Справа № 816/1383/15
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2019-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2019 р. Справа № 816/1383/15
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді - Чалого І.С.,
суддів - Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

розглянувши у порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Супрун Є.Б.., м. Полтава) від 22.04.2019 року по справі № 816/1383/15 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області третя особа: Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
ВСТАНОВИЛА:

29.04.2015 ОСОБА_1 (надалі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області (надалі - ГУ ДСНС у Полтавській області, відповідач), третя особа: Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці (надалі - третя особа), в якому просив суд визнати протиправними дії щодо відмови у перерахунку грошового утримання (заробітної плати) з 25.07.1986 по 25.08.1986; зобов`язати ГУ ДСНС у Полтавській області здійснити перерахунок грошового утримання (заробітної плати) за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 25.07.1986 по 25.08.1986; зобов`язати ГУ ДСНС у Полтавській області видати позивачу оновлену уточнюючу довідку про грошове утримання (заробітної плати) за період роботи на ЧАЕС з 25.07.1986 по 25.08.1986 з урахуванням таких складових: подвійного розміру посадового окладу та окладу за спеціальне звання при в`їзді в зону ЧАЕС; використання коефіцієнту кратності 3,5, замість 2,4, в окремих зонах небезпеки ЧАЕС; застосування нарахування денного грошового утримання за 6, замість 8, годин роботи щодобово (у III зоні небезпеки); розрахунку коштів за перебування у резерві у стані бойової готовності за 18, замість 16, годин щодоби (застосувавши формулу викладену в листі Міністерства надзвичайних ситуацій України від 13.04.2012 №03-3654/201); нарахування 60% премії з посадового окладу та окладу за звання за бездоганну службу в зоні ЧАЕС із її збільшенням вдвічі та з урахуванням коефіцієнту кратності 3,5 при роботі в зонах небезпеки І, III ЧАЕС; подвоєння оплати праці за роботу у вихідні дні 27 липня, 3, 10, 17, 24 серпня 1986 року з урахуванням зони небезпеки.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 22.04.2019 позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що суд першої інстанції помилково застосував наказ МВС СРСР від 19.03.1984 №090, а не постанову постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР, ВЦРПС від 07.05.1986 №524-156, у зв`язку з чим неправомірно відмовив йому у подвоєнні заробітку за час роботи в зоні ЧАЕС. Крім того, суд першої інстанції не взяв до уваги норми розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 №964 рс та наказу МВС СРСР №0149 від 17.05.1986, якими було дозволено у виняткових випадках здійснювати оплату праці у кратних розмірах. Стверджує, що застосування приписів Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 23.10.1973 № 778, є неправильним, оскільки вказане Положення було розроблено без врахування масштабних аварій, таких як відбулася на Чорнобильській АЕС.
Скриставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, відповідач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції.
Відповідно до приписів ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, є особою з інвалідністю ІІ групи (т. 1 а.с. 81-82).
У 1986 році позивач проходив службу на посаді начальника караулу 12-ї самостійної воєнізованої пожежної частини м. Полтави.
У період з 25.07.1986 по 25.08.1986 позивач виконував службові обов`язки по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, про що свідчать витяги з наказів №89лс від 31.07.1986, №105лс від 16.09.1986 та довідка від 25.08.1986, за змістом яких ОСОБА_1 знаходився у м. Чорнобиль безвиїзно 32 доби (приступив до виконання службових обов`язків в зоні ЧАЕС 25.07.1986 та виїхав із зони ЧАЕС 25.08.1986) (т. 1 а.с. 14, 16, 17).
Відповідно до п. 122 наказу Управління внутрішніх справ виконкому Полтавської міської ради народних депутатів від 16.09.1986 №105лс лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_1 (М-867671) начальник варти 12-ї самостійної воєнізованої пожежної частини м. Полтави перебував у зоні Чорнобильської АЕС з 25 липня по 25 серпня 1986 року 32 доби, у 3-й зоні 1 добу, у 1-й зоні 31 добу (а.с. 98-99 т. 1).
У лютому 2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою від 16.02.2015 про перерахунок грошового забезпечення та видачу довідки про грошове утримання за службу в зоні ЧАЕС за липень - серпень 1986 року з урахуванням подвоєного посадового окладу та окладу за спеціальне звання при в`їзді та роботу в зоні ЧАЕС, використання коефіцієнту 3, 4 , 5, замість коефіцієнту 2, 3, 4 в окремих зонах ЧАЕС, застосування нарахування денного грошового утримання за 6, замість 8, годин роботи, розрахунку коштів за перебування в резерві у стані бойової готовності за 18, замість 16, годин щодоби, нарахування 60% преміювання за бездоганну службу в зоні ЧАЕС з його збільшенням вдвічі, подвоєння оплати праці з урахуванням зони небезпеки за несення служби у вихідні дні 3, 10, 17, 24 серпня 1986 року (т. 1 а.с. 19).
Листом ГУ ДСНС в Полтавській області від 19.03.2015 вих. № 04-С-152/12 позивача повідомлено, що запит буде розглянуто після отримання документів з архіву УМВС України в Полтавській області (т. 1 а.с. 20).
З листа ГУ ДСНС в Полтавській області від 02.04.2015 вих. №05-С-152/12 ОСОБА_1 дізнався про відсутність підстав для перерахунку грошового утримання, нарахованого в зоні ЧАЕС з 25 липня по 25 серпня 1986 року (а.с. 108-109).
Не погодившись із відмовою відповідача у наданні довідки з урахуванням вказаних позивачем видів та розмірів грошового забезпечення за період перебування в зоні ЧАЕС, позивач звернувся до суду.
Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 03.06.2015, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.07.2015, адміністративний позов задоволено.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 07.02.2019 рішення судів попердніх інстанцій у справі №816/1383/15 скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
Скасовуючи рішення судів, суд касаційної інстанції зазначив, що судам при новому розгляді спору необхідно належним чином проаналізувати законодавство, що регулює спірні правовідносини, надати оцінку твердженням позивача про розповсюдження на нього норм законодавства СРСР щодо оплати праці за роботу під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в частині права на отримання підвищеного окладу та премії та, відповідно, прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням позовних вимог.
За результатами нового судового розгляду, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість заявленого позову у зв`язку з відсутністю документальних доказів режиму роботи, про який зазначає позивач, а також невідповідністю мотивів, покладених в основу його доводів, вимогам керівних документів СРСР та УРСР.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до ст. 15 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами, організаціями (військоматами).
Умови оплати праці в період виконання позивачем робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС визначалися постановами та розпорядженнями Ради Міністрів СРСР та УРСР в залежності від категорії працюючих (працівники, особи рядового та начальницького складу, військовозобов`язані, призвані на збори, військові строкової служби) та місця знаходження працівника залежно від встановлених зон в період виконання цих робіт (1-ша, 2-га, 3-тя зони небезпеки, зона іонізуючого випромінювання (30-ти кілометрова зона).
Так, первинно питання оплати праці таких працівників регулювалося постановою ЦК КПРС, президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 №524-156, тобто за підвищеними до 100% тарифними ставками (посадовими окладами) незалежно від населеного пункту.
В подальшому, враховуючи складність та напруженість робіт з ліквідації наслідків аварії з метою підвищення компенсації за роботу та втрату працездатності розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 23.05.1986 №1031-рс було визначено, що грошове утримання військовослужбовців, начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС в ІІІ, ІІ, І зонах небезпеки, проводиться в 5-, 4-, 3- кратному розмірі посадових окладів, а особам офіцерського і начальницького складу, прапорщикам і мічманам також і оклад за військове і спеціальне звання. Процентна надбавка за вислугу років та інші надбавки за основним місцем служби нараховувалися на одинарний посадовий оклад. При цьому не було передбачено, що для розрахунку беруться оклади збільшені на 100%.
До того ж, відповідно до постанови ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29.12.1987 №1497-378 (розпорядження Ради Міністрів УРСР від 06.01.1988 №12-р), виплата військовослужбовцям військових частин і органів Комітету державної безпеки, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, грошового утримання здійснювалася у подвійному розмірі посадових окладів і окладів за військове чи спеціальне звання. У разі збереження за основним місцем штатної служби грошового утримання показник кратності відрядженим особам зменшувався на одиницю.
За позивачем зберігалося грошове утримання за основним місцем роботи, про що свідчать відповідні записи в особовому рахунку за 1986 рік.
Крім того, на час виникнення спірних правовідносин питання нарахування і виплати позивачу грошового утримання регулювалося Положенням про грошове утримання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ від 19.03.1984 №090.
Оплата праці працівників підприємств, розташованих в зоні ЧАЕС, які виконували роботи пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, провадилась в розмірах, передбачених розпорядженням РМ СРСР від 17.05.1986 №964, у відповідних зонах небезпеки в 5-, 4-, 3- кратному розмірі.
Оплата праці робітників і службовців (відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори), за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, провадилась відповідно до абзацу четвертого пункту 1 постанови РМ СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 №665-195 (абзац четвертий підпункту 1 пункту 1 Постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 №207/7) у відповідних зонах небезпеки в 4-, 3-, 2- кратному розмірі (із врахуванням 100% тарифної ставки), виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи. З цього колегія суддів робить висновок, що сумарно з урахуванням посадового окладу грошове забезпечення у відповідних зонах небезпеки збільшувалося відповідно в 5-, 4-, 3- кратному розмірі.
Пунктами 4 та 5 постанов Ради Міністрів Української PCP від 10.06.1986 №2077 та Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 05.06.1986 №665-195 робітникам підприємств, організацій, які виконують роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, установлювалася додаткова оплата праці за роботу у нічний час в розмірі 35% часової тарифної ставки за кожен час роботи в нічний час та максимальний розмір премії 60% тарифної ставки.
З моменту аварії на ЧАЕС оплату праці особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ СРСР регулювала постанова від 07.05.1986 №524-156, абзац другий пункт 1 якої зобов`язував виплачувати таким особам посадові оклади і оклади за спеціальними званнями в подвійному розмірі.
З 23.05.1986 Розпорядженням №1031-рс на осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ були розповсюджені порядок і розміри оплати праці, що передбачались Розпорядженням № 964-рс від 17.05.1986 для робітників і службовців (5-, 4-, 3-кратний розмір тарифної ставки (посадового окладу) за роботу в 3-й, 2-й або 1-й зонах небезпеки відповідно).
У разі, якщо відрядженим особам за основним місцем роботи зберігали грошове забезпечення, то показник кратності для розрахунку оплати праці за роботу в зоні відчуження становився менше на одиницю. В іншому випадку розмір виплати не буде відповідати вимогам вищезазначеного Розпорядження.
Відповідно до пунктів 4 і 5 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 №665-195, підпунктів 4 і 5 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і УРРПС від 10.06.1986 №207-7 працівникам підприємств, організацій та установ, які виконують роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забруднення навколишнього середовища, встановлено додаткову оплату праці за роботу в нічний час у розмірі 35% часової тарифної ставки (окладу) за кожний час роботи в нічний час і максимальний розмір премії - 60% тарифної ставки (окладу) в місяць; дозволено підприємствам, організаціям і установам залучати працівників на роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії, у вихідні і святкові дні з оплатою праці у подвійному розмірі.
Згідно з пунктом 1 постанови Державного комітету СРСР з праці і соціальних питань та Секретаріату ВЦРПС від 07.05.1986 №153/10-43 працівникам, безпосередньо зайнятим на роботах по усуненню наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, премії, винагороди і заохочення нараховуються відповідно до діючих положень.
Про поширення дії цих пунктів на осіб рядового і начальницького складу в цих постановах мови немає.
Положенням про грошове утримання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженого наказом МВС СРСР від 19.03.1984 №090, не передбачалося преміювання осіб рядового і начальницького складу, а також виплати у вихідні, святкові та нічний час.
Згідно з пунктом 12 Положення про грошове утримання осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ від 19.03.1984 №90 винагорода за понаднормову роботу, а також додаткова винагорода за роботу у дні відпочинку та святкові дні не виплачувалася, за винятком особливих випадків, передбачених наказами МВС СРСР на підставі спеціальних рішень Уряду СРСР.
Крім того, відповідно до пункту 40 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 23.10.1973 №778 для осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ встановлюється ненормований робочий час.
При змінній роботі або безперервному чергуванні встановлюється однакова вдень і вночі тривалість робочого часу. У разі необхідності особи рядового та начальницького складу зобов`язані нести службу в дні щотижневого відпочину і святкові дні. При цьому взамін невикористаних днів щотижневого відпочинку і святкових днів їм надаються інші вихідні дні.
Також, відповідно до Положення про грошове забезпечення осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, що діяли в 1986 році розрахункова денна тарифна ставка для оплати праці і, зокрема, для оплати праці за роботу в зоні відчуження розраховувалася шляхом ділення місячного окладу, а для осіб офіцерського і начальницького складу також і окладів за військове або спеціальне звання на кількість календарних днів за відповідний місяць роботи в зоні відчуження.
Таке нормативно-правовн обгрунтування спірних правовідносин та висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 17.04.2018 у справі № 2315/4055/2012 та від 22.01.2019 у справі № 816/1062/15-а.
Отже, колегія суддів вважає, що позивач не входить до кола осіб, на яких поширюється дія тих нормативно-правових актів, на які посилається останній, оскільки як у постанові Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 №665-195, так і в постанові Ради Міністрів УРСР і УРРПС від 10.06.1986 №207-7 мова йде про працівників підприємств, організацій та установ, які виконують роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а не військовослужбовців, щодо яких визначено окремий порядок нарахування грошового забезпечення та порядок обчислення (доба, а не години).
Як вбачається з матеріалів справи, а саме з довідки УМНС України в Полтавській області від 26.12.2011 №307 (т.1 а.с. 159) та листа відповідача від 02.04.2015 №05/С-152/12 (т. 1 а.с. 108 - 109), позивачу за період з 25.07.1986 по 25.08.1986 за роботу в зоні ЧАЕС нараховано та виплачено грошове забезпечення в розмірі 718,41 крб. з урахуванням:
- збережена та нарахована за основним місцем служби середня заробітна плата (грошове забезпечення) в розмірі 211,61 крб. за 32 доби з розрахунку середньоденного грошового забезпечення (з посадового окладу, окладу за спеціальне звання та надбавки за вислугу років) - 6,612 крб;
- з одинарного посадового окладу та окладу за спеціальне звання (посадовий оклад - 95,00 крб., оклад за спеціальне звання - 110,00 крб.) застосовано кратність 2 по 1 зоні небезпеки, кратність 4 по 3 зоні небезпеки (кратність знижено на одиницю по п. 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 №207-7), у зв`язку зі збереженням за місцем служби середньомісячного грошового забезпечення. Нарахована кратність 2 по 1 зоні небезпеки - 409,84 крб. та кратність 4 по 3 зоні небезпеки - 26,44 крб. (сумарна кратність в 1 зоні - 3, в 3 зоні - 5);
- відповідно до вказівки Управління пожежної охорони МВС УРСР від 17.12.1986 №3/7/1587, адресованої у 1986 ОПО УВС м. Полтава, нараховано виплату за час перебування у резерві в стані бойової готовності 70,52 крб. з розрахунку одинарного розміру окладу за посадою та окладу за спеціальне звання (205,00 крб : 31 дн.) х 32 доби х 1/3.
Перевіривши вказаний розрахунок, суд апеляційної інстанції не вбачає в діях відповідача помилок під час проведення нарахування грошового забезпечення та підстав для кратного збільшення чи врахування інших видів заробітку, які передбачені номативно-правовими актами щодо умов оплати праці і матеріального забезпечення робітників підприємств, організацій і закладів, які брали участь у роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що будь-якого іншого способу розрахунку середньоденної тарифної ставки для осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ іншими нормативними актами не передбачено, у зв`язку з чим підстави для задоволення позову відсутні.
Щодо доводів заявника апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції помилково застосував наказ МВС СРСР від 19.03.1984 № 090, а не постанову постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР, ВЦРПС від 07.05.1986 №524-156, у зв`язку з чим неправомірно відмовив йому у подвоєнні заробітку за час роботи в зоні ЧАЕС, колегія суддів ще раз звертає увагу на таке.
З моменту аварії оплата праці для працюючих в зоні відчуження регулювалась постановою ЦК КПРС, Президії Верховної ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 № 524-156, тобто проводилася за підвищеними до 100 процентів тарифний, ставками (посадовими окладами) незалежно від населеного пункту.
Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 № 964 було доручено установити зони небезпеки, де оплата праці працівник підприємств, установ і організацій, розташованих в межах 30-кілометрової зони, розділеної на III, II, І зону небезпеки, проводиться відповідно у 5-, 4-, 3- кратному розмірі тарифних ставок (посадових окладів).
Оплата праці робітників і службовців, відряджених в зону ЧАЕС призваних на військові збори, за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата проводилась згідно абзацу 4 підпункту 1 пункту 1 Постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7 (дія вказаного положення поширена на військовослужбовців згідно розпорядження Ради Міністрів СРСР від 23 травня 1986 року № 1031-рс) у відповідних зонах небезпека 4-, 3- і 2-кратному розмірах (із врахуванням 100% тарифної ставки), виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.
Якщо відрядженим особам за основним місцем роботи зберігалася заробітна плата, то показник кратності для розрахунку оплати праці за роботу в зоні відчуження зменшувався на одиницю.
Таким чином, після прийняття розпорядження Ради Міністрів СРСР 17.05.1986 № 964 робота учасників-ліквідаторів аварії на ЧАЕС оплачувалась в кратному розмірі виходячи з тарифної ставки за місцем роботи, без застосування підвищених тарифів.
Тобто, вказані нормативно-правові акти не застосовуються одночасно, оскільки розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 № 964 визначення зон небезпеки на території зони відчуження вводить нові умови праці, замість попередніх, встановлених постановою від 07.05.1986 № 524-156.
Тому колегія суддів вважає, що відсутні підстави для обчислення посадового окладу в подвійному розмірі, як на цьому наполягає позивач.
Щодо доводів заявника апеляційної скарги про помилкове неврахування судом норм розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 №964 рс та наказу МВС СРСР №0149 від 17.05.1986, якими було дозволено у виняткових випадках здійснювати оплату праці у кратних розмірах, то колегія суддів звертає увагу на те, що дія вказаних положень поширюється на працівників, службовців і призваним на військові збори, а не на осіб рядового і начальницького складу. Крім того, пунктом 7 вказівки МВС СРСР від 30.05.1986 року № 35с щодо застосування наказу МВС СРСР №0130 було передбачено виплату підвищеного окладу (відповідно кратності) деяким категоріям особового складу за виконання персональних завдань підвищеної складності за окремим переліком. Водночас у довідці позивача про роботу в зоні ЧАЕС від 25.08.1986 відсутні відомості про виконання робіт, що давали б підставу для застосування п. 3 наказу МВС СРСР від 30.06.1986 №0189.

Колегія суддів також відхиляє посилання апелянта на те, що його грошове забезпечення повинно визначатися з 6- ти годин роботи згідно вказівки МВС СРСР №1/5725 від 21.10.1986 року та вказівки ГУ ДПО №3/7/1587 від 17.12.1986 з таких підстав.
Відповідно до п.5 Положення про грошове утримання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженого наказом МВС №090, середньоденне грошове забезпечення визначається з посадового окладу, окладу за спеціальне звання та надбавки за вислугу років поділені на кількість днів відповідного місяця, отже до розрахунку не приймаються відпрацьовані години.

З довідки від 25.08.1986 про нараховане грошове забезпечення, яка видана позивачу за час роботи в зоні ЧАЕС, вбачається, що оплаті підлягала доба, а не година роботи у зоні небезпеки на ЧАЕС.

Такими чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що позивач не має підстав для розрахунку середньоденного грошового забезпечення з 8-ми годинного чи 6-ти годинного робочого дня, оскільки таке нарахування здійснюється лише за добу. Крім того, наказами МВС СРСР від 11.05.1986 №0130 та від 26.05.1986 №0149 із змінами, внесеними наказом МВС СРСР від 30.06.1986 №0189 погодинної оплати роботи в зоні ЧАЕС не передбачено. Наказ МВС СРСР №0152 від 27.05.1986 про оголошення постанови Держкомпраці від 07.05.1986 №153/10-43 до виконання вказує, що поширення постанови №153/10-43 відбулося лише для військовозобов`язаних, призваних на збори з МВС СРСР лише в окремій частині, та не поширюється на осіб начальницького та рядового складу органів внутрішнії справ (пожежної охорони).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.04.2019 по справі № 816/1383/15 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді Т.С. Перцова С.П. Жигилій