Справа № 825/529/16
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2019-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

06 серпня 2019 року

м. Київ

справа №825/529/16

адміністративне провадження №К/9901/10064/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Рибачука А.І.,

суддів: Бучик А.Ю., Стеценка С.Г.,

розглянувши у порядку попереднього розгляду у касаційній інстанції адміністративну справу № 825/529/16

за позовом Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Українські склади будматеріалів» про скасування запису державного реєстратора, провадження у якій відкрито

за касаційною скаргою ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16.06.2016, ухвалену у складі колегії суддів: головуючого судді Грибан І.О., суддів Беспалова О.О., Парінова А.Б., -

ВСТАНОВИВ:

І. РУХ СПРАВИ

1. У березні 2016 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» звернулось до суду з позовом, в якому просило скасувати запис від 16.02.2016 № 5011980 державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, друкованих засобів масової інформації, легалізації громадських формувань Чернігівського міського управління юстиції Чернігівської області про припинення ТОВ «МПТ» ().

Позов обґрунтовано тим, що оспорюваний запис є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки ТОВ «МПТ» не було здійснено всіх розрахунків за кредитною заборгованістю перед банком на загальну суму 79 695 672,93 грн., що виключає вчинення реєстраційної дії з припинення юридичної особи в результаті її ліквідації на підставі рішення про припинення юридичної особи, прийнятого учасниками юридичної особи або відповідного органу юридичної особи.

2. Чернігівський окружний адміністративний суд постановою від 19.06.2016 задовольнив позовні вимоги.

3. Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 16.06.2016 скасував рішення суду першої інстанції, ухвалив нове - про відмову у задоволенні позовних вимог.

4. 05.07.2016 ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» звернулось до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16.06.2016, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.04.2016 - залишити в силі.

5. Вищий адміністративний суд України ухвалою від 11.07.2016 відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребував матеріали справи.

6. 15.12.2017 розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03.10.2017 «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено в новій редакції.

Пунктом 4 частини першої розділу VII «Перехідні положення» КАС України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (частини третя статті 3 КАС України).

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

7. 24.11.2015 до державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, друкованих засобів масової інформації, легалізації громадських формувань звернувся ОСОБА_1 з приводу внесення рішення учасників ТОВ «МПТ» щодо припинення юридичної особи шляхом ліквідації.

В той самий день державним реєстратором проведено реєстраційну дію стосовно внесення рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті ліквідації та внесено відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (далі - ЄДР) згідно зі статтею 34 Закону України від 15.05.2003 № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємці» (далі - Закон № 755-IV, тут і надалі в редакції, яка діяла на час виникнення спірних відносин).

30.11.2015 у спеціалізованому друкованому засобі масової інформації «Бюлетень державної реєстрації» № 337 (32) було опубліковано оголошення про ліквідацію ТОВ «МПТ» (), не пов`язане з банкрутством юридичної особи. Головою комісії з припинення призначений ОСОБА_1 , відповідно до змісту оголошення встановлений строк пред`явлення кредиторами вимог до юридичної особи - 30.01.2016.

Також встановлено, що між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «МПТ» (правонаступник - ТОВ «Северин Систем») () було укладено Кредитний договір про відкриття кредитної лінії від 21.06.2011 № 686-11, зі змінами внесеними договорами про внесення змін до нього: від 26.03.2012 за № 1/686-11/324, від 25.04.2012 за № 2/686-11/558, від 03.05.2012 за № 3/686-11/668, від 19.06.2012 за № 4/686-11/818, від 26.06.2012 за № 5/686-11/829, від 06.09.2012 за № 6/686-11/983, від 31.10.2012 за № 7/686-11/1040, від 09.11.2012 за № 8/686-11/1057, від 09.11.2012 за № 9/686-11/1058, від 28.12.2012 за № 10/686-11/1177, від 30.07.2013 за № 11/686-11/152.

21.12.2015 ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» направило на адресу голови комісії з припинення ОСОБА_1 письмову заяву про кредиторські вимоги на загальну суму 79 695 672,93 грн.

16.02.2016 державним реєстратором внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запис № 5011980 про державну реєстрацію припинення ТОВ «МПТ» за рішенням засновників.

Такий запис внесено на підставі заяви голови ліквідаційної комісії ОСОБА_1 про проведення державної реєстрації припинення ТОВ «МПТ» в результаті його ліквідації.

ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

8. Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що оскільки Законом № 755-IV не встановлений обов`язок державного реєстратора під час вчинення реєстраційної дії - припинення юридичної особи в результаті її ліквідації на підставі рішення про припинення юридичної особи, прийнятого учасниками юридичної особи або відповідного органу юридичної особи, перевіряти завершення розрахунків з кредиторами юридичної особи, яка припиняється, то держаний реєстратор діяв у межах та у спосіб встановлений Законом.

Проте, зважаючи, що судовий захист в Україні полягає у відновленні порушеного правового статусу особи, у якому вона перебувала до порушення її прав, суд прийшов до висновку, про необхідність скасувати оспорюваний запис про припинення ТОВ «МПТ», оскільки воно не здійснило необхідних розрахунків з ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» за вказаним вище кредитним договором про відкриття кредитної лінії.

Останнє виключає можливість подачі ТОВ «МПТ» до державного реєстратора заяви про державну реєстрацію припинення юридичної особи в результаті її ліквідації згідно з вимогами пункту 12 статті 17 Закону № 755-IV.

9. Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив із того, що Законом № 755-IV не передбачений обов`язок державного реєстратора під час вчинення реєстраційної дії припинення юридичної особи в результаті її ліквідації на підставі рішення про припинення юридичної особи, прийнятого учасниками юридичної особи або відповідного органу юридичної особи, перевіряти завершення розрахунків з кредиторами юридичної особи, яка припиняється. Також апеляційний суд зазначив, що чиним законодавством чітко визначено порядок оскарження відмови у задоволенні вимог кредитора або бездіяльності ліквідаційної комісії. А розгляду та задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

10. Касаційна скарга мотивована, зокрема тим, що внесення державним реєстратором до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців запису від 16.02.2016 № 5011980 про державну реєстрацію припинення ТОВ «МПТ» унеможливлює стягнення Банком заборгованості з ТОВ «МПТ» та його фінансових/майнових поручителів на загальну суму 79 695 672, 93 грн., що порушує охоронюваний законом інтерес позивача, як кредитора ТОВ «МПТ».

V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

11. Розглядаючи справу по суті заявлених позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій керувалися тим, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

12. Проте такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм процесуального права.

13. Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

14. За правилами частини другої статті 2 КАС України (у редакції, чинній на момент розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

15. Відповідно до частини третьої статті 19 КАС України (у редакції, яка дії з 15.12.2017) адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

16. У справі, що розглядається, суди попередніх інстанцій під час розгляду спору виходили з того, що цей спір є публічно-правовим і належить до юрисдикції адміністративних судів. На думку колегії суддів, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм права з огляду на нижченаведене.

17. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС України (у редакції, чинній на час звернення до суду з позовом) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС України).

18. Аналогічна норма міститься у пункті 1 частини першої статті 19 КАС України, у чинній на сьогодні редакції, яка передбачає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

19. Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

20. У справі, про перегляд судових рішень в якій подано касаційну скаргу, спір стосується неможливості задоволення вимог кредитора з огляду на реєстрацію припинення ТОВ «МПТ».

21. Об`єктом судового захисту є права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 поняття «охоронюваний законом інтерес» треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим засадам.

22. Справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб`єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єктів, а ці суб`єкти відповідно зобов`язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб`єкта. Якщо суб`єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб`єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції і, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

23. У цьому спорі суди попередніх інстанцій давали правову оцінку реєстраційним діям державного реєстратора щодо запису про державну реєстрацію припинення ТОВ «МПТ» на предмет того, чи діяв державний реєстратор на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (пункт 1 частини другої статті 2 КАС України).

24. Разом з цим, відповідно до частини другої статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

25. Статтею 10 Закону № 755-IV встановлено спростовувану презумпцію відомостей, внесених до ЄДР, з огляду на що запис про припинення юридичної особи не є беззастережним доказом того, що юридична особа дійсно припинилася та більше не існує. В той же час, якщо процедуру ліквідації не було здійснено належним чином, зокрема щодо виплати грошових сум кредиторам юридичної особи, то внесення до ЄДР запису про припинення цієї юридичної особи не тягне її припинення, а також припинення права на задоволення вимог кредитора. У подібних випадках до ЄДР вносяться зміни про відміну державної реєстрації припинення юридичної особи на підставі судового рішення, яке набрало законної сили (пункт 2 частини першої статті 25 цього ж Закону).

26. Спір про відміну державної реєстрації припинення юридичної особи є спором про наявність або відсутність цивільної правоздатності та господарської компетенції (можливості мати господарські права та обов`язки). Цей спір не є спором у сфері публічно-правових відносин, навіть якщо виник у зв`язку з протиправним внесенням до ЄДР суб`єктом владних повноважень запису про припинення юридичної особи; не є спором, що виникає із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин; не є спором, що виникає у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, а є спором про абстрактну можливість брати участь у конкретних правовідносинах.

27. При цьому процесуальне законодавство не визначає юрисдикційну належність такого спору, тобто існує прогалина процесуального закону.

28. Така прогалина заповнена правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, висловленим у постанові від 20.09.2018 (справа № 813/6286/15) шляхом застосування аналогії закону. Велика Палата Верховного Суду у тій справі виходила із того, що подібні спори є найбільш наближеними до спорів, пов`язаних з діяльністю або припиненням діяльності юридичної особи, тому повинні розглядатись за правилами господарського судочинства.

29. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) в редакції, чинній на час звернення з позовом до суду, господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов`язаними зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

30. Зазначені приписи кореспондуються з положеннями пункту 3 частини першої статті 20 ГПК України у нині діючій редакції.

31. Отже, оскільки спірні правовідносини є найбільш наближеними до правовідносин, пов`язаних з діяльністю або припиненням діяльності юридичної особи, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що цей спір не є публічно-правовим і має вирішуватися судами за правилами ГПК України.

32. При цьому визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу господарського судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

33. У справі № 813/6286/15, яку переглядала Велика Палата Верховного Суду, як і у справі, що розглядається, позивачі звернулася до суду з позовом про визнання протиправними дій реєстраційної служби щодо внесення до ЄДР реєстраційного запису про припинення юридичної особи, що в свою чергу свідчить про подібність правовідносин.

34. Не обговорюючи питання правильності застосування судами норм матеріального права, колегія суддів вважає, що в зазначеній вище правовій ситуації суди помилково розглянули справу в порядку адміністративного судочинства.

35. Відповідно до частини першої статті 354 КАС України порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.

36. За таких обставин ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню, а провадження в адміністративній справі - закриттю.

37. Якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ (частина перша статті 239 КАС України).

Керуючись статтями 343, 354, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» задовольнити частково.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.04.2016 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16.06.2016 у справі № 825/529/16 скасувати.

Провадження у справі № 825/529/16 за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю про скасування запису державного реєстратора - закрити.

Роз`яснити позивачеві, що справу належить розглядати в порядку господарського судочинства.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

А.І. Рибачук

А.Ю. Бучик

С.Г. Стеценко ,

Судді Верховного Суду