Справа № 1.380.2019.003326
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2019-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1.380.2019.003326
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2019 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сидор Н.Т., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання провести перерахунок і виплату пенсії,

в с т а н о в и в :

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якій позивач просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у перерахунку та виплаті основної державної пенсії, на підставі прямої дії ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на 01 січня відповідного року згідно відсотку втрати працездатності 60%, тобто як добуток п`яти мінімальних заробітних плат та відповідного відсотку втрати працездатності;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок та виплату основної державної пенсії, на підставі прямої дії ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на 01 січня відповідного року згідно відсотку втрати працездатності 60%, тобто як добуток п`яти мінімальних заробітних плат та відповідного відсотку втрати працездатності, починаючи з 25.04.2019.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (1 категорії), з 01.08.1986 по 11.09.1986 і з 24.09.1986 по 27.11.1986 позивач був призваний на військові збори та в складі військової частини НОМЕР_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Зазначає, що отримує пенсію відповідно до норм Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Вказує на те, що рішенням Конституційного Суду України від 25.04.2019 року №1-р(ІІ)2019 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) словосполучення «дійсної строкової служби», яке міститься у положеннях ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок аварії на Чорнобильській АС шкоди при обчисленні пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на 01 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю. Відтак, з метою вирішення питання перерахунку пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати на відповідний рік позивач звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про перерахунок пенсії на підставі вказаного рішення Конституційного Суду України №1-р(ІІ)2019. Однак, відповідач відмовив позивачу у перерахунку пенсії.

Таку відмову відповідача позивач вважає протиправною, оскільки зазначає, що є військовослужбовцем (в розумінні статті 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»), який брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, а тому пенсія йому має бути виплачена з розрахунку п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Разом з тим, зазначає, що пряма дія ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не є перешкодою для перерахунку його пенсії виходячи із п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати із врахуванням втрати працездатності, тобто як добуток п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати і 60% втрати працездатності. У зв`язку з вищенаведеним просить адміністративний позов задоволити повністю.

Щодо процесуальних дій, вчинених у зв`язку із розглядом цієї справи, слід зазначити, що ухвалою від 09 липня 2019 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву від 30.07.2019 за вх. № 27224. В обґрунтування правомірності відмови позивачу у перерахунку та виплаті основної державної пенсії, на підставі ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», представник відповідача покликається на те, що рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 №1-р(ІІ)2019, що на думку позивача, слугує підставою для перерахунку та виплати згаданої пенсії, не містить положень щодо порядку його виконання, у зв`язку з чим, Пенсійний фонд України листом від 06.05.2019 №13459/02-10 звернувся до Міністерства соціальної політики України за роз`ясненням. У відповідь на скерований запит Пенсійного фонду України Міністерство соціальної політики України повідомило, що особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних випробувань у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження служби, набудуть право на обчислення розміру пенсії відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII та п. 9-1 постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» після внесення відповідних змін до зазначених нормативно-правових актів. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2019 № 543, яка набрала чинності 01.07.2019, передбачено, що за бажанням військовослужбовців, зокрема, військовозобов`язаних, призваних на військові збори, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження військової служби (військових зборів) і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

З огляду на викладене, відповідач вважає, що перерахунок та виплата позивачу основної державної пенсії на підставі ч. 3 ст. 59 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на 1 січня відповідного року можливі лише з 01.07.2019, тобто з дати набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 01.07.2019 № 543. Також відповідач повідомляє, що такий перерахунок пенсії позивача проведено на виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2019 №543, з 01.07.2019. У зв`язку з наведеним, у задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 від 15.11.2004, виданого Львівською обласною державною адміністрацією (а.с. 15) ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 1).

Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 від 26.02.1993 (а.с. 20) ОСОБА_1 брав участь в ліквідації наслідків аварії в 30-км зоні відчуження Чорнобильської АЕС в період з 01.08.1986 по 11.09.1986 і з 24.09.1986 по 27.11.1986.

Відповідно до довідки до Акта огляду МСЕК серії 10 ААА № 487966 (а.с. 17) позивачу встановлена третя група інвалідності пожиттєво у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, ступінь втрати працездатності 60%.

08.05.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії в розмірі відшкодування фактичних збитків із врахуванням п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с. 22), в якій просив провести перерахунок та виплату розміру пенсії відповідно до вимог ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 27.05.2019 № 2342/02.11-11 (а.с. 23-24) позивачу відмовлено в проведенні перерахунку. Підставою для відмови вказано те, що рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 № 1-р(ІІ) 2019 не містить положень, щодо порядку його виконання, в зв`язку з чим Пенсійний фонд України звернувся з листом до Міністерства соціальної політики про надання порядку дій щодо виконання рішення Конституційного Суду України.

Зміст спірних правовідносин полягає у тому, що позивач, покликаючись на те, що є військовослужбовцем (в розумінні статті 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»), який брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, а тому вважає протиправною відмову відповідача у перерахунку його пенсії виходячи із п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати із врахуванням втрати працездатності.

Вирішуючи даний спір, суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (далі Закон № 796-XII).

Статтею 10 Закону № 796-XII передбачено основи соціального захисту такої пільгової категорії осіб як учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, наведено визначення осіб, які належать до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а саме: учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Згідно з приміткою до цієї статті до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.

Відповідно до ч. 3 ст. 59 Зaкoну № 796-XII особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Разом з цим, суд зауважує, що Конституційний Суд України рішенням від 25.04.2019 у справі №3-14/2019 (402/19, 1737/19) (№ 1-р(II)/2019) вирішив:

1) визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення «дійсної строкової», яке міститься у положеннях частини третьої статті 59 Закону №796-XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю;

2) словосполучення «дійсної строкової», що міститься в положеннях частини третьої статті 59 Закону № 796-XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, саме з цього моменту втратили чинність положення ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.

Отже, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 у справі № 3-14/2019 (402/19, 1737/19) (№ 1-р(II)/2019) військовослужбовці, які постраждали під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при виконанні військового обов`язку, в тому числі військовозобов`язані, в період проходження надстрокової служби, мають однаковий рівень соціального забезпечення, що відповідає принципу справедливості та конституційному принципу рівності.

Зі змісту вказано рішення також вбачається, що закріплений в Конституції України обов`язок громадян України потребує поваги, а статус військовослужбовців будь-яких категорій обумовлюється військовою службою, інститут якої надає їм спеціальний статус.

Вирішуючи порушені в конституційних скаргах питання, Конституційний Суд України зазначив, що аналіз положень статей 16, 17 Конституції України дає підстави для висновку про те, що особи, які під час проходження військової служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, мають спеціальний статус та особливі умови соціального захисту. За Конституцією України посилений соціальний захист вказаних категорій осіб вимагає від держави виконання обов`язку визначати такий обсяг їх соціального забезпечення, який гарантуватиме їм гідні умови життя, а також повне відшкодування заподіяної шкоди.

Конституційний Суд України наголосив, що держава може встановлювати певні відмінності щодо рівня соціального захисту вказаних категорій осіб, однак визначені законом відмінності не повинні: допускати жодних невиправданих винятків із конституційного принципу рівності, містити ознак дискримінації при реалізації зазначеними особами права на соціальний захист та порушувати сутність права на соціальний захист, а обґрунтування механізму нарахування соціальних виплат має відбуватись із урахуванням критеріїв пропорційності та справедливості.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що військовослужбовці строкової служби, пенсія яким призначається за ч. 3 ст. 59 Закону та обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, в окремих випадках мають вищий рівень соціального захисту, оскільки розмір їх соціального забезпечення є значно більшим порівняно з іншими категоріями військовослужбовців (у тому числі військовозобов`язані під час участі у військових зборах), які брали безпосередню участь у ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків.

Необхідно врахувати, що в цьому рішенні Конституційний Суд України підкреслив, що військовослужбовці, які постраждали під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при виконанні військового обов`язку, мають різний рівень соціального забезпечення. Такий підхід законодавця до визначення рівня соціального забезпечення вказаних категорій осіб не відповідає принципу справедливості та є порушенням конституційного принципу рівності.

Відтак, на думку Конституційного Суду України, законодавець не забезпечив певні категорії військовослужбовців, які виконують конституційно значущі функції щодо захисту Вітчизни, особливими умовами соціального захисту, обсяг яких має передбачати гідні умови їх життя й повне відшкодування заподіяної шкоди, чим порушив сутність конституційного права на соціальний захист, конституційні гарантії щодо безумовного забезпечення належного рівня їх соціального захисту.

Отже, прийняття Конституційним Судом України рішення від 25.04.2019 № 1-р (ІІ)/2019 справа № 3-14/2019 (402/19, 1737/19) стало підставою для поширення права на перерахунок пенсії у розмірі встановленому ч. 3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ, в тому числі і на категорію військовослужбовців, до числа яких належить позивач.

Попри це, відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 27.05.2019 № 2342/02.11-11, відповідач відмовив позивачу у здійсненні перерахунку пенсії. Підставою для відмови вказано те, що рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 № 1-р(ІІ) 2019 не містить положень, щодо порядку його виконання.

Однак, на переконання суду, вказані мотиви відмови вказують на її протиправний характер, виходячи із таких підстав.

Відповідно до ст. 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" від 13.07.2017 № 2136-VIII, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Отже, положення ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII щодо визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчислені пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, починаючи з 25.04.2019 поширюються на всі категорії військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.

При цьому, суд звертає увагу, що згідно ч. 2 ст. 152 Конституції України, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Норма аналогічного змісту міститься у ч. 1 ст. 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" від 13 липня 2017 року № 2136-VIII.

Із аналізу вказаних норм, суд робить висновок, що загальним є правило про втрату чинності законів які визнані неконституційними саме з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Проте, винятки із такого правила можуть бути встановлені у самому рішенні Конституційного Суду України.

Згідно ч. 1 ст. 97 Закону від 13 липня 2017 року № 2136-VIII, суд у рішенні, висновку може встановити порядок і строки їх виконання, а також зобов`язати відповідні державні органи забезпечити контроль за виконанням рішення, додержанням висновку.

Проте додаткове визначення (чи не визначення) у рішеннях Конституційного Суду України порядку їх виконання, не скасовує і не підміняє загальної обов`язковості їх виконання. Незалежно від того, наявні чи відсутні в рішеннях, висновках Конституційного Суду України приписи щодо порядку їх виконання, відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність (абз. 6 п. 4 Рішення Конституційного Суду України від 14 грудня 2000 року у справі № 1-31/2000 про порядок виконання рішень Конституційного Суду України).

Як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 14 грудня 2000 року у справі № 1-31/2000 про порядок виконання рішень Конституційного Суду України, рішення Конституційного Суду України мають пряму дію і для набрання чинності не потребують підтверджень з боку будь-яких органів державної влади.

Поняття прямої дії рішень Конституційного Суду у Законі не розкрито. Водночас у абз. 2 п. 2 рішення від 9 лютого 1999 року у справі № 1-7/99 про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів, Конституційний Суд України зазначив, що принцип прямої дії у часі закону чи іншого нормативно-правового акту потрібно розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Необхідно зазначити, що такий принцип є гарантією стабільності суспільних відносин та забезпечення принципу юридичної визначеності. Тому, з огляду на відсутність у Рішенні Конституційного Суду України від 25.04.2019 № 1-р (ІІ)/2019 справа № 3-14/2019 (402/19, 1737/19) вказівки на інше, суд вважає, що це Рішення слід застосовувати до правовідносин які виникли з дня його ухвалення.

Відтак, право на перерахунок пенсії згідно вказаної норми у позивач виникло саме з 25 квітня 2019 року.

З цих же підстав, судом не враховуються посилання відповідача на те, що перерахунок та виплата позивачу основної державної пенсії на підставі ч. 3 ст. 59 Закону України Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на 1 січня відповідного року можливі лише з 01.07.2019, тобто з дати набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 01.07.2019 року № 543.

Водночас відсутність роз`яснень щодо застосування норми закону яка визнана неконституційною, як і відсутність підзаконних нормативно - правових актів що визначають механізм її реалізації не може вважатися правомірною підставою для оспорюваної відмови. Тому, позовні вимоги про визнання протиправною відмови відповідача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в тій частині, що стосується відмови позивачу у перерахунку пенсії із 25.04.2019.

Приймаючи рішення щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача провести позивачу перерахунок та виплату пенсії, відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону № 796 XII, суд враховує наступне.

Як зазначалося, положення ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII щодо визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчислені пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, починаючи з 25.04.2019 поширюються на всі категорії військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і внаслідок цього стали особами з інвалідністю. Отже, позивач має право на перерахунок пенсії у розмірі згідно ч. 3 ст. 59 Зaкoну Укрaїни № 796-ХІІ з 25.04.2019.

Поряд з цим, відповідачем подано до суду докази того, що на виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2019 № 543 "Про внесення змін до деяких Постанов Кабінету Міністрів України", Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області самостійно проведено перерахунок пенсії позивачу із 01.07.2019.

Відтак, із урахуванням встановленого судом факту перерахунку позивачу пенсії із 01.07.2019, позовні вимоги про зобов`язання провести перерахунок та виплату пенсії, підлягають задоволенню за період із 25.04.2019 по 30.06.2019.

Також в позовній заяві позивач просить рішення суду звернути до негайного виконання.

Так, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Оскільки судом зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок та виплату основної державної пенсії ОСОБА_2 з 25.04.2019 по 30.06.2019 відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року рішення суду у межах суми стягнення пенсії за один місяць підлягає зверненню до негайного виконання.

Щодо вимоги про встановлення судового контролю за виконанням рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 372 КАС України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.

За змістом ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Враховуючи, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у відповідності до ч. 1 ст. 382 КАС України є правом, а не обов`язком суду, а також приписи ст. 14 КАС України щодо обов`язковості судових рішень та відсутності об`єктивних обставин щодо невиконання судового рішення з боку відповідача, суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, на підставі наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. З цього приводу суд зазначає, що оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат у відповідності до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 2, 72-77, 139, 242-246, 255, 293, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання провести перерахунок і виплату пенсії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у перерахунку та виплаті ОСОБА_1 основної державної пенсії на підставі ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на 1 січня відповідного року, з 25.04.2019 по 30.06.2019.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок та виплату основної державної пенсії ОСОБА_1 з 25.04.2019 по 30.06.2019 включно відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

У решті позовних вимог відмовити.

Звернути до негайного виконання рішення суду в частині суми стягнення пенсії за один місяць.

Розподіл судових не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. При цьому, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до або через суд першої інстанції, який ухвалив рішення.

Суддя Сидор Н.Т.