Справа № 359/2251/19
Суддя: Журавський В. В.
Дата ухвалення: 2019-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 359/2251/19
Провадження № 2-а/359/90/2019
РІШЕННЯ

Іменем України

17 липня 2019 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Журавського В.В.,

при секретарях Алфімовій І.М., Зубенко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил,

в с т а н о в и в:

В березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вказаним адміністративним позовом до Київської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначила, що на виконання договору про надання послуг із декларування товарів та транспортних засобів від 03.02.2014 № 108, укладеного між ТОВ «Транспортно-митний термінал-1» та ТОВ «Епіцентр К» та додаткових угод до нього, позивачем у 2017 - 2018 роках за митними деклараціями від 06.10.2017 № UA125250/2017/812865 та від 05.04.2018 № UA125250/2018/803791 декларувався відповідачу товар «інсталяційний моноблок», виробництва компанії R.A.K. CERAMICS PJSC (Об`єднані Арабські Емірати).

Зазначений товар відносився позивачем у вказаних вище митних деклараціях до коду згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі - УКТЗЕД) 90 (ставка мита 5 %) як «частини санітарно-технічного обладнання з недорогоцінних металів:... Інсталяційний моноблок RAK ...», а відповідачем без зауважень здійснювалось митне оформлення товару за вказаним кодом та пропуск цього товару на митну територію України.

Чергова партія зазначеного товару була заявлена позивачем до митного оформлення відповідачу за тим саме кодом товару згідно з УКТЗЕД за митною декларацією від 05.11.2018 № UA125250/2018/811785.

Проте, цього разу у посадових осіб відповідача виникли сумніви у правильній класифікації товару згідно з УКТЗЕД, у зв`язку з чим 06.11.2018 до відділу класифікації товарів управління адміністрування митних платежів з метою перевірки правильності кодування та класифікації товарів було направлено запит.

07.11.2019 відділом класифікації товарів управління адміністрування митних платежів прийнято рішення про визначення коду товару № KT-UA-2018, відповідно до якого заявлений позивачем до митного оформлення товар має декларуватись як «частини санітарно-технічного обладнання: інсталяція для підвісних унітазів,, що складається з металевого кріплення, пластмасового бачка з системою зливу та скла для облицювання інсталяції:.. Інсталяційний моноблок RAK ...», що відноситься до коду згідно з УКТЗЕД 3922 90 00 00, (ставка мита 6,5%).

У зв`язку з цим, на виконання рішення про визначення коду товару № UA-2018 позивачем подано відповідачу митну декларацію від 19.12.2018 року № UA125250/2018/813822, згідно з якою зазначений вище товар заявлено за визначеним відповідачем кодом згідно з УКТЗЕД 3922 90 00 00 та сплачено митні платежі за цей товар виходячи із ставки мита 6,5%.

Разом з тим, з точки зору відповідача, внаслідок зазначених вище дій позивача має місце недобір митних платежів в розмірі 491,67 грн.

У зв`язку з цим, вважаючи, що позивачем з метою неправомірного зменшення розміру митних платежів на суму 491,67 грн. внесено до митної декларації від 05.11.2018 № UA125250/2018/811785 неправдиві відомості щодо коду товару згідно з УКТЗЕД, відповідач оскаржуваною постановою визнав її винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, та наклав на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300% несплаченої суми мит платежів, що становить 1475,901 грн.

Позивач вважає вказану постанову відповідача протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Представник позивача Зудінов О.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача Павленко С.А. подав відзив на позовну заяву, яким просив ухвалити рішення про відмову у задоволенні пред`явленого позову. Оскільки, позивач була зобов`язана згідно нормами чинного законодавства виконати обов`язки декларанта, зазначивши у митній декларації правильні дані щодо коду УКТЗЕД, але не зробила цього, за що і була притягнута до адміністративної відповідальності.

Представник відповідача ОСОБА_2 О.Я. в судовому засіданні підтримала викладені у відзиві доводи та просила відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, вивчивши наявні в справі матеріали, дійшов до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Судом встановлено, що згідно наказу ТОВ «Транспортно-митний термінал-1» від 15.02.2014 року № 7, ОСОБА_1 прийнято на посаду декларанта з 15.02.2014 року (а.с.10).

На виконання договору про надання послуг із декларування товарів та транспортних засобів від 03.02.2014 № 108, укладеного між ТОВ «Транспортно-митний термінал-1» та ТОВ «Епіцентр К» та додаткових угод до нього, ОСОБА_1 у 2017 - 2018 роках за митними деклараціями від 06.10.2017 № UA125250/2017/812865 (а.с.14-16) та від 05.04.2018 № UA125250/2018/803791 (а.с.17-18) декларувався відповідачу товар «інсталяційний моноблок», виробництва компанії R.A.K. CERAMICS PJSC (Об`єднані Арабські Емірати).

Зазначений товар відносився ОСОБА_1 у вказаних вище митних деклараціях до коду згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі - УКТЗЕД) 90 (ставка мита 5 %) як «частини санітарно-технічного обладнання з недорогоцінних металів: ... Інсталяційний моноблок RAK ...», а відповідачем без зауважень здійснювалось митне оформлення товару за вказаним кодом та пропуск цього товару на митну територію України.

Тобто, відповідач раніше погоджувався з декларуванням ідентичних товарів того самого виробника та випускав їх у вільний обіг за митними деклараціями від 06.10.2017 № UA125250/2017/812865, від 05.04.2018 № UA125250/2018/803791 за код згідно з УКТЗЕД 90.

Так, 05.11.2018 року ОСОБА_1 подала електронну митну декларацію №UA125250/2018/811785 (а.с.19-20), в якій вона заявила зокрема про ввезення в Україну «частини санітарно-технічного обладнання з недорогоцінних металів: ... Інсталяційний моноблок RAK ...». При цьому, ОСОБА_1 вказала (як і в двох попередніх митних деклараціях № UA125250/2017/812865 та № UA125250/2018/803791 щодо аналогічного товару) код цього товару згідно з УКТЗЕД становить , а ставка мита - 5%.

07.11.2018 року відділ класифікації товарів Київської митниці ДФС прийняв рішення (а.с.21), з якого вбачається, що код задекларованого товару згідно з УКТЗЕД становить не , а . Товар з таким кодом згідно з УКТЗЕД обкладається митом в розмірі 6,5%.

На виконання вищевказаного рішення про визначення коду товару № КТ-UA-2018 ОСОБА_1 подано відповідачу митну декларацію від 19.12.2018 року № UA125250/2018/813822 (а.с.22-23), згідно з якою зазначений вище товар заявлено, з урахуванням визначеного відповідачем кодом згідно з УКТЗЕД та сплачено митні платежі за цей товар виходячи із ставки мита 6,5%.

28.02.2019 року в.о. заступника начальника Київської митниці ДФС начальник управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Скромний Я.І. виніс постанову в справі про порушення митних правил №0894/12500/18 (а.с.7-9), про накладення на позивача ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 1475,01 грн. за вчинення порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 69 МК України під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо. Штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв`язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються органами доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

У даному випадку мав місце складний випадок класифікації товару, оскільки після неодноразового митного оформлення та випуску у вільний об: товару «інсталяційний моноблок» виробництва компанії R.A.K. CERAMICS PJSC за кодом згідно з УКТЗЕД посадові особи відділу митного оформлення № 1 митного посту «Південний термінал» звернулись із запитом щодо правильності класифікації даного товару до відділу класифікації товарів управління адміністрування митних платежів.

Відповідно до частини першої статті 458 МК порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Стаття 485 МК України передбачає, що заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у звязку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Статтею 485 МК України передбачено наявність спеціальної протиправної мети-неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, що свідчить про те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини.

Отож, зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння (передбаченого статтею 485 МК) обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (встановлений законом порядок сплати податків та зборів).

Згідно з частиною першою статті 248 МК митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації чи документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Відповідно до частини першої статті 257 МК декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Частиною другою статті 264 МК встановлено, що митна декларація та інші документи подаються митному органу в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом із митною декларацією митному органу подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, установлених цим Кодексом, декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою статті 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати митному органу оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їхні копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

В даному випадку конкретна мета, як обов`язкова ознака складу правопорушення є намір особи неправомірно звільнитись від сплати митних платежів чи зменшити їх розмір.

Мета - це явлення особи про суспільно небезпечний наслідок своїх протиправних дій та про ту шкоду, що як усвідомлює винний, настане для охоронюваних законом відносин і яка є для нього бажаною.

Мета дає змогу визначити заради чого, до якого результату спрямована суспільно небезпечна діяльність особи і вона може бути тільки у правопорушеннях, що вичиняються з прямим умислом, оскільки вона є свідченням бажання певного наслідку.

У листопаді 2018 року на підставі контракту від 17.01.2017 № 37/К70 на адресу позивача від компанії «R.A.K. Ceramics P.J.S.C.» надійшла чергова поставка товару «Інсталяційний моноблок».

Вказаний товар заявлено декларантом позивача для митного оформлення відповідачу за митною декларацією від 05.11.2018 № UA125250/2018/811785 як «частини санітарно-технічного обладнання з недорогоцінних металів (товар 3, графа 31 декларації), що відноситься до коду згідно з УКТЗЕД (товар 3, графа 33 декларації), якому згідно з Законом України «Про Митний тариф України» відповідає ставка ввізного мита в розмірі 5%).

Проте, відповідач не погодився з заявленим позивачем кодом товару згідно з УКТЗЕД та прийняв рішення про визначення коду товару від 07.11.2018 № KT-UA-2018, згідно з яким заявлений позивачем до митного оформлення товар має декларуватись як вироби з пластмас з описом «Частини санітарно-технічного обладнання: інсталяція для підвісних унітазів, що складається з металевого кріплення, пластмасового бачка з системою зливу та скла для облицювання інсталяції:...», що відноситься до коду згідно з УКТЗЕД 3922 90 00 00, якому згідно з Законом України «Про Митний тариф України» відповідає ставка ввізного мита в розмірі 6,5%).

Не погоджуючись з правомірністю прийняття Київською митницею ДФС рішення про визначення коду задекларованого товару, ТОВ «Епіцентр К» звернувся за захистом порушених прав та інтересів до суду з адміністративним позовом, який рішенням Київського окружного адміністративного суду від 27.05.2019 року задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення Київської митниці ДФС про визначення коду товару від 07.11.2018 № UA-2018 (а.с.74-79).

Суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що наявність у позивача умислу зменшення розміру належних до сплати ТОВ «Епіцентр К» митних платежів підтверджується тією обставиною, що позивачу було відомо про рішення про визначення коду товару від 18.10.2018 KT-UA25000-0096-2018, оскільки зазначене рішення про визначення коду товару стосується товару іншого виробника CANAKCILAR SERAMIK SANAYI Т ICARET AS (Туреччина) та не стосується товару, заявленого позивачем до митного оформлення за митною декларацією від 05.11.2018 №UA125250/2018/811785.

Згідно із ч.1 ст.495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В матеріалах справи відсутні докази, які могли б свідчити про спрямованість дій позивача на неправомірне зменшення розміру митних платежів, що має сплатити власник товару - ТОВ «Епіцентр К».

Відповідно до положень ч. 3 ст. 286 КАС України - за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зміна відповідачем оскаржуваним рішенням підходів до класифікації товару Інсталяційний моноблок», раніше застосованих під час здійснення митного контролю ідентичних товарів, випущених у вільний обіг за вказаними вище митними деклараціями, є порушенням принципу «належного урядування».

Згідно з правовою позицією, висловленою в рішенні Європейського Суду з прав людини від 20.10.2011 р. у справі «Рисовський проти України», принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

У рішенні від 23.09.1998 по справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» Європейський Суд з прав людини вказує, що усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити певна дія.

Принцип правової визначеності є необхідним елементом принципу верховенства права. В свою чергу, вимоги державного органу, які адресовані суб`єкту господарювання під час проходження тих чи інших адміністративних процедур, мають бути аналогічними із практикою застосування таких процедур і в інших аналогічних умовах.

Конституційний Суд України в Рішенні від 29 червня 2010 року у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) абзацу восьмого пункту 5 частини першої статті 11 Закону України «Про міліцію» зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абзац третій підпункту 3 .1 пункту 3 мотивувальної частини).

Відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення не враховано, що при незмінних положеннях законодавства ним приймаються щодо позивача взаємовиключні за змістом рішення про визначення коду товару згідно з УКТЗЕД, що є порушенням принципу «належного урядування».

Порушення відповідачем принципу «належного урядування» призвело до накладення на позивача протиправного стягнення, що є втручанням у її право на мирне володіння майном, гарантоване статтею 1 першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З урахування вище викладеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі.

Водночас, за змістом ч.1 та ч.2 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до п.79 рішення Європейського суду з прав людини (справа «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року (Заява №33949/02) відповідно до прецедентної практики Суду заявник має право на відшкодування витрат, тільки якщо буде доведено, що вони були необхідні та фактично понесені, а також є обґрунтованими за розміром.

Встановлено, що ОСОБА_1 понесла витрати на правничу допомогу у розмірі 14750 грн. Вказана обставина підтверджується договором про надання професійної правничої допомоги від 28.01.2019 року, актом передачі-прийняття професійної правничої допомоги від 12 липня 2019 року квитанцією до прибуткового касового ордеру №12/19 від 12.07.2019 року на суму 14750 грн.

За змістом ч.7 ст.134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Всупереч цьому, представник відповідача не заявляла клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, а також не вказувала на неспівмірність даних витрат з розглядом цієї справи.

Тому, суд приходить до висновку, що з Київської митниці Державної фіскальної служби на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 14750 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.3, 458, 485, 495, 531 МК України, ст.ст.9, 10 КУпАП, ст.ст.2, 77, 241-246 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Київської митниці Державної фіскальної служби України задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову в.о. заступника начальника Київської митниці Державної фіскальної служби начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Скромного Ярослава Ігоровича №0894/12500/18 від 28 лютого 2019 року в справі про порушення митних правил, якою декларанта ТОВ «Транспортно-митний термінал-1» громадянку України ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст.485 МК України, та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300% від несплаченої суми митних платежів, що становить 1475,01 грн.

Стягнути з Київської митниці Державної фіскальної служби (, Київська область, м.Бориспіль, ДПМА «Бориспіль», митниця) на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 14750 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя В.В. Журавський