Справа № 160/6318/19
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2019-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 серпня 2019 року Справа № 160/6318/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -
08.07.2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення відділу з призначення та перерахунку пенсій №17 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 14.06.2019 року №322/0321/29 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу періоди роботи ОСОБА_1 з 14.11.2001 року по 01.11.2008 року, з 01.11.2008 року по 01.12.2008 року на Закритому акціонерному товаристві "Мініметалургійний завод "Істіл (Україні)", з 01.12.2008 року по 12.08.2009 року на Закритому акціонерному товаристві "Донецький електрометалургійний завод", з 12.08.2009 року по 30.09.2009 року, з 01.10.2009 року по 01.02.2010 року, 01.02.2010 року по 01.05.2010 року, з 01.05.2010 року по 30.06.2011 року, з 01.07.2011 року по 31.07.2011 року, з 01.08.2011 року по 31.12.2011 року, з 01.01.2012 року по 31.03.2012 року, з 01.04.2012 року по 30.04.2012 року, з 01.05.2012 року по 30.09.2013 року, з 01.10.2013 року по 15.01.2014 року на Приватному акціонерному товаристві "Донецький електрометалургійний завод" та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 при призначення пенсій від 31.05.2019 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення;
- стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 1 536,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з оскаржуваним рішенням відповідача від 14.06.2019 року №322/0321/29 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах, у зв`язку із недостатньої кількістю вислуги років. При цьому, вказаним рішенням позивачу було повідомлено, що довідки від 10.09.2018 року №09/189 та від 10.09.2018 рок у№09/190, надані на підтвердження пільгового стажу, не були враховані, оскільки видані Донецькою Народною Республікою і у розумінні приписів Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» вважаються недійсними. Проте, позивач вважає, що пільговий стаж підтверджується записами у трудовій книжці, крім того позивач набував трудовий стаж у періоди, коли населені пункти перебували під контролем української влади, а тому документи, сформовані до початку проведення антитерористичної операції, не можуть піддаватися сумніву та позбавляти позивача права на отримання пенсії. В обґрунтування своїх доводів позивач посилається на практику Європейського суду з прав людини та правову позицію Верховного Суду в аналогічних правовідносинах.
11.07.2019 року ухвалою суду було відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами на 07.08.2019 року (а.с. 2-3).
19.07.2019 року на адресу суду надійшов письмовий відзив на позов, у якому представник відповідача в задоволенні позовних вимог просила відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що за результатами розгляду заяви позивача про призначення пенсії було встановлено, що загальний страховий стаж позивача врахований до 30.11.2015 року складає 23 роки 4 місяці 2 дні, при цьому до цього стажу не було враховано періоди навчання, а також періоди, на підтвердження яких було надано довідки від 10.09.2018 року №09/189 та від 10.09.2018 рок у№09/190, оскільки установа, якою видано та засвідчено вказані довідки знаходяться на тимчасово непідконтрольній території України, а тому бланки та печатки, якими засвідчено довідки не мають юридичної сили, що позбавляє відповідача можливості врахувати зазначені періоди до пільгового стажу позивача.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.
31.05.2019 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до якої було додано пакет документів на підтвердження пільгового стажу.
Так, із записів трудової книжки позивача НОМЕР_1 , копія якої наявна у матеріалах справи, вбачається, що позивач працював повний робочий день на таких підприємствам та посадах:
- з 14.11.2001 року по 31.10.2002 року слюсарем - ремонтником 5 розряда електросталеплавильного цеху ЗАТ "Мініметалургійний завод "Істіл (Україна)";
- з 01.11.2002 року по 30.11.2008 року слюсарем - ремонтником 6 розряда електросталеплавильного цеху ЗАТ "Мініметалургійний завод "Істіл (Україна)";
- з 01.12.2008 року по 11.08.2009 року слюсарем - ремонтником 6 розряда електросталеплавильного цеху ЗАТ "Донецький електрометалургійний завод";
- з 12.08.2009 року по 30.11.2015 року слюсарем - ремонтником 6 розряда електросталеплавильного цеху ПрАТ "Донецький електрометалургійний завод" (а.с. 22-30).
Також, на підтвердження спеціального трудового стажу позивачем було надано довідки, видані Державним підприємством «Юзовський металургійний завод», про період пільгової роботи від 10.09.2018 року №09/189 та від 10.09.2018 року №09/190 про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів.
Згідно довідки про період пільгової роботи від 10.09.2018 року №09/189 Позивач працював повний робочий день в металургійному сталеплавильному виробництві:
- з 14 листопада 2001 року по 01 листопада 2008 року повний робочий день слюсарем - ремонтником електросталеплавильного цеху ЗАТ "Мініметалургійний завод "Істіл (Україна)", зайнятим ремонтом основного металургійного обладнання, де основні робітники - сталевари, підручні сталевара електропечей, провідні технологічні професії користуються правом переходу на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1;
- з 01 листопада 2008 року по 01 грудня 2008 року слюсарем - ремонтником електросталеплавильного цеху ЗАТ "Мініметалургійний завод "Істіл (Україна)", зайнятим ремонтом основного металургійного обладнання, де основні робітники -сталевари, підручні сталевара електропечей, провідні технологічні професії користуються правом переходу на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1;
- з 01 грудня 2008 року по 12 серпня 2009 року слюсарем - ремонтником електросталеплавильного цеху ЗАТ "Донецький електрометалургійний завод", зайнятим ремонтом основного металургійного устаткування, де основні робітники - сталевари, підручні сталевара електропечей, провідні технологічні професії користуються правом переходу на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1;
- з 12 серпня 2009 по 30 вересня 2009 року слюсарем - ремонтником електросталеплавильного цеху ПрАТ "Донецький електрометалургійний завод", зайнятим ремонтом основного металургійного обладнання, де основні робітники - сталевари, підручні сталевара електропечей, провідні технологічні професії користуються правом переходу на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1;
- з 01 жовтня 2009 року до 01 лютого 2010 року повний робочий день слюсарем - ремонтником електросталеплавильного цеху ПрАТ "Донецький електрометалургійний завод", зайнятим ремонтом основного металургійного обладнання, де основні робітники - сталевари, підручні сталевара електропечей, провідні технологічні професії користуються правом переходу на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1;
- з 01 лютого 2010 року по 01 травня 2010 року слюсарем - ремонтником електросталеплавильного цеху ПрАТ "Донецький електрометалургійний завод", зайнятим ремонтом основного металургійного обладнання, де основні робітники - сталевари, підручні сталевара електропечей, які ведуть технологічний процес, користуються правом переходу на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1;
- з 01 травня 2010 року по 30 червня 2011 року повний робочий день слюсарем - ремонтником електросталеплавильного цеху ПрАТ "Донецький електрометалургійний завод", зайнятим ремонтом основного металургійного обладнання, де основні робітники - сталевари, підручні сталевара електропечей, провідні технологічні професії, користуються правом переходу на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1;
- з 01 липня 2011 року по 31 липня 2011 року слюсарем - ремонтником електросталеплавильного цеху ПрАТ "Донецький електрометалургійний завод», зайнятим ремонтом основного металургійного обладнання, де основні робітники - сталевари, підручні сталевара електропечей, провідні технологічні професії користуються правом переходу на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1;
Також, згідно з довідкою про період пільгової роботи від 10.09.2018 року №09/190, Позивач працював повний робочий день в металургійному сталеплавильному виробництві:
- з 01 серпня 2011 року по 31 грудня 2011 року повний робочий слюсарем - ремонтником електросталеплавильного цеху ПрАТ "Донецький електрометалургійний завод", зайнятим ремонтом основного металургійного обладнання, де основні робітники - сталевари, підручні сталевара електропечей, провідні технологічні професії, користуються правом переходу на пільг пенсійне забезпечення за Списком № 1;
- з 01 січня 2012 року по 31 березня 2012 року слюсарем - ремонтник електросталеплавильного цеху ПрАТ "Донецький електрометалургійний М зайнятим ремонтом основного металургійного обладнання, де основні робітники сталевари, підручні сталевара електропечей, провідні технологічні професії користуються правом переходу на пільгове пенсійне забезпечення за Спис №1;
- з 01 квітня 2012 року по 30 квітня 2012 року повний робочий слюсарем - ремонтником електросталеплавильного цеху ПрАТ "Донецький електрометалургійний завод", зайнятим ремонтом основного металургії обладнання, де основні робітники - сталевари, підручні сталевара електроде провідні технологічні професії, користуються правом переходу на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1;
- з 01 травня 2012 року по 30 вересня 2013 року слюсарем - ремонти; електросталеплавильного цеху ПрАТ "Донецький електрометалургійний завод», зайнятим ремонтом основного металургійного обладнання, де основні робітники сталевари, підручні сталевара електропечей, провідні технологічні пре користуються правом переходу на пільгове пенсійне забезпечення за Спис: №1;
- з 01 жовтня 2013 року по 15 січня 2014 року повний робочий слюсарем - ремонтником електросталеплавильного цеху ПрАТ "Донецький електрометалургійний завод", зайнятим ремонтом основного металургії обладнання, де основні робітники - сталевари, підручні сталевара електрон провідні технологічні професії, користуються правом переходу на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1.
Проте, листом Відділу з призначення та перерахунків пенсії №17 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 14.06.2019 року за №322/03-21/29 позивачу було повідомлено, що загальний страховий стаж роботи врахований по 30.11.2015 року складає 23 роки 4 місяці 2 дні, а довідки, надані у комплекті документів, від 10.09.2018 року №09/189 та від 10.09.2018 року №09/190 про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки (пільгові довідки), видані Донецькою Народною Республікою є недійсними відповідно до пункту 2, 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (а.с. 40-41).
Позивач не погоджується із такою відмовою і вважає, що орган Пенсійного фонду України неправомірно відмовив у зарахуванні до пільгового стажу відповідних періодів роботи позивача.
Отже, спір між сторонами виник з підстав не зарахуванням органом Пенсійного фонду України періодів роботи позивача у пільговому еквіваленті для призначення пенсії за вислугу років.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За змістом статті 1 Протоколу першого до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Таким чином, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування ».
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.
Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Частиною 4 вказаної статті передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пунктом 16 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Аналіз зазначених норм права дає підстави зробити висновок, що необхідними умовами для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах є досягнення 60 років і наявність страхового стажу не менше 26 років.
Згідно ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та ч. 1 ст. 48 Кодексу законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 року було затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За змістом пункту 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами, наявними у матеріалах справи, разом із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивач надав до органу Пенсійного фонду України копію трудової книжки та уточнюючі довідки від 10.09.2018 року №09/189 та від 10.09.2018 року №09/190 про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки (пільгові довідки).
Дослідивши зазначені документи, а також проаналізувавши їх зміст, суд зазначає, що записи трудової книжки є послідовними, не містять виправлень, закреслень або суперечливої інформації, а довідки відповідають вимогам щодо змісту і форми, встановлених Порядком №637, що також не заперечувалось представником відповідача у письмовому відзиві на позов.
Щодо доводів відповідача, викладених в оскаржуваному рішенні, яким позивачу було відмовлено у призначенні пенсії, а також у відзиві на позов, про те, що довідки, видані на тимчасово окупованій території не можуть бути взяті до уваги, суд зазначає наступне.
Так, у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».
Європейський суд з прав людини імпліментував цей принцип у своїй практиці, зокрема у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».
При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.
Відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві, яке знаходиться на непідконтрольній українській владі території, не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у нього права на пенсійне забезпечення
Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.
Тобто в розрізі даної справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 28 серпня 2018 року у справі №175/4336/16-а, від 25 вересня 2018 року у справі №242/65/17.
Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За урахуванням наведеного, а також встановлених у ході розгляду справи обставин, суд дійшов висновку, що надані позивачем документи підтверджують періоди його роботу на посадах, які дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, а тому повинні бути зараховані до стажу роботи позивача, необхідного для призначення пенсії, у зв`язку з чим рінення відповідача, оформлене листом від 14.06.2019 року №322/0321/29 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу періоди робити та повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 31.05.2019 року, суд зазначає наступне.
Так, поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".
Таким чином відповідач як суб`єкт владних повноважень не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд. Безперечно, правомірним у даному випадку виходячи із фактичних обставин конкретних правовідносин є лише один варіант поведінки.
Тож у кожному конкретному випадку на підставі досліджених судом конкретних обставин у справі суд оцінює законність, обсяг, способи та межі застосування дискреційних повноважень представниками владних органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.
Крім того, відповідно до роз`яснення Верховного Суду наданого у Постанові Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 березня 2018 року по справі №823/795/17 (адміністративне провадження №К/9901/2159/17) зазначено, що суди розглядають спори про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень, та зобов`язання вчинити певні дії з точки зору дискреційних повноважень, під якими, розуміються повноваження обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є законною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».
Таким чином Верховний Суд зазначив, що якщо відмова відповідного органу (суб`єкта владних повноважень) визнана судом протиправною, а іншого варіанту поведінки у суб`єкта владних повноважень за законом не існує, то суд має право зобов`язати такий орган влади вчинити конкретні дії, які б гарантували захист прав і свобод позивача.
Застосування судами зазначеного способу захисту права не можливо вважати втручанням у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень. якщо встановлено, що дії суб`єкта владних повноважень є протиправними, та враховуючи, обраний позивачем належний спосіб захисту порушеного права який у спірному випадку є зобов`язання відповідача вчинити певні дії.
З урахуванням наведеного, суд зазначає, що прийняття відповідачем безпідставного та необґрунтованого рішення є по суті зловживанням своїми повноваженнями та вимагає застосування судом ефективного способу відновлення порушеного права позивача шляхом зобов`язання відповідача вчинити певні дії.
Водночас не підлягає задоволенню позовна вимога щодо здійснення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом надання звіту про виконання судового рішення, з огляду на наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Отже, встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду.
При цьому, суд звертає увагу на той факт, що позивач заявляючи позовну вимогу про здійснення судового контролю за виконанням судового рішення в порядку, передбаченому ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України, жодним чином не обґрунтував її.
Отже, у даному випадку суд не знаходить підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень, адже у суду не має достатніх підстав вважати, що відповідач буде перешкоджати його виконанню або ухилятися від цього після набрання рішенням законної сили. Доказів зворотного позивачем не надано.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
В той же час, і ч. 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить із того, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
За таких обставин, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1 536,80 грн., понесені позивачем згідно квитанції №78 від 03.07.2019 року №79 від 03.07.2019 року (а.с. 6,7).
Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати рішення відділу з призначення та перерахунку пенсій №17 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 14.06.2019 року №322/0321/29 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу періоди роботи ОСОБА_1 з 14.11.2001 року по 01.11.2008 року, з 01.11.2008 року по 01.12.2008 року на Закритому акціонерному товаристві "Мініметалургійний завод "Істіл (Україні)", з 01.12.2008 року по 12.08.2009 року на Закритому акціонерному товаристві "Донецький електрометалургійний завод", з 12.08.2009 року по 30.09.2009 року, з 01.10.2009 року по 01.02.2010 року, 01.02.2010 року по 01.05.2010 року, з 01.05.2010 року по 30.06.2011 року, з 01.07.2011 року по 31.07.2011 року, з 01.08.2011 року по 31.12.2011 року, з 01.01.2012 року по 31.03.2012 року, з 01.04.2012 року по 30.04.2012 року, з 01.05.2012 року по 30.09.2013 року, з 01.10.2013 року по 15.01.2014 року на Приватному акціонерному товаристві "Донецький електрометалургійний завод".
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 при призначення пенсій від 31.05.2019 року з урахуванням обставин, встановлених у рішенні суду.
В іншій частині заявлених вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець