Справа № 215/2609/19
Суддя: Науменко Я. О.
Дата ухвалення: 2019-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 215/2609/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2019 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Науменко Я.О.,

за участю секретаря - Махоні Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку ч.4 ст. 229 КАС України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до заступника командира роти лейтенанта поліції батальйону 2 роти 1 полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції Дніпропетровської області Буткова Дмитра Сергійовича про скасування постанови АЕВ №1115598 по справі про адміністративне правопорушення від 01.05.2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до заступника командира роти лейтенанта поліції батальйону 2 роти 1 полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції Дніпропетровської області Буткова Дмитра Сергійовича про скасування постанови АЕВ №1115598 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП. В обґрунтування позову вказує, що постановою від 01.05.2019 р. на нього накладено адміністративне стягнення в розмірі 340 грн. Відповідно до постанови він визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, за те, що керував автомобілем, на якому були відсутні передбачені конструкцією бризговики, чим порушив ст. 31.4.7 «е» ПДР України. Вважає вказану постанову протиправною, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а постанова, винесена з порушенням норм права, є незаконною, у зв`язку з чим підлягає скасуванню. На підставі зазначеного просив визнати дії заступника командира роти лейтенанта поліції батальйону 2 роти 1 полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції Дніпропетровської області Буткова Дмитра Сергійовича протиправними та скасувати постанову серії ЕАВ №1115598 від 01.05.2019 р. про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 121 КУаАП в розмірі 340 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

22.05.2019 р. у зв`язку з порушенням позивачем вимог ст. 161 КАСУ, було винесено ухвалу про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків.

12.06.2019 р. на виконання ухвали від 22.05.2019 р. до суду надійшла заява позивача з додатками.

Ухвалою суду від 08.07.2019 р. прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Визначено проводити розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

У судове засідання, призначене на 18.07.2019 р. відповідач не з`явився, надіслав електронною поштою заяву, в якій просив відкласти розгляд справи, та відзив на адміністративний позов (вх.№ 13398 від 18.07.2019 р.).

23.07.2019 р. на адресу суду надійшов відзив відповідача на адміністративний позов, фото копія стоп кадру з бодікамери та DVD диск з відеозаписом (вх.№ 13602 від 23.07.2019 р.).

Позивач у судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності (вх.№ 14093 від 30.07.2019 р.).

Представник відповідача надіслав суду відзив на позов, в якому вказав, що вважає постанову законною та обґрунтованою, посилаючись на правомірність своїх дій в даному випадку, доведеність наявності події і складу правопорушення, вини ОСОБА_1 . Зазначає, що відповідач діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені КУпАП, Конституцією України та іншими нормативно-правовими актами, з дотриманням вимог та норм чинного законодавства. Зазначає, що вимоги до технічного стану автотранспортних засобів, які знаходяться в експлуатації, викладені в ДСТУ 3649:2010 «Коолісні транспорті засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану стану та методи контролювання».

Підпунктом 1.7 пункту 1 Вимог щодо перевірки конструкції та технічного стану колісного транспортного засобу, його складників, затверджених накахом Міністерствав інфраструктури України № 710 від 26.11.2012, визначено загальні характеристики технічного стану транспортного засобу та його складників, зокрема передбачена наявність бризговиків, грязезахисних фартухів, які перешкоджають викиданню з-під пневматичних коліс твердих предметів, бруду.

Пунктом 6.8.13 ДСТУ 3649:2010 визначено, що колісні транспорті засоби мають бути обладнані за конструкцією пристроями захисту від викидання з-під коліс КТЗ сторонніх предметів і бруду. Ширина цих пристроїв має бути не менше ніж ширина встановлених шин.

Крім того зазначає, що у вільному доступі в інтернеті є книга «Руководство по эксплуатации ВАЗ 2109», в якій є фото загального виду т/з на якому бризговики присутні. З наданих фото копій та відео видно, що на транспортному засобі позивача вони були відсутні.

На підставі вищезазначеного відповідач вважає, що позовні вимоги позивача є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

01.08.2019 р. на адресу суду надійшла відповідь на відзив позивача, в якому він зазначає, що, на його думку, відповідач у відзиві на позовну заяву не спростував аргументи та доводи наведені ним в позовній заяві. У відзиві міститься посилання на докази з камер АЕ 00123 та АЕ 00268, а в постанові вказана бодікамера АЕ001231. Посилання відповідача на п. 6.8.13 ДСТУ 3649:2010 вважає не прийнятним, оскільки ПДР України не містить посилання на вищезазначене ДСТУ. Крім того, наголошує, що на автомобілі ВАЗ 2109 1991 р.в. не передбачено конструкцією встановлення бризговиків, а можливе їх встановлення з власної ініціативи (вх.№14225 від 01.08.20119 р.).

Суд, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Судом встановлено, що 01.05.2019 р. заступником командира роти лейтенантом поліції батальйону 2 роти 1 полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції Дніпропетровської області Бутковим Дмитром Сергійовичем винесено постанову серії ЕАВ №1115598 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу 340 грн. (а.с. 6).

Відповідно до змісту постанови 01.05.2019 р. о 15 год. 34 хв., водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2109, д.н. НОМЕР_1 у м. Кривий Ріг по вул. Кемерівська, 13, на якому були відсутні, передбачені конструкцією бризговики, чим порушив п. 31.4.7 «е» ПДР України. Зафіксовано правопорушення відеореєстратором Xiomi та бодікамерою АЕ001231. Правопорушення кваліфіковано за ч. 1 статті 121 КУпАП та накладено на позивача штраф у розмірі 340 грн.

За ч. 3 ст. 288 КУпАП оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється у порядку, визначеному КАС України, з особливостями встановленими КУпАП.

Позивач в позовній заяві не заперечує факту керування ним у вказані в оскаржуваній постанові день та час транспортним засобом ВАЗ 2109, д.н. НОМЕР_1 у м. Кривий Ріг по вул. Кемерівська, 13. Однак зазначає, що п. 31.4.7 «е» ПДР України не порушував, оскільки на вищевказаному автомобілі не передбачено конструкцією автомобіля встановлення бризговиків.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить із того, що згідно з ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч.1 ст.6 КАС України).

Адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами (ч.1 ст.286 КАС України).

Положеннями ч.2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII.

За приписами статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Статтею 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Законом України від 14.07.2015 р. № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» внесено зміни до ст. 258 КУпАП, зокрема, доповнено абзацом 4, зі змісту якого вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП.

Зазначена позиція викладена Верховним Судом у постанові від 31.01.2018 р. по справі К/9901/5952/18, провадження 660/575/16-а.

Крім того, пункт 4 Розділу 1 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 (далі по тексту - Інструкція) визначає, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Так відповідно до ч. 1 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, згідно п. 31.4.7 (е) ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, як відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Порядок здійснення контролю за технічним станом колісних транспортних засобів під час їх експлуатації, затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 13 жовтня 2008року № 534 визначає процедуру проведення працівниками Державтоінспекції перевірок технічного стану колісних транспортних засобів (далі - КТЗ) під час їх експлуатації в період між державними технічними оглядами, які здійснюються у випадку наявних ознак, що свідчать про технічну несправність КТЗ або забруднення ним навколишнього середовища.

Забезпечення дорожнього руху є одним із завдань ДПП, відповідно до Положення про Департамент патрульної поліції, затвердженого Наказом Національної поліції України від 06.11.2015 року №73. У своїй діяльності ДПП керується також Наказами МВС.

Зазначений Порядок, затверджений Наказом МВС, не втратив чинність та спрямований на встановлення наявних ознак, що свідчать про технічну несправність КТЗ або забруднення ним навколишнього середовища.

Суть оскаржуваної постанови полягає в тому, що КТЗ мав ознаки несправності, а саме: відсутність бризговиків, тому встановлення порушень мало бути відповідним чином підтверджено.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, імя та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, імя та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Зазначених вимог КУпАП щодо порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та змісту постанови про адміністративне правопорушення відповідачем не дотримано, зокрема в оскаржуваній постанові відсутні будь-які посилання на докази, на підставі яких відповідач встановив вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, не зазначено які саме передні чи задні бризговики були відсутні, а тому суд вважає що не викладено повно фактичних обставин правопорушення.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у постанові про адміністративне правопорушення, суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 р., заява №16347/02 та «Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013 р., заява №36673/04).

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У силу приписів ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення можуть бути будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються під час нагляду за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Однак в порушення вищезазначеного, відповідачем не надано доказів того, що конструкцією транспортного засобу ВАЗ 2109, д.н. НОМЕР_1 , яким керував позивач, передбачено обов`язкову наявність бризговиків.

На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам закону, оскільки порушення, яке інкримінується позивачу, не конкретизовано, що порушує право на захист та позбавляє суд можливості встановити дійсний склад адміністративного правопорушення.

Разом з тим, як вбачається з положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення, однак будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови не надано, в графі «до постанови додається» не зазначено будь-яких доказів (а.с.6).

В разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (визначені статтею 251 КУпАП), які у відповідності до статті 252 цього Кодексу повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, та надання таких доказів в подальшому виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові.

В судовому засіданні досліджено фото копії та диск, надані відповідачем разом з відзивом на позовну заяву. На диску міститься відеозапис з камер АЕ 00123 та АЕ 00268, однак посилання на вказані фото та камери в постанові АЕВ №1115598 від 01.05.2019 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністаривної відповідальності відсутнє. (а.с. 6, 46,47,48).

Враховуючи відсутність в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилання на відео з камер АЕ 00123 та АЕ 00268 та фото надані відповідачем разом з відзивом на позовну заяву, зазначені докази не можуть вважатися належними та допустимим доказоми вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Зазначена правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 24 лютого 2019 року у справі № 592/5576/17.

Єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Таким чином суд приходить до висновку, що відповідач не навів заперечень, які могли б спростувати доводи позивача, та не надав належних доказів в розумінні ст. 251 КУпАП на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, яке виразилось у порушенні п. 31.4.7 «е» ПДР України, а відтак відповідач не довів правомірність винесення ним оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки, відповідачем не доведено правомірність прийнятого ним рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не надано належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів законності та обґрунтованості постанови, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, зокрема, скасування рішення суб`єкта владних повноважень і закриття справи про адміністративне правопорушення, як і передбачають приписи ст. 286 КАС України.

Крім того, відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дії заступника командира роти лейтенанта поліції батальйону 2 роти 1 полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції Дніпропетровської області Буткова Дмитра Сергійовича, суд зазначає, що ці дії охоплюються вимогами про скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки відносяться до процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, а тому окремому розгляду не підлягають. У зв`язку з чим, в частині визнання протиправними дій відповідача слід відмовити.

На підставі вищенаведеного, враховуючи наведені і встановлені обставини, суд приходить до висновку що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, тому постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №1115598 від 01.05.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 283, 287-289, 293 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 6, 9, 14, 72-78, 241-246, 250, 255, 286, 293-295 КАС України

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до заступника командира роти лейтенанта поліції батальйону 2 роти 1 полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції Дніпропетровської області Буткова Дмитра Сергійовича про скасування постанови АЕВ №1115598 по справі про адміністративне правопорушення від 01.05.2019 року - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №1115598 від 01.05.2019 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.

Справу відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП закрити.

У задоволенні позовних вимог про визнання дій заступника командира роти лейтенанта поліції батальйону 2 роти 1 полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції Дніпропетровської області Буткова Дмитра Сергійовича протиправними - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до або через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну і резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 05.08.2019 р.

Суддя: