного позову є оприбуткування надходження та видачу готівки, що унормовано правилами Положення №637.
За висновками суду апеляційної інстанції, банківські реквізити наявних квитанцій про отримання коштів вказують на внесення коштів саме позивачем (юридичною особою), а не ОСОБА_1 (фізичною особою). Правильність таких записів у платіжних документах судом була сприйнята через призму обов`язку банку перевіряти в прибуткових касових документах повноту заповнення реквізитів. Наданий позивачем лист Укрсоцбанк (аркуш справи 19) щодо уточнення в реквізитах платником ОСОБА_1 не було визнано належним доказом, оскільки у листі відсутні посилання на його вихідний номер та дату, що робить неможливим встановити його справжність та допустимість. Також, такий лист був відсутній на час перевірки.
З такими висновками суду апеляційної інстанції не погоджуюсь, висловлюючи окрему думку про неможливість ототожнення платника ОСОБА_1 (директора, засновника та одночасно головного бухгалтера ТОВ «Дисойл») з юридичною особою, зважаючи на фактичні обставини справи.
За обставинами справи відповідачем ставиться до вини позивачу не оприбуткування готівки до каси у повній сумі її надходжень в день одержання - 427434,86 грн, відповідно до таких квитанцій ( а.с.48-49):
В ході судового розгляду було встановлено, в тому числі з пояснень свідка ОСОБА_1 , що зазначені платіжні документи були сформовані працівником банківської установи не на підставі платіжних доручень чи інших письмових документів про перерахування коштів саме від імені ТОВ «Дисойл». При цьому свідок пояснив, що він неодноразово у той період звертався до банківської установи від імені юридичної особи, керівником якої був. Саме ця обставина зумовила плутанину при заповненні реквізитів платника працівником банківської установи.
Судом було взято до уваги лише частину записів банківських квитанцій щодо визначення платника, залишивши поза увагою записи квитанцій про призначення платежу, підтверджені відповідними письмовими доказами у справі.
Зокрема, в матеріалах справи (а.с. 73, 74) містяться договори про надання поворотної фінансової допомоги від 28.11.2017 та 17.11.2017, за умовами яких саме ОСОБА_1 надає грошову допомогу ТОВ «Дисойл» у розмірі 2500000 грн. та 1000000 грн. відповідно. При укладенні таких договорів були дотримані вимоги діючого на час спірних правовідносин законодавства щодо форми та змісту (істотних умов) договору.
Вважаю, з огляду на відповідність внесених ОСОБА_1 коштів на розрахунковий рахунок ТОВ «Дисойл» умовам зазначених договорів про надання поворотної фінансової допомоги, дійсність яких не спростована відповідачем, є правильним висновок суду першої інстанції, що платником отриманих коштів є саме фізична особа ОСОБА_1 .
Аналіз здійсненого внесення готівкових коштів за такого призначення платежу як поворотна фінансова допомога призводить до висновків про неможливість отримання позивачем таких коштів за рахунок неоприбуткованих у касі товариства готівкових коштів. Такі ствердження податкового органу є виключно припущеннями, оскільки не підтверджені жодними доказами, в тому числі наявної можливості отримання таких коштів (замовчування здійснення господарських операцій з реалізації товару, його списання, тощо).
Посилаючись на відсутність на момент проведення перевірки листа Укрсоцбанку (аркуш справи 19) щодо уточнення в реквізитах платником саме ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції не врахував його власноручні записи у акті перевірки (а.с. 45), згідно яких він був не згоден з визначенням порушень та зазначав про надання у подальшому відповідних заперечень.
Такі заперечення позивачем були надані відразу в день складання акту 03.10.2018 листом №03.10/18-01, на який відповідачем була надана відповідь теж 03.10.2018 (а.с. 14 - 17), в якому визнається факт надання 03.10.2018 листа банківської установи про уточнення в реквізитах банківських квитанцій саме даних фізичної особи ОСОБА_1 .
За таких обставин вважаю, що помилковість записів у квитанціях банківської установи, сформованих її працівником, стосовно визначення фізичної особи ОСОБА_1 як уповноваженої особи ТОВ «Дисойл» на внесення коштів поворотної фінансової допомоги та поповнення статутного фонду, не може бути достатньою підставою для застосування штрафних санкцій на підставі абз. 3 ч. 1 ст. 1 Указу Президента №436/95 від 12.06.1995 року "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки".
Відповідно, оскаржуване податкове повідомленні-рішення відповідача в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 2 137 174,30 грн є неправомірним, а тому правильно було скасовано судом першої інстанції, який правильно встановив фактичні обставини справи та вірно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права.
Суддя
Другого апеляційного
адміністративного суду Гуцал М.І.