Справа № 2а-12454/09/2670
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2010-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Вн. № < Внутрішній Номер справи >
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 січня 2010 року 12:29 № 2а-12454/09/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Блажівської Н. Є., при секретарі судового засідання Миколаєнко І. О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

За позовом ТОВ «Науково-інженерний центр випробувань та матеріалів захисту»
до Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі міста Києва
проскасування вимоги

У судовому засіданні 13 січня 2010 року відповідно до пункту 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України проголошено вступну та резолютивну частину Постанови.

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И

ТОВ «Науково-інженерний центр випробувань та матеріалів захисту»(надалі також «Позивач») звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі міста Києва (надалі також «Відповідач») про скасування вимоги № Ю-1902у від 5 липня 2009 року Управління Пенсійного фонду України у Голосіївському районі міста Києва про сплату боргу у розмірі 77 875,71 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що вимога Управління Пенсійного фонду України у Голосіївському районі міста Києва № Ю-1902у від 5 липня 2009 року про сплату боргу у розмірі 77 875,71 грн. є незаконною, прийнята з порушенням вимог чинного законодавства України, а тому підлягає скасуванню.

Представники Позивача в судовому засіданні покликалися на те, що оскаржувану вимогу винесено Відповідачем з порушенням положень Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1.

Так, як вказала представник ТОВ «Науково-інженерний центр випробувань та матеріалів захисту», в оскаржуваній вимозі не зазначено правової підстави її прийняття, не вказано реквізитів рішення, на підставі якого сформовано вимогу, а також в порядковому номері оскаржуваної вимоги зазначено літеру «у», що свідчить про її узгодження, що, на думку представника Позивача, не відповідає вимогам чинного законодавства України, оскільки вказана вимога не була узгодженою.

Представник Позивача також зазначила про те, що згідно вимоги Відповідача № Ю-1902у від 5 липня 2009 року підлягає стягненню недоїмка в сумі 77 875,71 грн., однак аргументування та документального підтвердження суми зазначеної недоїмки Відповідачем не зазначено та не надано.

Представник Відповідача Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі міста Києва, в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила, вказавши на їх необґрунтованість та безпідставність.

В обґрунтування заперечень на позов представником Відповідача було зазначено про законність та відповідність положенням чинного законодавства України вимоги Управління Пенсійного фонду України у Голосіївському районі міста Києва № Ю-1902у від 5 липня 2009 року.

На думку представника Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі міста Києва, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування`підставою для узгодження вимоги про сплату недоїмки та оскарження її в судовому порядку є незгода страхувальника із розрахунком суми недоїмки, а не зауваження щодо її оформлення.

Як вказала в судовому засіданні представник Відповідача, відповідно до вимог чинного законодавства України, вимога формується на підставі даних особових рахунків платників на всю суму боргу, що і відображено у вимозі № Ю-1902у від 5 липня 2009 року. Станом на 5 липня 2009 року Позивач за даними картки його особового рахунку мав заборгованість зі сплати страхових внесків на загальну суму 77 875,71 грн.

Враховуючи вищезазначене, представник Відповідача покликалася на відсутність правових підстав для скасування вимоги Управління Пенсійного фонду України у Голосіївському районі міста Києва № Ю-1902у від 5 липня 2009 року.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників Позивача та представника Відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування`від 9 липня 2003 року № 1058-IV (надалі також «Закон № 1058»).

Підстави, порядок складання та надсилання територіальними органами Пенсійного фонду України страхувальникам, які мають недоїмку, вимог про їх сплату, а також порядок їх узгодження та підстави оскарження в судовому порядку визначено частиною 3 статті 106 Закону № 1058.

Так, відповідно до частини 3 статті 106 Закону № 1058 територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Процедуру реєстрації та обліку платників внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, обчислення і сплати страхових внесків та інших платежів до бюджету Пенсійного фонду України підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності і господарювання та фізичними особами, нарахування і сплати фінансових санкцій та пені, подання страхувальниками звітності управлінням Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах визначено Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1 (надалі також «Інструкція»).

Частиною 8 Інструкції визначено порядок стягнення заборгованості зі страхувальників.

Так, відповідно до пункту 8. 1 Інструкції суми страхових внесків, своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені пунктами 5.1, 5.2, 5.3 цієї Інструкції, у тому числі обчислені органами Пенсійного фонду, уважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Органи Пенсійного фонду надсилають страхувальникам вимогу про сплату недоїмки в таких випадках: а) якщо дані документальних перевірок результатів діяльності страхувальника свідчать про донарахування сум страхових внесків; б) якщо страхувальник має на кінець звітного базового періоду недоїмку зі сплати страхових внесків; в) якщо страхувальник має на кінець звітного періоду борги зі сплати фінансових санкцій (штрафів) та пені. У випадку а) вимога надсилається одночасно з актом документальної перевірки. У випадку б) вимога надсилається щомісяця протягом п`яти робочих днів, наступних за звітним базовим періодом. Вимога формується на підставі даних особових рахунків платників на всю суму боргу. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Сума боргу у вимозі проставляється у гривнях з двома десятковими знаками. Вимога формується на суму боргу, який не менше 10 грн.

Згідно з абзацом 1 пункту 8.3 Інструкції вимога формується на підставі актів документальних перевірок та облікових даних з карток особових рахунків страхувальників за формою згідно з додатком 9 цієї Інструкції (для страхувальника юридичної особи) або за формою згідно з додатком 10 цієї Інструкції (для страхувальника - фізичної особи).

Управлінням Пенсійного фонду України в Голосіївському районі міста Києва було проведено перевірку своєчасності, достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-інженерний центр випробувань виробів та матеріалів захисту`за період з 1 жовтня 2002 року по 21 грудня 2006 року, за результатами якої Позивачу було донараховано своєчасно не нарахованих та несплачених страхових внесків за період з 1 квітня 2005 року по 30 квітня 2006 року в сумі 48 334, 79 грн., виявлена сума простроченої заборгованості зі сплати страхових внесків за платником 47 569,12 грн., про що складено Акт перевірки № 2650 від 22 грудня 2006 року.

Крім того, як вбачається зі змісту Картки особового рахунку страхувальника юридичної особи або фізичної особи, яка має найманих працівників (32 %, 4 %, 42 %) Розділ І ТОВ «НІЦ ВВМЗ`за період з 1 грудня 2006 року по 3 листопада 2009 року, на кінець базового періоду (станом на 5 липня 2009 року) Позивач має заборгованість зі сплати фінансових санкцій в сумі 33 623, 15 грн., застосованих до нього Рішенням № 1237 від 25 грудня 2006 року про застосування фінансових санкцій за наслідками документальної перевірки, оформленої Актом перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 22 грудня 2006 року № 2650.

Згідно з пунктом 4 частини 9 Закону № 1058 виконавчі органи Пенсійного фонду застосовують до страхувальників такі фінансові санкції: за донарахування територіальним органом Пенсійного фонду або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначених сум за кожний повний або неповний місяць, за який донараховано ці суми.

Відповідно до частини 14 статті 106 Закону № 1058 суми пені та фінансових санкцій, застосованих за порушення порядку та строків обчислення, нарахування та сплати страхових внесків стягуються в тому ж порядку, що й недоїмка із сплати страхових внесків. Суми пені та штрафів можуть бути включені до вимоги про сплату недоїмки, якщо застосування цих фінансових санкцій пов`язано з виникненням та сплатою недоїмки.

5 липня 2009 року Управлінням Пенсійного фонду України в Голосіївському районі міста Києва виставлено Позивачу вимогу про сплату боргу № Ю-1902у, в якій зазначено загальну суму заборгованості зі сплати страхових внесків 77 875, 71 грн.

Рішенням Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі міста Києва про результати розгляду скарги № 12212/02 від 10 вересня 2009 року скаргу Позивача залишено без задоволення та визначено, що вимога № Ю-1902 від 5 липня 2009 року складена відповідно до вимог чинного законодавства, а, відповідно, скасуванню не підлягає.

Суд звертає увагу на те, що як випливає з пояснень представників Позивача в судовому засіданні та матеріалів справи, Позивач не оскаржує вимогу Відповідача по суті (тобто не оскаржує визначену суму заборгованості), а лише покликається на порушення порядку оформлення оскаржуваної вимоги.

Стосовно посилань представника Позивача на відсутність реквізитів рішення, на підставі якого було сформовано вимогу, Суд звертає увагу на те, що вказана вимога Відповідача формувалася на кінець базового періоду та на підставі даних особових рахунків платника на всю суму боргу.

Пунктом 8. 2 Інструкції передбачений перелік підстав надсилання органами Пенсійного фонду України вимог про сплату недоїмки страхувальникам. Суд звертає увагу на те, що передбачені даною нормою права підстави є самостійними та не залежать одна від одної.

Так, органи Пенсійного фонду надсилають страхувальникам вимогу про сплату недоїмки в таких випадках: а) якщо дані документальних перевірок результатів діяльності страхувальника свідчать про донарахування сум страхових внесків; б) якщо страхувальник має на кінець звітного базового періоду недоїмку зі сплати страхових внесків; в) якщо страхувальник має на кінець звітного періоду борги зі сплати фінансових санкцій (штрафів) та пені (пункт 8. 2 Інструкції).

Відтак, Суд звертає увагу на те, що у випадку, коли вимога про сплату боргу формується на підставі даних документальних перевірок результатів діяльності страхувальника, в такому випадку у виставленій вимозі повинно бути зазначено рішення, на підставі якого така вимога формується.

Водночас, якщо органом Пенсійного фонду України виявлено наявність у страхувальника на кінець звітного базового періоду недоїмки зі сплати страхових внесків чи боргів зі сплати фінансових санкцій (штрафів) та пені (підпункти б) та в) пункту 8. 2 Інструкції), вимога про сплату боргу в такому випадку формується на підставі даних особових рахунків платника (зокрема, на підстав Картки особового страхувальника юридичної особи або фізичної особи, яка має найманих працівників), а відтак, посилання представників Позивача на відсутність в оскаржуваній вимозі Відповідача реквізитів рішення, на підставі якого сформовано вимогу, є безпідставними та необґрунтованими.

Відповідно до абзацу 4 пункту 8. 3 Інструкції при формуванні вимоги їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: 1-ша частина - літери «Ю»(вимога до юридичної особи) або «Ф»(вимога до фізичної особи), 2-га частина - порядковий номер, 3-тя частина - літера «У»(узгоджена вимога).

Відповідно до абзацу 4 частини 3 статті 106 Закону № 1058 страхувальник у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки, зазначеної у вимозі про сплату недоїмки, узгоджує її з органами Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, а в разі неузгодження вимоги із органами Пенсійного фонду має право на оскарження вимоги в судовому порядку.

Відтак, Суд звертає увагу на те, що вищевказаною нормою права передбачено єдину підставу для узгодження вимоги про сплату недоїмки та оскарження вимоги в судовому порядку, а саме незгода страхувальника із розрахунком сум недоїмки.

В спірних правовідносинах Позивачем оскаржується вимога Відповідача на невідповідність її вимогам щодо процедури прийняття, на невірне визначення суми недоїмки Позивач не покликається.

Тому, посилання представника Позивача на відсутність узгодження оскаржуваної вимоги Судом не приймається до уваги.

Таким чином, враховуючи вищевказане, Судом встановлено, що станом на 3 липня 2009 року за Позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-інженерний центр випробувань виробів та матеріалів захисту», обліковується заборгованість зі сплати внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в загальному розмірі 77 875, 71 грн.

Згідно зі статтею 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах та відповідно до законів України.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: …(3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві докази Позивача є необґрунтованими, та відповідно такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 99, 100, 158, 159, 160, 161, 162, 163 та 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова відповідно до частини 1 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Н. Є. Блажівська