Справа № 420/542/19
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/542/19
Головуючий в 1 інстанції: Токмілова Л. М.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Крусяна А.В.,

Яковлєва О.В.

при секретарі: Шатан В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 5 березня 2019р. по справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2019р. ФОП ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ГУ ДФС в Одеській області, в якому просив визнати протиправними та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення за № від 29.10.2018р., яким донараховано податкові зобов`язання з ПДФО у сумі 23 280,94грн. та штрафні санкції у сумі 5 820,24грн.;

- податкове повідомлення-рішення за № від 29.10.2018р., яким донараховано податкові зобов`язання з військового збору у сумі 1 956,02грн. та штрафні санкції у сумі 489,01грн.;

- податкове повідомлення-рішення за № від 29.10.2018р., яким донараховано податкові зобов`язання з ПДВ у сумі 40 409,94грн. та штрафні санкції у сумі 10 102,25грн.;

- податкове повідомлення-рішення за № від 29.10.2018р., яким донараховано штрафні санкції у сумі 680грн.;

- податкове повідомлення-рішення за № від 29.10.2018р., яким донараховано штрафні санкції у сумі 510грн.;

- вимогу про сплату боргу за № від 29.10.2018р.;

- рішення №, яким донараховано єдиний внесок у сумі 20 904,98грн. та штрафні санкції у сумі 3 551,52грн..

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що у вересні 2018р. посадовими особами ГУ ДФС в Одеській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_2 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 30.10.2015р. по 31.12.2017р., за результатами якої 4.10.2018р. складено акт перевірки за №2141/15-32-13-05/ НОМЕР_1 , у висновках якого встановлено низку порушень податкового законодавства України.

На підставі встановлених порушень податковим органом 29.10.2018р. прийнято податкові повідомлення-рішення за №, за №, за №, за №, за №, за № та вимогу про сплату боргу за №.

Позивач вважає вказані рішення ДФС протиправними та незаконними, у зв`язку із чим звернувся в суд із відповідним позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 5 березня 2019р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що податковий орган приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення діяв на підставі та в межах чинних норм податкового законодавства України, оскільки позивачем завищено вартість товаро-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції за перевіряємий період. Крім того, у період, що перевірявся, ФОП ОСОБА_2 не був зареєстрований платником ПДВ, проте його виторг перевищив 1 000 000грн..

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду, що 30.10.2015р. ФОП ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа - підприємець за №0016257, є фізичною особою-підприємцем та основним видом господарської діяльності якого є роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, код згідно з КВЕД: 47.11.

У вересні 2018р. посадовими особами ГУ ДФС в Одеській області проведено документальну планову виїзну перевірку діяльності ФОП ОСОБА_2 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 30.10.2015р. по 31.12.2017р., за результатами якої 4.10.2018р. складено акт перевірки за №2141/15-32-13-05/ НОМЕР_1 .

У відповідності до акту перевірки ФОП ОСОБА_2 здійснював діяльність за кодом КВЕД: 47.11 роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, застосовуючи загальну систему оподаткування, обліку і звітності.

У висновках вищевказаного акту перевірки встановлено низку порушень, а саме:

- п.177.2 ст.177, п.177.4 ст.177, п.44.1 ст.44 ПК України від 2.12.2010р. за №2755 - VI зі змінами та доповненнями, в наслідок чого донараховано податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування заниження у сумі 23 280,94грн., у тому числі за 2015р. у сумі 956,85грн., за 2016р. у сумі 8 521грн., за 2017р. у сумі 13803,09грн.;

- п.п.162.1 ст.162.1.5 164.1.3 п.164.1 ст.164, п.п.177.2 ст.177 п.161 підрозділу 10 розд. XX ПК України від 2.12.2010р. №2755-УІ, із змінами і доповненнями, в наслідок чого донараховано військовий збір фізичної особи підприємця у сумі 1 956,02гри., у тому числі за 2015р. у сумі 98,68грн., за 2016р. у сумі 710,08грн., за 2017р. у сумі 1 150,26грн;

- п.2 ст.7, п.8 ст.9 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 8.07.2010р. за №2464-VI зі змінами та доповненнями, в наслідок чого донараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (КБК 71040000) у загальній сумі 20 904,98гри., в тому числі за 2015р. на 2 213,51грн, за 2016р. у сумі 10 183,23грн., за 2017р. на суму 8 508,24грн.;

- п.181.1 ст.181, п.183.1, п.183.2 ст.183 ПК України від 2.12.2010р. №2755-VI із змінами та доповненнями, ФОП ОСОБА_2 повинен був надати до Білгород-Дністровського відділення Чорноморської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області реєстраційну заяву про реєстрацію платником до 11.08.2017р.;

- п.181.1 ст.181, п.183.1, п.183.2 ст.183, п.187.1 ст.187, п.п.188.1 ст.188, п.п.194.1.1 пп.194.1, ст.194 ПК України від 2.12.2010р. №2755-УІ (зі змінами і доповненнями), в наслідок чого донараховано податок на додану вартість у загальній сумі 40 409грн., в тому числі в розрізі періодів: за серпень 2017р. - у сумі 15 919грн.; за вересень 2017р. у сумі 20 472грн.; жовтень 2017р. - 4 018грн.;

- пп.49.18.1 п.49.18 ст.49, п.п.203.1 ст.203, п.п.202.1 ст.202 ПК України, від 2.12.2010р. №2755-УІ (зі змінами та доповненнями), в наслідок чого встановлено неподання податкових декларації з податку на додану вартість за серпень 2017р. - грудень 2017р.;

- п.44.1 ст.44 ПК України від 2.12.2010р. №2756-VI із змінами та доповненнями, в наслідок чого встановлено не зберігання первинних документів, ведення яких передбачено законодавством, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства.

Зокрема, правильність визначення вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю та відображених у додатку Ф4 «Розрахунок податкових зобов`язань з податку на дохід фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих само зайнятою особою» до податкової декларації про майновий стан і доход (додаток Ф4) встановлено:

- за 2015р. за даними платника витрати складають - 22 712,90грн., за даними перевірки -16 333,91грн.;

- за 2016р. за даними платника витрати складають - 771 795,29грн., за даними перевірки - 724 456,39грн.;

- за 2017р. за даними платника витрати складають - 830 581,03грн., за даними перевірки - 753 897,24грн..

Загальна сума витрат за даними перевірки складає -130 401,68грн..

На підставі встановлених порушень податковим органом 29.10.2018р. прийнято податкові повідомлення-рішення за №, за №, за №, за №, за №, за № та вимогу про сплату боргу за №.

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, вимогою про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій, ФОП ОСОБА_2 звернувся в суд із відповідним позовом за захистом своїх прав.

Перевіряючи правомірність дій та рішень податкового органу, з урахування підстав, за якими позивач пов`язує їх протиправність та скасування, судова колегія виходить з наступного.

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України встановлено,що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

У відповідності п.75.1 ст.75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з абз.4 пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України, документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Відповідно до п.85.2 ст.85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

За правилами п.44.1 ст.44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою підприємцем від провадження господарської діяльності встановлений приписами ст.177 ПК України.

Положеннями п.177.2 ст.177 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

З 1.01.2015р. внесені зміни до п.177.4 ст.177 ПК України відповідно до якого до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, зокрема, належать: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат; інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в пп.177,4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

У відповідності до п.177.10 ст.177 ПК України, фізичні особи-підприємці на загальній системі оподаткування зобов`язані вести книгу обліку доходів і витрат, у якій за підсумком робочого дня, протягом якого отримано дохід, на підставі первинних документів здійснюються записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати.

Відповідно до пп.5 п.6 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (затверджено наказом Міндоходів України за №481 від 16.09.2013р.), документами, які безпосередньо пов`язані з отриманим доходом, можуть бути, зокрема, акт закупки (виконаних робіт, наданих послуг) та інші первинні документи, що засвідчують факт оплати товарів, робіт, послуг.

Згідно зі п.16.1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір у розмірі 1,5% об`єкта оподаткування, визначеного пп.1.2 цього пункту.

Приписами пп.16'.1.1 п.16 ПК України визначено, що платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 Податкового кодексу України, а саме фізична особа - резидент (нерезидент), яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Згідно з п.16.1.5 п.16 ПК України, відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені ст.171 ПК України.

Пунктом 181.1 ст.181 ПК України встановлено, що у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1 000 000грн. (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених ст.183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

Положеннями п.183.1 ст.183 ПК України встановлено, що будь-яка особа, що підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, подає до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву.

У відповідності до п.183.2 ст.183 ПК України, у разі обов`язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у ст.181 цього Кодексу.

Приписами п.183.10 ст.183 ПК України визначено, що будь-яка особа, яка піддягає обов`язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за не нарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Підпунктом «а» п.185.1 ст.185 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування є операції платників податку, зокрема, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст.186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

У відповідності до п.187.1 ст.187 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.».

Положеннями п.123.1 ст.123 ПК України передбачено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених пп.54.3.1, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 п.54.3 ст.54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25% суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Згідно з п.46.1 ст.46 ПК України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Пунктом 49.1 ст.49 ПК України передбачено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

У відповідності до п.203.1 ст.203 ПК України, податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Положеннями п.120.1 ст.120 ПК України встановлено, що неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170грн., за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Як встановлено судом першої інстанції, підтверджено матеріалами справи та не спростовано сторонами під час апеляційного розгляду, що ФОП ОСОБА_2 в період, що перевірявся, перебував на спрощеній системі оподаткування, був платником єдиного податку та не був платником податку на додану вартість, при цьому встановлено, що останній протягом періоду за який було проведено перевірку отримував дохід від виробництва м`ясних продуктів.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме із первинних документів, що ФОП ОСОБА_2 в результаті допущених порушень при визначенні загального оподатковуваного доходу та витрат, пов`язаних з господарською діяльністю, позивачем занижено чистий оподатковуваний дохід за перевіряємий період на суму 130 401,68грн..

Окрім того, як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, що ФОП ОСОБА_2 не нараховано, не утримано та не сплачено військового збору на загальну суму 1 956,02грн..

Також, ФОП ОСОБА_2 в період, що перевірявся, не реєструвався платником податку на додану вартість. Хоч, у відповідності до інформаційної бази даних ІС «Податковий блок» «виторги РРО» за період з 1.08.2016р. по 31.07.2017р. виторг позивача перевищив 1 000 000грн. та складав 1 000 010,5грн..

Крім того, апеляційний суд зазначає, що в порушення вимог п.181.1 ст.181, п.183.1, п.183.2 ст.183, п.187.1 ст.187, п.п.188.1 ст.188, п.п.194.1.1 пп.194.1. ст.194 ПК України, позивачем занижено податок зобов`язань з податку на додану вартість у загальному розмірі - 40 409грн..

Отже, аналізуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що податковий орган приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення діяв в межах та на підставі чинних норм законодавства України, оскільки ФОП ОСОБА_2 дійсно порушено вимоги податкового законодавства та завищено вартість товаро-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції за перевіряємий період. А також, у період, що перевірявся, ФОП ОСОБА_2 не був зареєстрований платником ПДВ, проте його дохід перевищував 1 000 000грн..

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні адміністративного позову ФОП ОСОБА_2 .

В доводах апеляційної скарги апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалена з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для її скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,316 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 5 березня 2019р. - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення

Повний текст судового рішення виготовлений 5 серпня 2019р.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв