Справа № 340/1096/19
Суддя: О.С. Петренко
Дата ухвалення: 2019-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 серпня 2019 року справа № 340/1096/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Петренко О.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного (письмового) провадження справу
за позовом: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1
до відповідача: Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України, вул. Еспланадна,8/10, м. Київ,01061
про визнання неправомірним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:
- поновити строк для звернення до суду;
- визнати неправомірним і скасувати у повному обсязі рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України, оформлене протоколом від 27.03.2016 року №117 про відсутність підстав для підтвердження статусу учасника ліквідації наслідків на аварії на Чорнобильській АЕС, категорії 2, визначеного Кіровоградською ОДА в 1997 році ОСОБА_1 та не підтвердження факту виконання робіт у зоні відчуження.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржуваним рішенням йому було відмовлено у підтвердженні статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, оскільки не підтверджено факт виконання робіт у зоні відчуження. Визнано безпідставним видачу посвідчення та вирішено його вилучити з повідомленням місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування. Вважає вказане рішення протиправним, оскільки його участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС підтверджується наявними в матеріалах його особової справи документами.
Ухвалою суду від 04 червня року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін, поновлено строк для звернення до суду. (а.с.1-2).
Зазначеною ухвалою відповідачу встановлено строк для подання до суду відзиву на позовну заяву з відповідними доказами в їх обґрунтування.
У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив, в якому зазначено, що прийняте рішення відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки не підтверджено факт виконання робіт у зоні відчуження (відсутні накази та документи в архівних установах МВС України щодо участі в заходах із ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у зоні відчуження) (а.с.73-74).
Представником позивача та представником відповідача до суду надано заяви про розгляд справи за їх відсутності (а.с.74,77).
Керуючись приписами ч.9 ст.205, ч.4 ст.229 КАС України суд вважає за можливе провести розгляд справи у порядку письмового провадження за наявними у матеріалах справи доказами.
Суд встановив, що в період з 18.01.1987 року по 25.02.1987 року позивач приймав участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується довідкою Прип`ятського МВС та довідками відділу внутрішньовідомчої охорони при ВВС Кіровського райвиконокому (а.с.20-23).
Також встановлено, що 23.02.1987 року позивач був нагороджений грамотою Прип`ятського міського комітету ЛКСМ України (а.с.24).
16.03.1993 року позивачу видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.9).
Комісією зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при Міністерстві соціальної політики України прийнято рішення № 117 від 27.03.2018року про відсутність підстав для підтвердження ОСОБА_1 статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, визначеного Кіровоградською обласною державною адміністрацією та про вилучення посвідчення з повідомленням місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування (а.с.25,57).
Підставою прийняття вищевказаного рішення зазначено не підтвердження факту виконання робіт в зоні відчуження.
Позивач вважаючи вищевказане рішення протиправним, звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ).
Згідно ч.1 ст. 1 Закону №796-ХІІ визначено, що цей Закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.
Відповідно до статті 10 Закону №796-ХІІ, учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 14 Закону №796-ХІІ для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів.
Статтею 15 Закону №796-ХІІ встановлено, що підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.
Відповідно до статті 65 Закону №796-ХІІ учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.
Згідно пункту 2 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року за № 51(далі - Порядок) (який був чинним під час видачі позивачу відповідного посвідчення), посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.
Відповідно до пункту 10 абзацу 4 Порядку, Посвідчення видаються учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі одного з таких документів:
а) посвідчення про відрядження в зону відчуження;
б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження;
в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).
Пунктом 12 Порядку встановлено, що спірні питання щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, розглядаються комісіями при Київській і Житомирській облдержадміністраціях на підставі відповідних письмових підтверджень, виданих керівниками підприємств, організацій та установ, які направляли цих осіб на роботу до зони відчуження, або керівниками місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування за місцем виконання робіт.
Згідно Пункту 5.1. Положення про Комісію зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 17 травня 2006 року №187 (яке було чинним на момент видачі позивачу посвідчення) встановлено, що рішення Комісії приймаються колегіально і є обов`язковими для виконання Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями щодо визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і видачі відповідного посвідчення або його вилучення як такого, що видане безпідставно.
Відповідно до пункту 5.6. у разі встановлення Комісією факту необґрунтованої видачі посвідчення відповідної категорії воно на підставі рішення Комісії підлягає вилученню.
Суд зазначає, що згідно довідки Прип`ятського МВС ОСОБА_1 у період з 18.01.1987 року по 25.02.1987 року знаходився в Прип`ятському МВВС Київської області та виконував службові завдання по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.20).
Суд встановив, що відповідно до довідки відділу внутрішньовідомчої охорони при відділі внутрішніх справ Кіровського райвиконком, виданої позивачу, що він працював в зоні відчуження, з 18.01.1987 року по 25.02.1987 року (а.с.21-23).
Вказані довідки є доказами про підвищену оплату праці в зоні відчуження та одним із документів на підставі яких видається посвідчення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Суд критично оцінює твердження відповідачів, щодо перебування позивача в період з 18.01.1987р. по 25.02.1987р. поза межами зони відчуження, оскільки останнім у наданому відзиві не заперечувався зміст довідок виданих ОСОБА_1 та їх дійсність.
Крім того, суд бере до уваги положення частини першої статті 6 КАС України де зазначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Одним із суттєвих елементів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності.
Позивач тривалий час, зокрема з 1993 року мав статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ІІ категорії, користувався відповідними пільгами, встановленими законодавством України та розраховував на стабільність і передбачуваність свого статусу.
Також суд вважає, що Комісією не було належним чином досліджено документи про розміри нарахованої та виплаченої позивачу заробітної плати у 1987 році, оскільки як встановлено зі змісту довідки позивач у лютому 1987 року отримав суттєво підвищений розмір оплати праці, яка здійснювалась лише особам, які перебували в зоні відчуження та виконували роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
У той же час відсутність інших письмових доказів про перебування позивача в зоні відчуження і наявність наказу про відрядження його в район, який знаходиться поруч з зоною відчуження, а не в самій зоні, не виключає того, що позивач міг щодня залучатись до роботи саме в зоні відчуження.
З огляду на зазначене, суд погоджується з доводами позивача стосовно того, що при прийнятті спірного рішення від Комісія не врахувала усіх деталей та не достатньо вивчила матеріали справи позивача, не встановивши усі дійсні обставини та не проаналізувавши усі наявні документи, позаяк позивач мав відповідний статус, який ніким під сумнів не ставився.
Згідно частини 1статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, оскільки рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при Міністерстві соціальної політики України від 27.03.2018 року № 117 про відсутність підстав для підтвердження статусу учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та вилучення вказаного посвідчення призводить до погіршення правового статусу особи, що в контексті змісту Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод може розцінюватись як невиправдане втручання держави у права особи, гарантовані Конвенцією, що не відповідає принципу пропорційності заходу, меті такого втручання, а також принципу правової визначеності, суд вважає, що у даному випадку існують підстави для визнання рішення відповідача протиправним та його скасування.
Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності дій у спірних правовідносинах.
З урахуванням зазначеного, суд, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки наданих доказів в їх сукупності дійшов висновку, що адміністративний позов необхідно задовольнити.
Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України відсутні, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.
Керуючись ст.ст.139, 243, 245, 246, 255, 257-258, 262, 293, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним і скасувати рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України, оформлене протоколом від 27.03.2018 року №117 про відсутність підстав для підтвердження статусу учасника ліквідації наслідків на аварії на Чорнобильській АЕС, категорії 2, визначеного Кіровоградською ОДА в 1997 році ОСОБА_1 та не підтвердження факту виконання робіт у зоні відчуження.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.255 КАС України.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Третього апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.
Відповідно до пп.15.5 п.15 Розділ VII Перехідні положення КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 06.08.2019 року.

Суддя Кіровоградського
окружного адміністративного суду О.С. Петренко