Справа № 240/6983/19
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 року м. Житомир справа №240/6983/19

категорія 112030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Майстренко Н.М.,

за участю секретаря судового засідання - Миськової О.В.

та за участю: представника позивача - Коваленко Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області про зобов`язання призначити пенсію на пільгових умовах,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов`язати Житомирське об`єднане управління Пенсійного фонду України у Житомирській області призначити пенсію на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В обґрунтування позову зазначає, що до заяви ним були надані всі необхідні документи для призначення цього виду пенсії.

Ухвалою від 27.05.2019 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 11.06.2019.

На адресу суду 11.06.2019 надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву зазначено, що згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу, до спеціального стажу заявнику зарахований період з 01.05.1998 по 29.05.1998. За наявними документами спеціальний стаж становить 29 днів. Відповідач вважає, що рішенням Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області у призначенні пенсії за віком по списку №2 зі зниженням пенсійного віку ОСОБА_1 відмовлено через відсутність необхідного пільгового стажу роботи (7 років 6 місяців). Відповідач просить відмовити позивачу в задоволенні позову.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян (постанова Верховного Суду від 22.10.2018 у справі №235/2357/17).

Ухвалою суду від 04.07.2019 закрито підготовче провадження і призначено адміністративну справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

У січні 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, підтверджуючи необхідний стаж роботи трудовою книжкою та повідомивши, що підприємство, на якому він працював, знаходиться на непідконтрольній Україні території.

Відповідач листом від 21.03.2019 №2865/03.2 повідомив, що рішенням Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи. Так, до спеціального стажу зарахований лише період з 01.05.1998 по 29.05.1998, тобто 29 днів.

Наявність у позивача загального трудового стажу під час судового розгляду справи відповідачем не заперечувалась.

Відповідно до довідки Управління праці та соціального захисту населення Богунського району департаменту соціальної політики Житомирської міської ради від 20.02.2019 №94 ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні як внутрішньо переміщена особа.

Вирішуючи спір по суті, судом враховується, що статтею 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (у редакції, чинній на час звернення позивача із заявою) право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 цього Закону на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими з умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах стало незарахування позивачу до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком 2, періоду роботи з 07.09.1984 по 29.05.1998, оскільки згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу підтверджено тільки 29 днів спеціального стажу, і у відповідача відсутні відомості про умови праці позивача у зазначений період.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України за №637 від 12.08.1993 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно пункту 1 цього Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 20 вказаного Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Дослідженням трудової книжки позивача встановлено, що у ній наявні всі необхідні записи щодо періодів роботи позивача. Так, у трудовій книжці позивача 07.09.1984 року зроблено запис №5 про те, що він прийнятий майстром по будівництву промислових приміщень і споруд в Управління "Доменстрой" тресту "Комунарськстрой"; запис №6 від 02.07.1990 про переведення на посаду прораба (укр. - виконавця робіт) тресту "Алчевськстрой" (після перейменування тресту "Комунарськстрой"), де працював до звільнення 29.05.1998 року.

На час роботи позивача на цих посадах чинними нормативно-правовими документами, які встановлювали умови визначення шкідливих та важких умов праці, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, були постанова Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956 та постанова Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162.

Так, згідно з пп. "Б" розділу XXIX "Строительство зданий и сооружений: промышленных, енергетических, гидротехнических, дорожно-мостовых, транспорта и связи, жилых и культурно-бытовых, а также надземных зданий и сооружений шахт, рудников и коммуникаций" постанови Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956 професії "майстер" та "виконроб" визнавались такими, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за списком №2.

Розділом XXVII постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162 про затвердження "Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", який має назву "Будівництво, реконструкція, технічне переоснащення, реставрація та ремонт будівель, споруд та інших обєктів" під кодами 2290000б-23419 та 2290000б-24441 посади майстра і виконавця робіт віднесено до таких, що надають право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Записи у трудовій книжці здійснено у відповідності до вимог чинного законодавства, вони не містять виправлень, засвідчені печаткою підприємства і дефектів їх вчинення не мають.

Значення трудової книжки як основного документа, що підтверджує пільговий стаж роботи, встановлено статтею 62 Закону №1788-ХІІ, і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

У суду немає підстав ставити під сумнів відомості у трудовій книжці як такі, що підтверджують пільговий стаж роботи, зокрема, допускати, що умови роботи передбачали неповний робочий день і є додаткова необхідність підтверджувати цей час. Судом також приймається до уваги те, що обставини, які підлягають встановленню у даній справі і доказуванню, значно віддалені у часі. При цьому, суд враховує ступінь вини позивача у відсутності повного об`єму необхідних для реалізації його прав документів та повноті записів у наявних підтверджуючих пільговий стаж документах, з огляду на те, що обов`язок належного оформлення таких документів покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб.

Крім того, судом враховується, що наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок №383).

Зазначений Порядок № 383 регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно в дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці на час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць умовами праці після 21.08.1992.

Після 21.08.1992 основними документами, які підтверджують пільговий стаж - період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Враховуючи наведене положення законодавства, позивач має безспірне право на зарахування до пільгового стажу за Списком №2 періоду роботи з 07.09.1984 по 21.08.1992 на посаді майстра та виконавця робіт, оскільки цей стаж підтверджується записами у трудовій книжці, названі професії передбачені чинним у вказаний період роботи Списком №2, у який підтвердження пільгового стажу результатами проведення атестації робочих місць чинним законодавством не передбачено.

Що стосується періоду після 21.08.1992 року, то позивачем під час судового розгляду справи також були надані документи, видані окупаційною владою, а саме:

- довідка адміністрації м. Алчевска від 19.09.2017 №77/2646 про те, що комунальне підприємство "Доменстрой м. Алчевська" ліквідоване на підставі рішення Алчевської міської ради від 30.07.2009 №46/31;

- архівна довідка адміністрації м. Алчевска від 19.09.2017 №77/2647 про те, що архівним відділом 05.06.2010 прийняті на зберігання документи по особовому складу в кількості 541 справи за 1954-2009 (розрахункові відомості по нарахуванню заробітної плати працівникам та службовцям 1954-2009, особисті картки звільнених 1954-2009, накази по особовому складу 1954-2009, трудові книжки (348 книги), накази "Про результати проведення атестації робочих місць по умовам праці" за 1994-1999, 2001-2006, 2006-2009, від комунального підприємства "Доменстрой м. Алчевська";

- архівна довідка від 19.09.2017 №77/2638, в якій зазначено, що ОСОБА_1 дійсно працював в управлінні "Доменстрой" треста "Коммунарскстрой" майстром з 07.09.1984 (наказ №146-к від 07.09.1984), прорабом з 02.07.1990 (наказ про переведення в переданих на зберігання документах відсутній) по 29.05.1998 (наказ №52-к від 01.06.1998);

- архівна копія наказу від 29.04.1994 №26 корпорації "Укрстрой" Трест "Алчевскстрой" СУ "Доменстрой" від 19.09.2017 №77/2645 "Про затвердження списку працівників, яким підтверджено право на пільгову пенсію", яким затверджено список професій, робочих місць, яким підтверджено право на пільгову пенсію відповідно до списку №2;

- з архівної копії ПСО КП "Алчевскстрой" КСП "Доменстрой" наказу від 01.06.1998 №52-к вбачається, що ОСОБА_1 звільнено з посади прораба 29.05.1998 за власним бажанням.

Як пояснив представник позивача, відповідач відмовився приймати до розгляду зазначені документи з тих підстав, що вони видані окупаційною владою.

У жодній мірі не стверджуючи про наявність законної можливості врахувати відомості, вказані у зазначених документах, суд однак констатує, що відповідач, реалізуючи матеріально-правові засади діяльності суб`єкта владних повноважень, закріплені у ч. 2 ст. 2 КАС України, зокрема і щодо прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мали значення для його прийняття, самоусунувся від виконання цього обов`язку, не вчинивши жодних дій на перевірку повідомлених позивачем даних.

При цьому, такий обов`язок прямо закріплений у ч. 3 ст. 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якою передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Переклавши тягар доведення на позивача, який і так опинився у скрутному становищі, будучи внутрішньо переміщеною особою, відповідач порушив основоположні засади діяльності державного органу.

Суд зазначає, що Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі "Ковач проти України" від 07.02.2008, п.59 рішення у справі "Мельниченко проти України" від 19.10.2004, п.50 рішення у справі "Чуйкіна проти України" від 13.01.2011, п.54 рішення у справі "Швидка проти України" від 30.10.2014 тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Згідно з п. п. 4, 23 ч. 1 Європейської соціальної хартії від 03.05.1996 року, ратифікованої Законом України "Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої)" №137-V 14.09.2006, усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень для них самих та їхніх сімей та кожна особа похилого віку має право на соціальний захист.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що з урахуванням вимог п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", позивач відповідає всім критеріям, необхідним для призначення пенсії на пільгових умовах: за віком, страховим та пільговим стажем, у зв`язку з чим відмова відповідача у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах є протиправною, а тому суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, визнавши цю відмову протиправною, та задовольнивши позовні вимоги про зобов`язання Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з моменту звернення за її призначенням.

Щодо заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд зазначає наступне.

Так, подання відповідачем - суб`єктом владних повноважень до суду звіту про виконання рішення суду можливо виключно у випадку встановлення судового контролю за виконанням рішення.

Частиною першою статті 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Аналіз наведених норм свідчить на користь висновку, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

Поряд з цим суд враховує, що позивачем не наведено причин та не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду.

Приймаючи до уваги обставини даної справи, суд не вважає за необхідне зобов`язувати суб`єкта владних повноважень подавати звіт про виконання даного судового рішення та встановлювати судовий контроль за виконанням рішення суду в даній справі.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Натомість, у даній справі відповідачем не доведено правомірності своїх рішень.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням ч. 1 ст. 139 КАС України, суд приходить до висновку про необхідність відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області сплаченого позивачем судового збору у сумі 768,40 грн.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246, 371 КАС України,

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Житомирське об`єднане управління Пенсійного фонду України у Житомирській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з моменту звернення за її призначенням.

Відшкодувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у сумі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області (вул. Перемоги, 55, Житомир, 10003, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.М. Майстренко

Повне судове рішення складене 08 серпня 2019 року