Справа № 540/971/19
Суддя: Морська Г.М.
Дата ухвалення: 2019-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/971/19
09 год. 00 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Морської Г.М.,

при секретарі: Кованій В.А.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Козлова А.О., Вакули М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду із адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі - відповідач), у якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 19.12.2018 р. № , № , № та вимогу про сплату боргу від 19.12.2018 р. №Ф-.

Ухвалою від 16.05.2019 р. позовна заява залишена без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою від 07.06.2019 р. відкрите спрощене провадження у справі, судове засідання призначене на 19.06.2019 р.

Ухвалою від 19.06.2019 р. за клопотанням відповідача судове засідання відкладене на 24.07.2019 р.

Ухвалою від 24.07.2019 р. у судовому засіданні оголошена перерва до 02.08.2019р. для надання додаткових доказів.

У судовому засіданні 02.08.2019 р. суд видалився до нарадчої кімнати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Головним управлінням ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі 05.12.2018 р. проведена документальна планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2017 р. За результатами перевірки прийняті податкові рішення. Позивач вважає їх протиправними, мотивуючи наступним. Підставою для прийняття спірних рішень став висновок перевірки про завищення ФОП суми витрат. Позивач стверджує, що ревізор-інспектор викладає свої доводи та міркування в акті перевірки без посилання на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством. В акті перевірки відсутній перелік документів з посиланням на реквізити, на підставі яких був зроблений висновок про завищення витрат. Враховуючи те, що ревізором не досліджувалися первинні документи, стверджує, що висновок акту перевірки, на підставі якого нараховане грошове зобов`язання та застосовані штрафні санкції є безпідставним та не відповідає дійсності. Також позивач вважає перевищенням повноважень вирахування з показників декларації залишки ТМЦ і кредиторської заборгованості, оскільки: введення ФОП залишків ТМЦ не передбачено законодавством України; при ведені книги обліку доходів і витрат застосовується касовий метод, який полягає в тому, що записи стосовно витрат здійснюються при реалізації продукції (отримання виручки в грошовій чи не грошовій формі); ревізором встановлено правопорушення стосовно витрат сформованих позивачем, без здійснення перевірки первинних документів. Посилання відповідача на пп. 177.4 ст. 174 ПК України, як підстави правомірності донарахування податку на доходи фізичних осіб, є неприйнятним, оскільки нормами цього пункту наведений перелік витрат, який безпосередньо пов`язаний з отриманням доходів, у той час коли системний аналіз ст. 177 цього Кодексу, з урахуванням пп. 177.2 та пп. 177.4.4. цієї статті встановлюють правила оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, за якими до витрат належать документально підтверджені витрати, пов`язанні з господарською діяльністю такої особи, перелік яких не є вичерпним. Намагання податкового органу обмежити цей перелік посиланням на положення податкового закону, норма якого у цій частині має інше правове навантаження, позивач вважає хибним.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила суд їх задовольнити.

Відповідач надіслав суду відзив на позов, у якому заперечив проти задоволення позовних вимог, мотивуючи тим, що перевіркою ФОП ОСОБА_1 встановлено завищення суми валових витрат на загальну суму 772853,08 грн., в т. ч. за 2015 рік на суму 59855,83 грн., за 2016 рік на суму 81847,18 грн., за 2017 рік на суму 631150,07 грн. Перевіркою правильності віднесення витрат щодо вартості придбаних товарно- матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції встановлено їх завищення, яке виникло внаслідок неврахування до складу валових витрат залишків товарно-матеріальних цінностей, що обліковувались на початок та кінець звітного періоду, а також наявної кредиторської заборгованості, пов`язаної з їх придбанням, за 2015 рік на загальну суму 59855,83 грн. При визначенні витрат застосовувалась наступна формула: Розрахунок собівартості ТМЦ = (Залишок ТМЦ на 01.01.2015+Д-т на 01.01.2015 -К-т на початок 01.01.2015) + ЄРПН - (Залишок на кінець 31.12.2015 +Д-т на кінець - К-т на кінець) Р собівартості = (230 123,00 + 16952,57- 62 500,00) + 647 423,48(41 103,66-оренда ) - (291 183,50 +92 481,03 - 62 500,00) = 510 834, 51 грн. Розрахунок витрат за 2015 р. (без урахування ПДВ): за даними перевірки 510 834,51 (ТМЦ) + 103 595,93 (з/п) + 41 103,66(оренда) = 655 534 ,10 грн. За даними платника 580 395,10 (ТМЦ) + 103 595,93 (з/п) + 31398,90(інші). = 715 389,93 грн. Різниця становить 59 855,83 грн. - завищення валових витрат за 2015 рік. Аналогічно визначене завищення витрат за 2016 та 2017 роки. Завищення витрат призвело до визначення зобов`язань із податку з доходів фізичних осіб, військового збору та ЄСВ.

Представники відповідача у судовому засіданні заперечили проти позову, просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд зазначає наступне.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання та зареєстровано платником податків 17.08.2001 р. за №12408, перебуває на загальній системі оподаткування.

Головним управлінням ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (надалі - ГУ ДФС; контролюючий орган) 05.12.2018 р. проведена документальна планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2017 р., правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 01.01.2014 р. по 31.12.2017 р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2017 р., за результатом якої складено акт перевірки від 05.12.2018 р. №714/21-22-13- 04/ НОМЕР_1 (надалі - акт перевірки №714).

Перевіркою ФОП ОСОБА_1 встановлено завищення суми валових витрат на загальну суму 772853,08 грн., в т. ч. за 2015 рік на суму 59855,83 грн., за 2016 рік на суму 81847,18 грн., за 2017 рік на суму 631150,07 грн. та порушення:

1. п. 177.2, п.177.4 ст. 177 Розділу IV Податкового кодексу України зі змінами та доповненнями, а саме: не нарахування податку на доходи фізичних осіб з підприємницької діяльності на загальну суму 128597,41 грн., в тому числі за 2015 рік на суму 8978,38 грн., за 2016 рік на суму 14732,50 грн. та за 2017 рік на суму 104886,53 грн.;

2. п.п. 1.2 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України із змінами і доповненнями - занижено суму військового збору від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 11592,80 грн., в тому числі за 2015 рік на суму 897,84 грн., за 2016 рік на суму 1227,71 грн., за 2017 рік на суму 9467,25 грн.;

3. п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України зі змінами та доповненнями: ФОП ОСОБА_1. не подано до контролюючого органу повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20 - ОПП за 2015-2017 роки.

На підставі зазначеного Акту № 714 Головним управлінням ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі 19.12.2018 р. прийняті податкові повідомлення - рішення № про застосування штрафної санкції у сумі 170,0 грн., № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 160746,76 грн., № про збільшення грошового зобов`язання з військового збору на 14491,00 грн., рішення про застосування штрафної санкції за своєчасне не нарахування єдиного внеску № від 20.11.2018 р. на суму 19738,95 грн., вимогу про сплату боргу від 19.12.2018 р. №Ф-.

Відповідно до ст. 56 Податкового кодексу України, ФОП ОСОБА_1 оскаржила вищевказані податкові повідомлення-рішення до ДФС України.

За результатами адміністративного оскарження ДФС України прийнято два рішення про результати розгляду скарги, а саме:

- від 04.02.2019 р. №5583/6/99-99-11-05-02-25, згідно з яким, вимогу про сплату боргу від 19.12.2018 р. № Ф- залишено без змін, а рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 20.11.2018 № ГУ ДФС у Херсонській області Автономній Республіці Крим та м. Севастополі скасовано та вважається відкликаним з дня прийнятого рішення ДФС, скарга ФОП ОСОБА_1 . в частині оскарження вищевказаних виконавчих документів задоволена частково.

- від 27.02.2019 р. №9671/6/99-99-11-05-01-15, згідно з яким, податкові повідомлення- рішення від 19.12.2018 р. №№, №. № залишено без змін, а скаргу в цій частині без задоволення.

Не погодившись із зазначеними рішеннями, позивач звернулася до суду.

Надаючи оцінку спірним рішенням, суд зазначає наступне.

Як відображено в акті перевірки № 714, перевіркою встановлено завищення суми валових витрат на загальну суму 772853,08 грн., в т. ч. за 2015 рік на суму 59855,83 грн., за 2016 рік на суму 81847,18 грн., за 2017 рік на суму 631150,07 грн.

На стр. 15 акту перевірки № 714 зазначено: «Перевіркою встановлено завищення суми валових витрат за 2015 рік, а саме: Перевіркою правильності віднесення витрат щодо вартості придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції встановлено їх завищення, яке виникло внаслідок не врахування до складу валових витрат залишків товарно-матеріальних цінностей, що обліковувались на початок та кінець звітного періоду, а також наявної кредиторської заборгованості пов`язаної з їх придбання, за 2015 рік на загальну суму 59855,83 грн.».

Так ревізор стверджує про завищення витрат, «яке виникло внаслідок не врахування до складу валових витрат» певних показників бухгалтерської звітності, тобто сум грошових коштів.

Зазначене твердження є суперечливим, оскільки неврахування до складу витрат певних сум має наслідком їх заниження, а врахування до складу витрат зайвих сум призводить до їх заниження.

Дана обставина в акті перевірки не висвітлена.

Сам факт завищення витрат описаний на стр. 15 акту перевірки № 714 наступним чином «…Згідно наданої інформації ФОП ОСОБА_1 залишки товарно-матеріальних цінностей станом на 01.01.2015 року складали 230123,00 гри. та станом на 31.12.2015 року - 291183,50 грн.. кредиторська заборгованість за отримані товарно-матеріальні цінності (робіт, послуг) станом на 01.01.2015 року складала 62500,00 грн. та станом на 31.12.2015 року 62500,00 грн. Згідно податкової інформації, яка зберігається та опрацьовується в інформаційних базах контролюючих органів (Єдиний реєстр податкових накладних) за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р. загальна сума придбаних товарно-матеріальних цінностей, отриманих від платників ПДВ складає 647423,48 грн. З урахуванням наявної кредиторської заборгованості та залишків товарно-матеріальних цінностей станом на 01.01.2015 року та на 31.12.2015 року фактична вартість придбаних товарно - матеріальних цінностей, що утворюють основу витрат при реалізації товарів за 2015 рік складає: 655534,10 грн. (в т. ч. ТМЦ- 510834,51 графів - 403595,93 грн., інші витрати - 41103,66 грн.), а за даними обліку ФОП ОСОБА_1 , які відображені у податковій декларації про майновий стан і доходи (додаток Ф4 до податкової декларації про майновий стан і доходи) від 05.32.20!6 (звітна) вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції, складає 715389,93 грн. (в т. ч. ТМЦ- 580395,10 грн., з/п - 103595,93 грн., інші витрати - 31398,90 грн.), розбіжність за 2015 рік- 59855,83 грн. Враховуючи вищезазначене, перевіркою правильності визначення витрат, безпосередньо пов`язаних з одержанням доходу та відображених в податковій декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік від 05.02.2016 № (звітна) встановлено їх завищення на суму 59855,83 грн…».

Аналогічно за змістом описані завищення витрат за 2016 та 2017 роки, змінені лише суми.

Відповідно до розділу II (п.3,4,5) Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 р. №727 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.10.2015 за №1300/27745 (далі - Порядок), акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

В акті документальної перевірки викладаються всі суттєві обставини фінансово- господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно га повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

При цьому згідно з підпунктом 2 пункту 4 розділу 3 Порядку у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно: зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення; у разі відсутності первинних документів, документів податкового або бухгалтерського обліку, інших документів, що підтверджують факт порушення, або у разі ненадання їх для перевірки - зазначити перелік цих документів; у разі отримання під час перевірки копій документів, які підтверджують факт виявленого порушення, про це робиться запис із відображенням підстав для їх отримання, а також переліку цих документів.

Всупереч вказаним вимогам, акт перевірки не містить жодних посилань на докази (первинні або інші документи), якими підтверджувались обставини щодо наявності факту порушення позивачем обумовлених норм податкового законодавства.

Позивач стверджує, що під час проведення перевірки ревізор не досліджувала первинні бухгалтерські документи, а висновки перевірки зроблені виключно на даних, наданих позивачем на запити податкового органу.

Ревізор у судовому засіданні пояснила, що перевірку проводила у приміщенні податкового органу, оскільки у ФОП не було необхідних умов для її проведення. Для отримання інформації зверталась до ФОП із запитами та користувалась електронними базами даних ДФС України.

Суд дослідив запити податкового органу до ФОП ОСОБА_1 від 12.11.2018р. № 2309 та від 22.11.2018р. № 2469 та відповіді позивача, із яких слідує, що податковим органом не запитувались, а позивачем не надавались усі первинні бухгалтерські документи за перевірений період.

Разом із тим, акт перевірки на ст. 7 містить посилання, що суцільним порядком охоплені перевіркою в тому числі договори із постачальниками та покупцями, податкові, видаткові накладні, акти виконаних робіт, банківські документи.

Суд відмічає, що в акті перевірки відсутній перелік документів з посиланням на реквізити, на підставі яких був зроблений висновок про завищення витрат.

Враховуючи те, що ревізором не досліджувалися первинні документи суцільним порядком, суд вважає, що висновок акту перевірки, на підставі якого нараховане грошове зобов`язання та застосовані штрафні санкції є необґрунтованим та не відповідає вимогам Порядку.

Суд відмічає, що неприйнятним є спосіб встановлення податковим органом правопорушення стосовно витрат сформованих позивачем, без перевірки документів, адже у будь-якому випадку документальна перевірка вимагає дослідження документів, на підставі яких встановлюються податкові правопорушення. Порушення способу перевірки доводить неналежне виконання контрольної функції податковим органом та унеможливлює прийняття будь-яких рішень за наслідками не проведення перевірки. Документальний спосіб дослідження у будь-якому випадку передбачає документи, як предмет такого дослідження, висновок податкового органу про податкове правопорушення по факту відсутності документів можливій виключно у випадку їх ненадання податковому органу платником податку під час проведення належної перевірки.

Під час розгляду справи представники відповідача також не змогли усунути вказані недоліки акта перевірки та навести суду докази (первинні або інші документи), якими підтверджувались обставини щодо наявності факту порушення позивачем обумовлених норм податкового законодавства.

Суд не бере до уваги посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на формулу, відповідно до якої обчислювались витрати позивача від ведення господарської діяльності, оскільки дана формула, як повідомила ревізор не передбачена жодним нормативним актом, крім того її опис відсутній в самому акті перевірки, що суперечить ч. 2 ст. 77 КАС України.

Суд відмічає, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для прийняття податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами, тому за відсутності належним чином зафіксованого порушення та складення акту перевірки у встановлений законом спосіб, у контролюючого органу відсутня компетенція на прийняття податкового повідомлення-рішення.

Така компетенція не виникає в силу самого лише факту вчинення платником податків податкового правопорушення. Для визначення контролюючим органом грошових зобов`язань платникові податків шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення в зв`язку з допущеними таким платником порушеннями, необхідно дотриматися певних умов, а саме - спочатку провести податкову перевірку та оформити її результат актом відповідно до вимог Порядку.

Отже, нормами ПК України з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів встановлені умови та порядок проведення перевірок. Невиконання цих вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постановах від 27 січня 2015 року (справа № 21-425а14), від 16 лютого 2016 року (справа №826/12651/14) та у постанові Верховного Суду від 17 березня 2018 року (справа №1570/7146/12).

Також дані перевірок результатів діяльності платника податків є необхідною передумовою для прийняття податкових повідомлень-рішень, рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами.

Акт перевірки, отриманий в результаті перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, якщо він одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Податкове повідомлення-рішення прийняте на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.

Верховний Суд у постанові від 20 березня 2018 року у справі №810/1438/17 зазначив «… У будь-якому випадку документальна перевірка вимагає дослідження первинних документів. Порушення способу перевірки доводить неналежне виконання контрольної функції податковим органом та унеможливлює прийняття будь-яких рішень за наслідками не проведення перевірки. …».

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що зважаючи на встановлену вище відсутність правових підстав для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, суд приходить до висновку про правильність твердження позивача щодо необхідність задоволення позову.

У справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов`язків.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду доказів на підтвердження правомірності оспорюваних рішень.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог.

Частиною 1 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 9, 12, 19, 161- 163, 167 КАС України, суд-

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі від 19.12.2018 р. № .

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі від 19.12.2018 р. № .

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі від 19.12.2018 р. №.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі про сплату боргу (недоїмки) від 19.12.2018 р. № Ф-.

Стягнути на користь фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 3132 (три тисячі сто тридцять дві) грн. 50 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі (; 73026, м.Херсон, просп.Ушакова, 75).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 06 серпня 2019 р.

Суддя Морська Г.М.

кат. 111030000