Справа № 243/7235/19
Суддя: Ільяшевич О. В.
Дата ухвалення: 2019-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/243/97/2019
Справа № 243/7235/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 року

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Ільяшевич О.В.,

за участю

секретаря судового засідання Перерви Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Слов`янського міськрайонного суду Донецької області (вул. Добровольського, 2, м. Слов`янськ, Донецької області) в порядку спрощеного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у містах Слов`янську та Краматорську Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

08 липня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у містах Слов`янську та Краматорську Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. В обґрунтування позову зазначила, що 27 червня 2019 року керуючи транспортним засобом HYUNDAI ELANTRA д/н НОМЕР_1 , приблизно о 14 год. 40 хвилин вона здійснила зупинку транспортного засобу біля центрального входу залізничного вокзалу м. Краматорська з метою висадки пасажирів. Вказує, на те, що відразу до неї підійшов працівник поліції, який звинуватив її у порушенні правил зупинки, зауваживши що нею здійснена зупинка транспортного засобу на місці, що позначене дорожнім знаком 5.39 ПДР України «Зона стоянки» з доданою до нього табличкою 7.17 «Інваліди» на якому дозволено зупинку лише транспортним засобам, якими керують водії з інвалідністю, або перевозять осіб з інвалідністю. Зазначає, що рядовим поліції батальйону патрульної поліції в м. Краматорську та Слов`янську ОСОБА_2 відносно неї було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1270129, за ч. 5 ст. 122 КУпАП у зв`язку із порушенням п.8 .4 г ПДР України, якою застосовано до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1020,00 грн.

Із складеною відносно неї 27 червня 2019 року постановою серії ЕАВ № 1270129 за ч.5 ст. 122 КУпАП вона не згодна, та вважає її незаконною та такою що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Зазначає, що згідно оскаржуваної постанови нею порушено п.8.4 г ПДР України, відповідно до якого «інформаційно - вказівні знаки запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила».

При цьому диспозиція ч. 5 ст. 122 КУпАП є бланкетною, вказує на порушення певних правил дорожнього руху учасниками дорожнього руху, а саме передбачає відповідальність за зупинку чи стоянку транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака Водій з інвалідністю».

Посадова особа відповідача яка притягнула її до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 122 КУпАП за порушення правил зупинки чи стоянки, дійшла хибного висновку про порушення нею п.8.4 г ПДР України який дає визначення інформаційно - вказівним знакам та не підпадає під диспозицію ч.5 ст. 122 КУпАП, відповідальність за якою має наступати при порушенні учасниками дорожнього руху приписів розділу 15 ПДР України (Зупинка та стоянка).

Порушення нею п.8.4 г Правил дорожнього руху відсутнє, у зв`язку із чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене просила суд ухвалити рішення, яким визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1270129 від 27 червня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення відносно неї - ОСОБА_1 за частиною 5 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.Закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 , на підставі п.1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.5 ст. 122 КУпАП.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі, наполягала на задоволенні її вимог.

Представник відповідача Петренко А.В., який діє на підставі довіреності № 225/42/3/01-2019 від 08 січня 2019 року, повідомлений належним чином про розгляд справи, в судове засідання не з`явився, справу просив розглядати без його участі. До суду надав відзив на позовну заяву про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якого представник відповідача заперечував проти позовних вимог позивачки з огляду на таке, під час патрулювання 27 червня 2019 року поліцейським роти № 1 батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Попченком Іваном Сергійовичем було виявлено порушення правил дорожнього руху. А саме, водій автомобіля HYUNDAI ELANTRA, н.з. НОМЕР_1 , в м. Краматорськ, вул. Залізнична, 53, керуючи транспортним засобом, здійснив зупинку в зоні дії дорожніх знаків 5.39 та 5.40 «зона стоянки» з додатковою табличкою до нього 7.17 «Особи з інвалідністю», чим порушив п. 8.4 ґ) ПДР України. Після чого поліцейський підійшов до водія, яким виявилась ОСОБА_1 , належним чином представився, пояснив причину звернення і перевірки документів та попросив пред`явити документи, а саме: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб на підставі п. 2 ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 а) ПДР. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме, порушення вимог п. 8.4 ґ) ПДР України, водію було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності: ст.ст. 268, 287-289, 307-309 КУпАП, ст.ст. 63 Конституції України, після чого було прийнято рішення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення (далі - Постанова) щодо водія ОСОБА_1 . Поліцейський виніс постанову за ч. 5 ст. 122 КУпАП та наклав стягнення на правопорушника в розмірі 1020 (одна тисяча двадцять) гривень, відповідно до санкції статті.

Позивачка оспорює факт вчинення нею адміністративного правопорушення. Але жодного обґрунтованого доказу не надає. Твердження позивачки про те, що вона не порушувала Правил дорожнього руху повністю не відповідають дійсності та обставинам справи.

Згідно з п.п. 2.3.6) ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

В зазначеному випадку, водій не стежив за дорожньою обстановкою, хоча зобов`язаний був це зробити, керуючи транспортним засобом не виконав вимогу дорожнього знаку 5.39 та 5.40 «Зона стоянки» з додатковими табличками до нього 7.17 «особи з інвалідністю». Даний факт підтверджується відеозаписами з нагрудних відеореєстраторів інспекторів патрульної поліції.

Відповідно до 33 розділу ПДР України - дорожній знак 5.39 "Зона стоянки". Визначає зону, де дозволена стоянка, за умов, що зазначаються на знакові або додаткових табличках під ним. 5.40 "Кінець зони стоянки". Пункт 8.4 ґ ПДР України інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила. Дорожній знак 7.17 "Особи з інвалідністю". Означає, що дія знака 5.38 поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак "Водій з інвалідністю" відповідно до вимог цих Правил. Вказує на те, що позивач хибно стверджує, що не порушував ПДР України, проте з відеозапису чітко вбачається, що позивач здійснив зупинку в зоні яка відведена для стоянки осіб з інвалідністю. ОСОБА_1 було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності: ст.ст. 268, 287-289, 307-309 КУпАП, ст.ст. 63 Конституції України. Позивач скористався наданими йому правами, що передбачені ст. 268 КУпАП, а саме - ним було подано позов до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області про оскарження постанови, що чітко свідчить про те, що право на оскарження постанови також використано ним в повному обсязі.

Також, відповідно до п. 5 Розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року № 1395 (далі - Інструкція), поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

- чи належить до її компетенції розгляд цієї справи;

- чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

- чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці);

- чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи;

- чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

З чого вбачається, що поліцейський патрульної поліції врахував всі обставини, необхідні для розгляду справи, та абсолютно правомірно виніс постанову.

Вищевказане свідчить по те, що позивач умисно намагається ввести суд в оману та надає неправдиві свідчення в своїй позовній заяві з метою уникнути відповідальності за скоєне ним правопорушення.

Таким чином, зважаючи на викладене, вважає, що постанова від 27 червня 2019 року серії ЕАВ №1270129, у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованою та законною.

У зв`язку із наведеним, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

У судовому засіданні встановлено, і ця обставина не заперечується сторонами, що 27 червня 2019 року інспектором роти № 1 батальйону № 1 БПП в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області рядовим поліції Попченком І.С. відносно позивачки ОСОБА_1 було винесено постанову ЕАВ № 1270129 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП.

В постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серія: ЕАВ № 1270129, зазначено, що 27 червня 2019 року о 14 год.49 хв., по вул. Залізничній, біля б. 53, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом HYUNDAI ELANTRA, н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку т/з на місці позначене д.з. 5.39 з доданою до нього табличкою 7.17 «Інвалід на якому кат дозволено зупинку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю, або перевозять останніх, чим порушив вимоги п. 8.4 г. ПДР - порушення вимог інформаційно - вказівних знаків. ОСОБА_1 було піддано до адміністративного штрафу у розмірі 1020 грн(а.с. 6-7).

Згідно із письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 27 червня 2019 року, остання вказала на те, що 27 червня 2019 року, о 14 год. 40 хв. вона під`їхала до залізно дорожнього вокзалу у м. Краматорську та припаркувалась перед вокзалом. Зазначає, що вона бачила , що перед входом до вокзалу стояла патрульна поліція. Вказує на те, що коли вона паркувалася, ніяких розміток на дорозі про те, що це стоянка для інвалідів не бачила. Після чого до неї підійшли співробітники поліції, які вказали на стовп на якому був знак для паркування з таблицею інвалід. Зазначає, що знак знаходився на висоті 4 метрів, та вона не могла його бачити, оскільки сонячні промені перешкоджали її зору.

У судовому засіданні був переглянутий також представлений відповідачем відеозапис з камер поліцейських від 27 червня 2019 року, який міститься на долученому до матеріалів справи лазерному диску, DVD-R із відеофайлами з персонального нагрудного відео реєстратора поліцейського ОСОБА_2 . З оглянутого у судовому засіданні відеозапису з камер форменого одягу поліцейських видно, що 27 червня 2019 року, близько 14 год. 40 хв. зафіксовано як відбувається розмова між позивачем ОСОБА_1 та поліцейськими, в ході якої відповідач роз`яснює права позивачці, фіксує правопорушення, а саме неодноразово вказує на те, що на стовпі висить дорожній знак та під ним табличка 7.17. На відеозапису видно лише частину дорожнього знаку, отже не можна стверджувати який саме знак закріплений на стовпі 5.38 чи 5.39.

На представлених позивачкою фотозображеннях, також не видно який знак закріплений на стовпі, також видно, що на дорозі відсутня будь-яка розмітка, за якою можна було визначити місця для зупинки-стоянки для інвалідів.

Із письмових пояснень позивачки видно, що вона не помітила знак, оскільки він знаходиться високо та із-за світлових променів не побачила його.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до розділу 33 ПДР, табличка 7.17 означає, що дія знака 5.38 поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю».

Знак 5.38 використовується для позначення в населених пунктах місць, а за межами населених пунктів майданчиків, спеціально відведених для стоянки транспортних засобів.

Знак 5.39 визначає зону, де дозволена стоянка, за умов, що зазначаються на знакові або додаткових табличках під ним.

Відповідно до вимог п.10.9.21 ДСТУ 4:100:2014, табличка 7.17 застосовується із знаком 5.38.1-5.38.3 і 5.39, щоб зазначити місця(або спеціально відведену частину майданчика) для стоянки транспортних засобів, якими керують інваліди.

За приписами ч. 5 ст. 122 КУпАП зупинка чи стоянка транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака «Водій з інвалідністю», - тягнуть за собою накладення штрафу від шістдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За приписами статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності (ст. 7 КУпАП).

Статтею 254 КУпАП визначено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст.258 цього Кодексу.

За приписами ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно із статтею 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженого наказом МВС № 1395 від 07 листопада 2015 року:

1. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

2. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

5. Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП).

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить інформації про здійснення будь-якої фіксації правопорушення.

Таким чином, в порушення частини третьої статті 283 КУпАП у постанові по справі про адміністративне правопорушення не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення, та не вказано про те, чи взагалі таке фіксування проводилось.

Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтею 283 КУпАП. У ній зокрема необхідно зазначити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення 10 травня 2017 року серії АР № 601533 посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, надана відповідачем копія відеозапису з нагрудної камери інспектора не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Отже, відеозапис, поданий відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, в розумінні приписів ст.ст. 73-76 КАС України, не може вважатися належним доказом по справі про адміністративне правопорушення.

Аналогічна позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справах № 524/5536/17 та № 524/7184/16-а, від 24 січня 2019 року у справах № 428/2769/17 та №592/5576/17.

Судом також досліджені письмові пояснення позивачки, за якими позивачка зазначає, що не помітила знак у зв`язку із тим, що він був закріплений високо, і відблискував на сонці.

При цьому із представлених позивачкою в судовому засіданні фотозображень, видно, що по обидві сторони стовпа, на якому закріплено знак та табличку продовжується тротуар та дорожнє покриття.

Суд наголошує на тому, що відповідно до вимог ДСТУ, дійсно табличка 7.17 застосовується із знаком 5.39 «Зона стоянки», для зазначення місця(або спеціально відведену частину майданчика) для стоянки транспортних засобів, якими керують інваліди. Разом з тим, знак 5.39 позначає зону стоянки, і обмежується знаком 5.40 «Закінчення зони стоянки». Тобто фактично знак 5.39 позначає початок дії знака. За таких обставин, із представлених суду письмових пояснень неможливо з`ясувати, зону дії знака 5.39. З урахуванням того, що в постанові зазначено, що позивачкою порушено саме ч.5 ст. 122 КУпАП, суд не може вирішувати питання про те, чи взагалі малося порушення ПДР, а розглядає справу лише в рамках прийнятого уповноваженою особою рішення.

Аналіз наведених доказів, а саме: письмових пояснень позивачки, представлених відповідачем та фотозображень, представлених суду позивачкою, не дають суду можливість стверджувати однозначно про те, що позивачкою було вчинене порушення, передбачене ч.5 ст. 122 КУпАП.

Щодо відеозапису, представленого відповідачем, то суд позбавлений можливості прийняти його до уваги враховуючи те, що він є недопустимим доказом.

При цьому, зважаючи на відсутність відомостей в постанові про технічний засіб, яким здійснено відеозапис, слід дійти висновку, що спірна постанова у справі про адміністративне правопорушення складена з порушенням норм статті 283 КУпАП, а тому не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству.

Відповідно до пункту 3 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що за таких обставин, вимоги позивачки про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення із закриттям провадження у справі підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.КАС України, КУпАП, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у містах Слов`янську та Краматорську Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія: ЕАВ № 1270129 від 27 червня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП, - скасувати.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 5 ст. 122 КУпАП України - провадженням закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду О.В. Ільяшевич