Справа № 0840/3710/18
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

31 липня 2019 року м. Дніпросправа № 0840/3710/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні в м. Дніпрі

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2019 року (головуючий суддя Бойченко Ю.П.) в адміністративній справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Молочно-жировий комбінат "Південний"

до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області

про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Молочно-жировий комбінат «Південний» (далі Позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Державної фіскальної служби України (далі Відповідач-1), Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (далі Відповідач-2), в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати Рішення Державної фіскальної служби України від 27.07.2018 №861942/41816252 про відмову у реєстрації податкової накладної № 26 від 03.07.2018, рішення від 27.07.2018 № 861961/41816252 про відмову у реєстрації податкової накладної № 1 від 01.07.2018, рішення від 27.07.2018 №861938/41816252 про відмову у реєстрації податкової накладної №50 від 05.07.2018;

- зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 1 від 01.07.2018, податкову накладну № 26 від 03.07.2018, податкову накладну № 50 від 05.07.2018, подані Позивачем за датою їх подання;

- зобов`язати Державну фіскальну службу України виключити Позивача з переліку ризикових платників податків, режим «Журнал ризикових платників податків» розділу «Робота Комісії регіонального рівня» підсистеми «Аналітична система» ІТС «Податковий блок».

В обґрунтування адміністративного позову Позивач зазначив про те, що ним надано до ДФС України всі документи щодо підтвердження реальності господарських операцій з ТОВ «Спарта 2015». Позивач вказав, що згідно з положеннями п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України обов`язок по визначенню підстав (тобто критеріїв ризиковості) зупинення реєстрації податкових накладних покладено на Кабінет Міністрів України, а не ДФС, при цьому, листи не є нормативно-правовими актами, вони мають лише інформативний характер і не встановлюють правових норм, тобто наразі не затверджені критерії оцінки ступеня ризиків платників податків у вигляді нормативно-правового акту, які б надавали право органам ДФС здійснювати зупинення реєстрації податкових накладних.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2019 року адміністративний позов задоволено частково (а.с.236-241).

Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації:

- від 27.07.2018 №861942/41816252 про відмову у реєстрації податкової накладної №26 від 03.07.2018;

- від 27.07.2018 №861961/41816252 про відмову у реєстрації податкової накладної №1 від 01.07.2018;

- від 27.07.2018 №861938/41816252 про відмову у реєстрації податкової накладної №50 від 05.07.2018.

Зобов`язано Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових податкові накладні Товариства з обмеженою відповідальністю «Молочно-жировий комбінат «Південний» від 01.07.2018 №1, від 03.07.2018 №26, від 05.07.2018 №50.

В іншій частині адміністративного позову відмовлено.

При ухваленні рішення суд першої інстанції, зокрема, виходив із того, що Відповідачами не доведено, а судом не встановлено наявність підстав для зупинення реєстрації складених Позивачем податкових накладних від 01.07.2018 № 1, від 03.07.2018 № 26, від 05.07.2018 № 50. Позивачем надано всі необхідні та достатні документи для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних в ЄРПН. Поряд із цим, суд зазначив, що законодавством не передбачений інший ефективний спосіб захисту порушеного права у спірних правовідносинах, відмінний від зобов`язання ДФС зареєструвати розрахунки коригування в ЄРПН. Суд вказав, що Відповідачем у відзиві на позовну заяву зазначено, що 03.10.2018 року Позивача було виключено із реєстру ризикових платників податків.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Відповідач-2 оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі Відповідач-2, посилаючись на порушення норм матеріального права, неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема, тим, що контролюючим органом повністю дотримано вимоги пункту 13 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН щодо зупинення реєстрації податкової накладної. У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначена уся необхідна інформація, відповідно до вимог п.13 Постанови 117. Відповідач-2 вказує, що рішення Комісії ГУ ДФС у Запорізькій області є таким, що не може бути скасовано, тому що було прийнято виключно в межах діючого законодавства, а тому і дії Комісії є правомірними.

Позивачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що Відповідач у разі зупинення реєстрації ПН та при розгляді пояснень та додатків платника податку зобов`язаний конкретизувати підставу зупинення реєстрації ПН, чітко зазначити критерій ризиковості до якого відноситься платника податку та рішення, відповідно до якого ТОВ «МЖК «Південний» внесено до переліку ризикових платників, що в свою чергу не було здійснено Відповідачами. Рішення контролюючого органу не відповідають критеріям чіткості та зрозумілості акта індивідуальної дії. Позивач вказує, що ним було надано всі документи, які повинно надати підприємство не тільки згідно норм чинного податкового законодавства, а й документи, що підтверджують реальність здійснення господарської операції.

Представник Відповідачів 1, 2 у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги.

Представник Позивача у судовому засіданні проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечував.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що для здійснення продажу виготовленої продукції між ТОВ МЖК «Південний» (Постачальник) та ТОВ «Спарта 2015» (Покупець) укладений договір поставки від 01.07.2018 № 7, відповідно п. 1.1 договору якого постачальник зобовязується в порядку та на умовах договору передавати у власність покупця молочну продукцію, продукти харчування в асортименті, а покупець зобовязується прийняти і сплатити вартість товару на умовах договору. Пунктом 6.3 договору визначено, що оплату у повному обсязі за поставлений товар покупець здійснює протягом 21 (двадцяти одного) банківського дня з моменту отримання товару.

Відповідно до умов вищевказаного договору постачальник здійснив поставку товару покупцю на загальну суму 86016,12 грн., у т.ч. ПДВ в розмірі 14336,02 грн., що підтверджується видатковими накладними від 03.07.2018 № РН 0000535 на суму 23304,96 грн. (у т.ч. ПДВ 3884,16 грн.), від 05.07.2018 № РН 0000756 на суму 23753,64 грн. (у т.ч. ПДВ 3958,94 грн.), від 01.07.2018 №РН 0000001 на суму 38957,52 грн. (у т.ч. ПДВ 6492,92 грн.), та товарно-транспортними накладними (далі - ТТН) від 03.07.2018 №0000535, від 05.07.2018 №0000756 та від 01.07.2018 №0000001.

На виконання умов договору поставки від 01.07.2018 №7 покупцем здійснено оплату вартості отриманого товару на загальну суму 86016,12 грн., в т.ч. ПДВ в розмірі 14336,02 грн., а саме: 24.07.2018 на суму 57882,60 грн. (платіжне доручення №3505, банківська виписка від 24.07.2018); 27.07.2018 на суму 61747,92 грн. (платіжне доручення №3517, банківська виписка від 27.07.2018).

Відповідно до приписів п. 201.10. ст. 201 Податкового кодексу України Позивачем при здійсненні господарських операцій складено податкові накладні: від 01.07.2018 № 1, від 03.07.2018 № 26, від 05.07.2018 № 50, які направлено через електронний кабінет 24.07.2018 для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до Квитанції № 1 від 24.07.2018 року, документ прийнято, реєстрація податкових накладних зупинена, оскільки податкові накладні відповідають вимогам пп.1.6 п.1 Критеріїв ризиковості платника податку. Платнику запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

Позивачем, на підставі п. 14 Постанови КМУ «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» від 21.02.2018 № 117 (далі - Постанова № 117) та п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України (далі - ПКУ) направлено повідомлення від 26.07.2018 №2, №3, №5 про надання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено.

Крім того, в електронному вигляді разом з поясненнями податковому органу надіслані додаткові документи, а саме: договори поставки сировини, договори поставки тари, договори поставки допоміжних речовин для виробництва, договори поставки товару, видаткові накладні, накази про прийняття директора, головного бухгалтера та бухгалтера, що здійснює реєстрацію податкових накладних, договір оренди цілісного майнового комплексу, витяг з ЄДРПОУ, спеціалізовані товарні накладні на перевезення молочної сировини, декларація виробника, макет упаковки молочної продукції, платіжні доручення та банківські виписки. Кількість додатків до пояснення зазначається в повідомленні відповідно до встановленої форми.

Разом із тим, рішеннями Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 27.07.2018 №861942/41816252, № 861938/41816252, № 861961/41816252 Позивачу відмовлено у реєстрації зазначених податкових накладних.

В якості підстави відмови зазначено, що платником податку не надано контролюючому органу первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні, розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків.

Позивачем оскаржено вказані рішення до Державної фіскальної служби України, але рішеннями Комісії з питань розгляду скарг від 13.08.2018 №24289/41816252/2, №24278/41816252/2, №24290/41816252/2 у їх задоволенні відмовлено.

Відповідно до підпункту «а» пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається згідно з приписами норми пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (пункт 188.1 статті 188 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобовязань платник податку зобовязаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

При цьому, порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Відповідно до пункту 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1246 від 29.12.2010 (далі Порядок №1246), податкова накладна є електронним документом, який складається платником податку на додану вартість (далі платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно з пунктом 12 зазначеного вище Порядку №1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обовязкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до пункту 13 Порядку № 1246 за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

У відповідності до приписів, наведених у пункті 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, згідно яких реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінету Міністрів України.

21.02.2018 постановою Кабінету Міністрів України № 117 «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних», якою затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; Порядок роботи комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації; Порядок розгляду скарг на рішення комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації.

У разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації (пункт 12).

На час виникнення спірних правовідносин та прийняття спірних рішень, хоча й набула чинності змінена редакція пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, у відповідності до вимог якої прийнято Порядок № 117, проте реалізація механізму зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних поставлена у залежність від наявності критеріїв ризиковості господарських операцій. Відповідні критерії у спірному періоді визначались листом ДФС від 21.03.2018 №959/99-99-07-18.

Як вбачається з матеріалів справи, реєстрація спірних податкових накладних зупинена із посиланням на пп. 1.6 п.1 Критеріїв ризиковості платника податку.

Відповідно до підпункту 1.6. пункту 1 Критеріїв ризиковості платника податку, оприлюднених листом ДФС України від 21.03.2018 №959/99-99-07-18, комісії Головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків, а саме:

1) платник податку зареєстрований (перереєстрований) за адресою, що знаходиться на непідконтрольній території України (зона АТО, АР Крим);

2) дата реєстрації платником податку на додану вартість не перевищує трьох місяців з дати такої реєстрації;

3) платник податку-юридична особа, який не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах державної казначейської служби України (крім бюджетних установ);

4) платник податку, посадова особа та/або засновник якого був посадовою особою та/або засновником суб`єкта господарювання, якого ліквідовано за процедурою банкрутства протягом останніх трьох років;

5) платником податку не подано контролюючому органу податкову звітність з податку на додану вартість за два останні звітні періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України;

6) платником податку на прибуток не подано контролюючому органу фінансову звітність за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 Податкового кодексу України;

7) наявна податкова інформація, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником.

Листи міністерств, інших органів виконавчої влади не є нормативно-правовими актами у розумінні статті 117 Конституції України, а відтак не є джерелом права відповідно до статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України. Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття. Крім того, акти, що затверджують критерії ризиковості здійснення операцій мають на меті встановити норми права, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян, а відтак підлягають обов`язковій реєстрації у порядку, визначеному діючим законодавством.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 02.04.2019 року по справі №822/1878/18.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції стосовно необґрунтованості посилань контролюючого органу на підпункт 1.6. пункту 1 Критеріїв ризиковості платника податку як на підставу зупинення реєстрації податкових накладних з огляду на те, що лист ДФС України від 21.03.2018 №959/99-99-07-18, яким оприлюднено дані критерії, не є нормативно-правовим актом.

Таким чином Відповідачами не доведено, а судом не встановлено наявність підстав для зупинення реєстрації складених Позивачем податкових накладних від 01.07.2018 № 1, від 03.07.2018 № 26, від 05.07.2018 № 50.

При цьому Позивач, одержавши квитанції про зупинення реєстрації цих податкових накладних, у межах строку, встановленого законодавством, направив до контролюючого органу пояснення та копії документів на підтвердження реальності здійснення операції щодо постачання товару, зазначеного у податкових накладних, реєстрація яких зупинена.

Проте, комісія регіонального рівня - Комісія ГУ ДФС у Запорізькій області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, розглянувши ці документи, прийняла від 27.07.2018 №861942/41816252 про відмову у реєстрації податкової накладної №26 від 03.07.2018; від 27.07.2018 №861961/41816252 про відмову у реєстрації податкової накладної №1 від 01.07.2018; від 27.07.2018 №861938/41816252 про відмову у реєстрації податкової накладної №50 від 05.07.2018.

Відповідно до пункту 21 Порядку №117 підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування є:

1) ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено;

2) ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку;

3) надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що рішення комісії контролюючого органу повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної.

Як вбачається зі змісту вказаних рішень, підставою для відмови податковим органом Позивачу у реєстрації податкових накладних є ненадання платником податку копій документів, а саме:

1) первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентиризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт-послуг), з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні;

2) розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків.

Стосовно ненадання платником податку копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентиризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт-послуг), з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні, суд зазначає, що в приписі до даного пункту, у дужках, зазначено, що документи, які не надано платником необхідно підкреслити. Між тим, рішення Відповідача не містить жодних підкреслень, що свідчить про не надання комісією належної оцінки вирішенню питання, які ж саме документи платником податку не було подано, і яким чином це унеможливило реєстрацію податкової накладної в ЄРПН.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Щодо ненадання платником податку копій розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків суд зазначає, що відсутність певного документа чи ненадання його контролюючому органу не може бути підставою для відмови в реєстрації податкової накладної, за умови що інші документи підтверджують проведення господарської операції.

На підтвердження оплати за поставку ТОВ «Спарта 2015» товару Позивачем до матеріалів справи надано платіжне доручення від 24.07.2018 №3505 на суму 57882,60 грн., банківську виписку від 24.07.2018; платіжне доручення від 24.07.2018 №3517 на суму 61747,92 грн., банківську виписку від 27.07.2018.

Таким чином Позивачем надано всі необхідні та достатні документи для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних в ЄРПН.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про часткове задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 05 лютого 2019 року необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги Відповідача-2 спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 310, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2019 року в адміністративній справі №0840/3710/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

В повному обсязі постанова складена 06 серпня 2019 року.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова