Справа № 349/1197/19
Суддя: Лошак О. О.
Дата ухвалення: 2019-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 349/1197/19
Провадження № 2-а/349/21/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06 серпня 2019 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Лошак О.О.

з участю секретаря судового засідання Сірко І.В.

учасники судового провадження:

позивач ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу № 349/1197/19 за позовом ОСОБА_1 до Рогатинського ВП Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області, інспектора поліції Базюка Миколи Ігоровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обгрунтування позову зазначив, що 04 липня 2019 року інспектором Рогатинського відділення поліції Базюком М.І. було винесено постанову серія ЕАВ № 1294310 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Вказує, що згідно даної постанови його притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 04 липня 2019 року о 18 год. 33 хв. по вул. Галицькій, 166 в м. Рогатині Івано-Франківської області керував автомобілем марки ВАЗ 2109, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у якого на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання, чим порушив п. 31.4.3 ґ) Правил дорожнього руху України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Позивач зазначає, інспектор патрульної поліції не переконавшись, що конструкція транспортного засобу яким керував позивач відповідає вимогам підприємства-виробника, а також на розсіювачі світлових приладі не нанесено жодного тонування чи покриття, що зменшувало б їх прозорість чи світлопропускання, передчасно виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення. Крім того, не відомо, яким чином встановлено наявність адміністративного правопорушення без застосування спеціальних засобів (приладів, обладнання) або проведення експертизи за допомогою яких можливе встановлення, що на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття. За вказаних обставин позивач просив постанову про накладення адміністративного стягнення по справі скасувати, а провадження по справі закрити.

У судовому засіданні позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити даний позов.

Відповідач, представник відповідача у судове засідання не прибув, не повідомив суд про причини своєї неявки, не подав клопотання про відкладення судового засідання, чи слухання справи без його участі, не подав відзиву на позов, про місце, дату і час судового засідання був повідомлений в установленому законом порядку.

Суд, вислухавши доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини, та зазначає зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Судом встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАВ № 1294310 від 04 липня 2019 року, ОСОБА_1 04 липня 2019 року о 18 год. 33 хв. по вул. Галицькій, 166 в м. Рогатині Івано-Франківської області, керував автомобілем марки ВАЗ 2109, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у якого на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання, чим порушив п. 31.4.3 ґ) Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено, зокрема, особою, щодо якої її винесено. Постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається порушник, чи встановлених останнім доводів.

Разом з тим, при винесенні оскаржуваної постанови інспектором, всупереч ст. 245 КУпАП, не було вжито заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідженні всіх обставин справи. Відповідачем не надано доказів, зокрема пояснень інших учасників руху, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і відеозапису на підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності.

Отже, оскільки позивач заперечує проти вчинення ним правопорушення, відповідач зобов`язаний подати докази на спростування таких заперечень.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на спростування наведених в позові аргументів щодо відсутності самого факту адміністративного правопорушення, сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, без обґрунтування її доказами, передбаченими ст. 251 КУпАП, не може достовірно свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Тому, суд зазначає, що відповідач як суб`єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, повинен був належним чином кваліфікувати дії позивача та зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати свідчення позивача, однак такі докази в матеріалах справи відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, оскільки позивач заперечує скоєння правопорушення, а доказів його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП відповідачем не надано, суд приходить висновку про недоведеність наявності в діях позивача складу даного адміністративного правопорушення та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Дане положення закріплено в ст. 62 Конституції України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 2, 241-244, 286 КАС України ,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Рогатинського ВП Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області, інспектора поліції Базюка Миколи Ігоровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягненн про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнитиповністю.

Скасувати постанову поліцейського Рогатинського ВП Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області Базюка Миколи Ігоровича серії ЕАБ №1294310 від 04 липня 2019 рокупро накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Закрити провадження по справі щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.О.Лошак