Справа № 120/1812/19-а
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2019-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у закритті провадження у справі

м. Вінниця

29 липня 2019 р. Справа № 120/1812/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Маслоід Олени Степанівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Ніконової Тетяни Василівни

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Літвіна Сергія Миколайовича

третьої особи: Томчук Маріанни Анатоліївни

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження заяву про закриття провадження в адміністративній справі

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: Міністерства оборони України (пр-т. Повітрофлотський, б. 6, м. Київ, 03168)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці (вул. Стрілецька, б. 87, м. Вінниця, 21007)

про: визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Міністерства оборони України (далі - відповідач) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці (далі - третя особа) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою від 07.06.2019 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

26.07.2019 року за вх. № 38604 через канцелярію суду представником відповідача надано до суду заяву про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Заява мотивована тим, що спірні правовідносини виникли у зв`язку з порушенням житлових прав позивача у частині забезпечення його постійним житлом шляхом виключення із числа службового житла квартири АДРЕСА_1 . В свою чергу, даний спір не належить до юрисдикції адміністративних судів і має вирішуватись в порядку цивільного судочинства, адже у ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. В обґрунтування своєї позиції відповідач посилається на правові позиції Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 18.04.2018 року по справі № 806/104/16 та від 29.08.2018 року по справі № 488/1176/14. Зважаючи на вищевказане, відповідач просить закрити провадження у даній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, а саме, у зв`язку з тим, що справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

У судовому засіданні 29.07.2019 року представник відповідача вказану заяву підтримав та просив задовольнити.

Позивач заперечував проти задоволення вказаної заяви.

Представник позивача проти задоволення вказаної заяви також заперечувала та вказувала, що предметом розгляду даної справи є рішення суб`єкта владних повноважень, а не питання житлового права, як такого. Окремо звернула увагу на безпідставність посилання відповідача на правові позиції Великої Палати Верховного Суду, висловлені у вказаних постановах, з огляду на те, що у даних справах вирішувалось безпосередньо питання надання у власність житлового приміщення позивачам. У цій же справі, позивач не просить надати йому житло, а просить повторно розглянути його рапорт щодо виключення з числа службових квартири АДРЕСА_1 .

Представник третьої особи підтримала позицію відповідача та просила вказану заяву задовольнити.

Вирішуючи питання про закриття провадження у даній справі, суд виходив з наступного.

У відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 44 КАС України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Суд закриває провадження у справі, у випадках визначених ч. 1 ст. 238 КАС України, зокрема:

1) якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства;

2) якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом;

3) якщо сторони досягли примирення;

4) якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав;

5) у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою фізичної особи або припинення юридичної особи, за винятком суб`єкта владних повноважень, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва;

6) щодо оскарження нормативно-правових актів суб`єктів владних повноважень чи окремих їх положень, якщо оскаржуваний нормативно-правовий акт або відповідні його положення визнано протиправними і нечинними рішенням суду, яке набрало законної сили;

7) щодо оскарження індивідуальних актів та дій суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані акти та дії суб`єкта владних повноважень було змінено або скасовано рішенням суду, яке набрало законної сили;

8) щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Вказаний перелік підстав є вичерпним, не передбачає виключень та розширеного тлумачення. Закриття провадження у справі з інших, не передбачених чинним законодавством, підстав є протиправним.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду у зв`язку з тим, що відповідач відмовив йому у виключенні з числа службових квартири АДРЕСА_1 . Саме з метою оскарження вказаної відмови було пред`явлено даний позов.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Разом з тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Предметом розгляду даної справи є оскарження рішення суб`єкта владних повноважень. При цьому, відповідач у правовідносинах, що склались, діяв, не як приватноправова особа, яка розпоряджається майном, а як суб`єкт владних повноважень - розпорядник жилими приміщеннями військовослужбовців. Прийнятим рішенням відповідача, за наслідками розгляду рапорта позивача, останній не набуває у власність майнові права на квартиру, а лише створює передумови для виникнення такого права. Тобто, у даному випадку, у позивача існує інтерес щодо набуття такого права, а не саме право. Позивач не просить суд зобовязати надати йому житло чи погодити рішення щодо надання житла. Позивач не має матеріальних вимог до відповідача.

Суд звертає увагу, що спірним рішенням відповідач надав не остаточну вдмову позивачеві, а з умовою - до з`ясування обставин. На теперішній час, позивач фактично має намір отримати остаточну відповідь та просить суд зобовязати відповідача саме розглянути його рапорт.

Усе вказане в своїй сукупності вказує на те, що даний спір є публічно правовим, а твердження відповідача щодо непідсудності даної категорії справ адміністративним судам - необґрунтованими та безпідставними.

Одночасно суд не приймає до уваги посилання відповідача на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викдадену у постанові від 29.08.2018 року у справі № 488/1176/14, оскільки предметом розгляду даної справи були саме житлові права позивача, який вже отримав право на службове житло та знаходився в стадії реалізації цього права.

У цій же справі, позивач ще не набув ніяких житлових прав на нерухоме майно (квартиру), а тому використання вказаної позиції Великої Палати Верховного Суду при розгляду даної справи є недоречним.

Щодо посилання відповідача на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 18.04.2018 року у справі № 806/104/16, то суд зазначає наступне. Позовні вимоги даної справи безпосередньо становили питання надання позивачеві у власність житлового приміщення для проживання або ж відповідної компенсації, у разі ненадання житла. Тобто, у даному випадку, спір вирішувався саме стосовно статочної відмови поизвачеві у наданні житла.

Позивач у даній справі, вже як було вказано вище, звернувся до суду не для вирішення житлового спору, а з метою визнати та скасувати рішення суб`єкта владних повноважень. Використання ж висновків Великої Палати Верховного Суду, зроблених у вказаній вище постанові, при розгляді даної справи є недоцільним, з огляду на відмінність позовних вимог, предсету спору.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Таким чином, суд вважає, що позивач, звернувшись до суду з даним позовом, використовує свою можливість для поновлення порушеного права і скасування рішення, внаслідок якого воно й було порушене.

Проаналізувавши викладене, можна зробити висновок, що Конституція та законодавство України гарантує кожній заінтересованій особі судовий захист його прав, що передбачає право на оскарження правових рішень органів державної влади незалежно від суб`єктів і сфери дії та прийняття, наявності чи відсутності ознак їх нормативності, терміну дії, а також предмета правового регулювання, не кажучи вже про осіб, яких безпосередньо вони стосуються.

У ч. 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За таких обставин, суд доходить висновку про відсутність підстав для закриття провадження у справі № 120/1812/19-а, а від так про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача.

Керуючись Конституцією та ст. 2, 5, 19, 44, 238, 248, 256, 294 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Міністерства оборони України про закриття провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала суду першої інстанції набирає законнної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Повний текст ухвали складено та підписано суддею 05.08.2019 року.

Суддя Маслоід Олена Степанівна