Справа № 620/3591/18
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2019-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2019 року м. Чернігів Справа № 620/3591/18

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Падій В.В.,

за участю секретаря Кондратенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови,

У С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ) звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Держпраці у Чернігівській області про: визнання протиправною та скасування постанови Управління Держпраці у Чернігівській області від 25.10.2018 № 25-01-100/0650/283 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами у сумі 223380,00 грн. на ФОП ОСОБА_1 .

Обґрунтовуючи вимоги, позивачем зазначено, що нею не приймались на роботу іноземці, жодних протоколів та постанов у міграційній службі вона не підписувала та дізналась про них лише під час перевірки Управлінням Держпраці у Чернігівській області, а тому вважає їх протиправними і, як наслідок, протиправною оскаржувану постанову відповідача.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Падій В.В. від 05.11.2018 прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та останню призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, встановлено відповідачу для подання відзиву на позов або заяви про визнання адміністративного позову - 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідачем, в установлений судом строк, подано до суду відзив на позов, в якому останній просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість та зазначає, що у ході інспекційного відвідування позивача встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були допущені позивачем до роботи без належного оформлення трудового договору, що є порушенням частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України, у результаті чого відповідачем розглянуто справу про накладення штрафу на позивача та, на підставі абзацу 2 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України, винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами на ФОП ОСОБА_1 у сумі 223380,00 грн.

Ухвалою суду від 13.12.2018 клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі №620/3591/18 - задоволено та зупинено провадження до набрання законної сили судовим рішенням у справі №750/11689/18 за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_4 до Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області про визнання протиправними та скасування постанов про накладення адміністративних стягнень.

Ухвалою суду від 15.07.2019 поновлено провадження у справі.

У судовому засіданні 30.07.2019 представник позивача позов підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві.

У судовому засіданні 30.07.2019 представники відповідача проти задоволення позовних вимог заперечували у повному обсязі та просили суд у їх задоволенні відмовити з підстав, викладених у відзиві на позов.

Ухвалою суду від 30.07.2019 без виходу до нарадчої кімнати, занесеною секретарем судового засідання до протоколу судового засідання, відмовлено за необґрунтованістю у задоволенні клопотання представника позивача про виклик та допит в якості свідка ОСОБА_5 .

У судове засідання 02.08.2019 представники сторін не з`явились, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи без його та позивача участі, представники відповідача причини неявки суду не повідомили.

Судове засідання проводилось у порядку, передбаченому частиною 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін у судовому засіданні 30.07.2019, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем на спрощеній системі оподаткування - платник податку 2 групи з місцем провадження господарської діяльності - АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з реєстру платників єдиного податку від 19.09.2018 (а.с.13).

31.07.2018 уповноваженою особою Державної міграційної служби України було складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МЧГ №022283 відносно ФОП ОСОБА_1 , з якого вбачається, що остання вчинила правопорушення, передбачене статтею 204 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: прийняла на роботу у жовтні 2017 року громадянина Узбекистана ОСОБА_2 , який порушував правила перебування іноземців в Україні з 27.08.2017. У вказаному протоколі маються підписи, виконані від імені ОСОБА_1 (а.с.9).

За результатами розгляду вказаного протоколу 31.07.2018 Державною міграційною службою України було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення ПН МЧГ 022283, згідно з якою на ОСОБА_1 накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 1700,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 204 Кодексу України про адміністративні правопорушення. У вказаній постанові маються підписи, виконані від імені ОСОБА_1 (а.с.10).

07.08.2018 уповноваженою особою Державної міграційної служби України було складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МЧГ №022899 відносно ФОП ОСОБА_1 , з якого вбачається, що остання вчинила правопорушення, передбачене статтею 204 Кодексу України про адміністративні правопорушення. У вказаному протоколі маються підписи, виконані від імені ОСОБА_1 (а.с.11).

За результатами розгляду вказаного протоколу 07.08.2018 Державною міграційною службою України було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення ПН МЧГ 022899, згідно з якою на ОСОБА_1 накладено стягнення у вигляді штрафу у сумі 1700,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 204 Кодексу України про адміністративні правопорушення. У вказаній постанові маються підписи, виконані від імені ОСОБА_1 (а.с.12).

Листом від 05.09.2018 №7401.5-8230/74.1-18, на виконання Меморандуму про співпрацю та взаємодію між Головним управлінням ДФС у Чернігівській області, Управлінням Держпраці у Чернігівській області та Управлінням Державної міграційної служби України в Чернігівській області від 25.05.2018, начальник Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області Лук`янець К.В. повідомив начальника Управління Держпраці у Чернігівській області Дорошенка С.В. , про той факт, що під час проведення перевірки ринку «Привокзальний» в рамках операції «Мігрант», працівниками Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області виявлено факт незаконного проживання на території України та нелегального працевлаштування громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_2 і громадянина республіки Таджикистан ОСОБА_3 у ФОП ОСОБА_1 , яку за порушення міграційного законодавства було притягнуто до адміністративної відповідальності , передбаченої статтею 204 Кодексу України про адміністративні правопорушення (адміністративні протоколи від 31.07.2018 ПР МЧГ №022283 та від 07.08.2018 ПР МЧГ №022899) (а.с.41).

17.09.2018 начальником відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління Держпраці у Чернігівській області Луцишиною В.М. на ім`я начальника Управління Держпраці у Чернігівській області Дорошенка С .В . подано службову записку, в якій зазначено, що, відповідно до Паспорту неформальної зайнятості Чернігівської області, остання просить надати можливість провести інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 з питань використання найманої праці без належного оформлення трудових відносин (а.с.42).

Наказом начальника Управління Держпраці у Чернігівській області від 18.09.2018 №270 «Про проведення контрольних заходів» зобов`язано начальника відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Луцишину В.М . організувати здійснення інспекційних відвідувань, зокрема, ФОП ОСОБА_1 щодо додержання законодавства про працю в частині використання найманої праці без належного оформлення трудових відносин, враховуючи інформацію службової записки (а.с.43).

На підставі вищевказаного наказу та направлення на проведення контрольного заходу від 18.09.2018 №1049 головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління Держпраці у Чернігівській області Ткаченко Світланою Анатоліївною, за участю головного державного інспектора відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління Держпраці у Чернігівській області Назаренка Назарія Григоровича проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 , з 19.09.2018 по 25.09.2018, з метою перевірки додержання останньою законодавства про працю в частині використання найманої праці, без належного оформлення трудових відносин (а.с.44).

За результатами проведеного інспекційного відвідування складено акт інспекційного відвідування юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю від 25.09.2018 №25-01-100/0650 (далі - акт інспекційного відвідування), у якому зазначено, що позивач, у порушення вимог частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України, допустила осіб ОСОБА_2 у жовтні 2017 року та ОСОБА_3 в лютому 2018 року до роботи без належного оформлення трудового договору, що підтверджується протоколами про адміністративне правопорушення та постановами про накладення адміністративного стягнення (а.с.47-51).

Позивачем направлено на адресу відповідача заперечення до акту інспекційного відвідування, в якому остання пояснила, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у неї не працювали, жодних протоколів у міграційній службі вона не підписувала та про перевірку міграційної служби дізналася вже під час перевірки органами Держпраці. Також просила повідомити її письмово про дату та час розгляду справи (а.с.20).

17.10.2018 відповідачем направлено позивачу лист № 02-04/100/105-В «Про розгляд заперечення», в якому Управління Держпраці у Чернігівській області повідомило, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, законами України та іншими нормативно-правовими актами (а.с.52,53).

Рішенням начальника Управління Держпраці у Чернігівській області Дорошенка С.В. від 04.10.2018 №247 щодо розгляду справи про накладення штрафу прийнято до розгляду акт інспекційного відвідування від 25.09.2018 №25-01-100/0650 та призначено розгляд справи на 14 год. 00 хв. 17.10.2018, про що повідомлено позивача листом від 11.10.2018 №10-04/5852 (а.с.59,60).

На підставі заяви позивача про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прибуття, розгляд справи відкладено до 14 год. 00 хв. 25.10.2018, про що повідомлено позивача листом від 17.10.2018 №10-04/5929 (а.с.61).

25.10.2018 заступником начальника Управління Держпраці у Чернігівській області Хоменко І.І. було розглянуто справу про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу на підставі акту інспекційного відвідування від 25.09.2018 №25-01-100/0650 та на підставі абзацу 2 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України прийнято постанову №25-01-100/0650/283 про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 у сумі 223380,00 грн. за фактичне допущення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівників на роботу (частина 3 статті 24 Кодексу законів про працю України), що підтверджується протоколом від 25.10.2018 №283 про розгляд справи щодо накладення штрафів відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 «Про затвердження Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення» (а.с.14,62).

Крім того судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 17.05.2019 у справі №750/11689/18, яке набрало законної сили 28.05.2019, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено; скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення від 31.07.2018 ПН МЧГ №022283 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтею 204 Кодексу України про адміністративні правопорушення та справу про адміністративне правопорушення закрито; скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення від 07.08.2018 ПН МЧГ №022899 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтею 204 Кодексу України про адміністративні правопорушення та справу про адміністративне правопорушення закрито. У своєму рішенні суд встановив, що позивач ні протоколи про адміністративне правопорушення, ні постанови про накладення адміністративного стягнення не підписувала, при проведенні перевірки не була присутня, про час і місце розгляду справи не сповіщалась, пояснення не надавала. Відповідно до висновку експерта від 03.04.2019 №24 підписи від імені ОСОБА_1 , які розміщені у протоколі про адміністративне правопорушення від 31.07.2018 ПР МЧГ №022283, у постанові про накладення адміністративного стягнення від 31.07.2018 ПН МЧГ №022283, у протоколі про адміністративне правопорушення від 07.08.2018 ПР МЧГ №022899 виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою. Відповідачем не надано до суду оригінал постанови про накладення адміністративного стягнення від 07.08.2019 ПН МЧГ №022899, а також не надано чіткої інформації про місцезнаходження оригіналу вказаної постанови (а.с.92-96).

Вважаючи протиправною оскаржувану постанову, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд застосовує джерела правового регулювання у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, та зважає на наступне.

Так, згідно з пунктами 1, 7 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику, крім іншого, з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю. Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Частиною 4 статті 2 Закону України від 05.04.2007 №877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» передбачено, що заходи контролю здійснюються, зокрема, органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

При цьому відповідно до статті 12 Конвенції Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право безперешкодно, без попереднього повідомлення і в будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке підлягає інспекції, та здійснювати будь-який огляд, перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються. Згідно зі статтею 16 вказаної Конвенції інспекції на підприємствах проводяться так часто і так ретельно, як це необхідно для забезпечення ефективного застосування відповідних правових норм.

У свою чергу, процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю визначає Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295 (далі - Порядок №295).

Згідно з пунктом 2 Порядку №295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, зокрема, Держпраці та її територіальних органів.

Інспекторами праці є посадові особи Держпраці та її територіальних органів, виконавчих органів рад (далі - органи контролю), посадовими обов`язками яких передбачено повноваження щодо здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - контрольні повноваження) (пункт 3 Порядку №295).

Відповідно до підпунктів 3, 5 пункту 5 Порядку №295 інспекційні відвідування проводяться за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту; за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), про виявлені в ході виконання ними контрольних повноважень ознак порушення законодавства про працю.

Згідно з пунктами 19, 20 Порядку №295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування.

В силу пункту 21 Порядку №295 якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною. Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів з дати підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

Відповідно до пункту 29 Порядку №295 заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

У свою чергу, у відповідності до вимог частини 1 статті 265 Кодексу законів про працю України, посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі, зокрема, фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення (абзац 2 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України).

Частиною 4 статті 265 Кодексу законів про працю України передбачено, що штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України «Про зайнятість населення» (далі - штрафи), визначений Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 (далі - Порядок №509).

Відповідно до пункту 2 Порядку №509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи). Штрафи можуть бути накладені на підставі, зокрема, акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади.

Уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа). Справа розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд. У разі надходження від суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого порушено справу, обґрунтованого клопотання про відкладення її розгляду, строк розгляду справи може бути продовжений уповноваженою посадовою особою, але не більше ніж на 10 днів (пункти 3, 4 Порядку №509).

Пунктом 6 Порядку №509 передбачено, що про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Положеннями пунктів 7, 8 Порядку №509 передбачено, що справа розглядається за участю представника суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду. За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Судом встановлено вище, що 25.10.2018 заступником начальника Управління Держпраці у Чернігівській області Хоменко І.І. було розглянуто справу про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу на підставі акту інспекційного відвідування від 25.09.2018 №25-01-100/0650 та на підставі абзацу 2 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України прийнято постанову №25-01-100/0650/283 про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 у сумі 223380,00 грн. за фактичне допущення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівників на роботу (частина 3 статті 24 Кодексу законів про працю України), що підтверджується протоколом від 25.10.2018 №283 про розгляд справи щодо накладення штрафів відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 «Про затвердження Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення» (а.с.14,62).

Перевіряючи нормативно-правове обґрунтування підстав для накладення на позивача штрафу, суд зазначає наступне.

Так, нормами статті 21 Кодексу законів про працю України передбачено, що трудовий договір це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Згідно з частиною 1 статтею 24 Кодексу законів про працю України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина 3 статті 24 Кодексу законів про працю України).

Як зазначено у акті перевірки та в оскаржуваній постанові, позивачем, у порушення вимог частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України, фактично допущено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівників на роботу (а.с.14,47-51).

При цьому у акті інспекційного відвідування відповідачем зазначено, що при проведенні інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 не надала пояснення та підтверджуючих документів щодо перебування у трудових відносинах з нею осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 31.07.2018 ПР МЧГ №022283 та постанови про накладання адміністративного стягнення від 31.07.2018 ПН МЧГ №022283 ОСОБА_1 прийняла на роботу в жовтні 2017 року громадянина Узбекистану ОСОБА_2 , що підтверджується поясненням ОСОБА_1 у протоколі. Також, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 31.07.2018 ПР МЧГ №022895 та постанови про накладання адміністративного стягнення від 31.07.2018 ПН МЧГ №022895 громадянин Узбекистану ОСОБА_2 вказав про місце роботи - «не працюючий», про посаду - «відсутня». Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 07.08.2018 ПР МЧГ №022899 та постанови про накладання адміністративного стягнення від 07.08.2018 ПН МЧГ №022899 ОСОБА_1 прийняла на роботу в лютому 2018 року громадянина Республіки Таджикістан ОСОБА_3 , що підтверджується поясненням ОСОБА_1 у протоколі. Також, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 07.08.2018 ПР МЧГ №022898 та постанови про накладання адміністративного стягнення від 07.08.2018 ПН МЧГ №022898 громадянин Республіки Таджикістан ОСОБА_3 вказав про місце роботи - «ЧП « ОСОБА_1 », про посаду - «пекар» (а.с.9-12,54-57).

Отже під час перевірки інспектором відповідача зроблено висновок, який зазначений у акті інспекційного відвідування, про фактичний допуск позивачем ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до роботи без укладення трудового договору лише на підставі протоколів про адміністративне правопорушення від 31.07.2018 ПР МЧГ №022283 та від 07.08.2018 ПР МЧГ №022899, а також постанов про накладання адміністративного стягнення від 31.07.2018 ПН МЧГ №022283 та від 07.08.2018 ПН МЧГ №022899.

Разом з тим судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 17.05.2019 у справі №750/11689/18, яке набрало законної сили 28.05.2019, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено; скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення від 31.07.2018 ПН МЧГ №022283 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтею 204 Кодексу України про адміністративні правопорушення та справу про адміністративне правопорушення закрито; скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення від 07.08.2018 ПН МЧГ №022899 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтею 204 Кодексу України про адміністративні правопорушення та справу про адміністративне правопорушення закрито.

При цьому в рішенні суд встановив, що позивач ні протоколи про адміністративне правопорушення, ні постанови про накладення адміністративного стягнення не підписувала, при проведенні перевірки не була присутня, про час і місце розгляду справи не сповіщалась, пояснення не надавала. Відповідно до висновку експерта від 03.04.2019 №24 підписи від імені ОСОБА_1 , які розміщені у протоколі про адміністративне правопорушення від 31.07.2018 ПР МЧГ №022283, у постанові про накладення адміністративного стягнення від 31.07.2018 ПН МЧГ №022283, у протоколі про адміністративне правопорушення від 07.08.2018 ПР МЧГ №022899 виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою. Відповідачем не надано до суду оригінал постанови про накладення адміністративного стягнення від 07.08.2019 ПН МЧГ №022899, а також не надано чіткої інформації про місцезнаходження оригіналу вказаної постанови (а.с.92-96).

Відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином позивачем спростовано висновок відповідача про фактичний допуск нею ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до роботи без укладення трудового договору.

Інших належних та допустимих доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у трудових відносинах з позивачем, акт перевірки не містить.

Вищевказані обставини вказують на відсутність у висновках відповідача елементів обґрунтованості та доведеності правомірності свого рішення.

За таких обставин та враховуючи, що аргументи і факти, викладені відповідачем в акті перевірки і оскаржуваній постанові, не доводять фактичного перебування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у трудових відносинах з позивачем, суд дійшов висновку, що Управлінням Держпраці у Чернігівській області не підтверджено правомірності своїх дій щодо прийняття оскаржуваної постанови.

У відповідності до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України ).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання протиправною та скасування постанови Управління Держпраці у Чернігівській області від 25.10.2018 № 25-01-100/0650/283 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами у сумі 223380,00 грн. на ФОП ОСОБА_1 , у зв`язку з чим адміністративний позов підлягає задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 підлягають задоволенню повністю, то суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Чернігівській області на користь ФОП ОСОБА_1 судовий збір в сумі 2233,81 грн.

Керуючись статтями 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Чернігівській області від 25.10.2018 №25-01-100/0650/283 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами у сумі 223380 (двісті двадцять три тисячі триста вісімдесят) грн. 00 коп. на Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Чернігівській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у сумі 2233 (дві тисячі двісті тридцять три) грн. 81 коп.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 та підпунктом 15.5 пункту 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, через Чернігівський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду у повному обсязі виготовлено 06.08.2019.

Позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Відповідач: Управління Держпраці у Чернігівській області, вул. П`ятницька, 39/802, м. Чернігів, 14000, код ЄДРПОУ - 39779238.

Суддя В.В. Падій