Справа № 819/666/18
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2019-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2019 року№ 857/5688/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Шевчук С.М.

за участю секретаря судового засідання Кітраль Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС України у Тернопільській областіна рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року, ухвалене суддею Дерех Н.В., 12:45:21 год, м. Тернопіль, дата складання повного тексту рішення 18 квітня 2019 року, у справі за позовом Державного підприємства «Тернопільське лісове господарство» до Головного управління ДФС України у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

10.04.2018 року позивач - Державне підприємство «Тернопільське лісове господарство» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС України у Тернопільській області, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача:

№7 від 11.01.2018 року, яким нараховано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) - 668 661,48 грн, пеню - 67050,53 грн., а всього 735712,01 грн.;

№ від 10.10.2017, яким накладено штраф у розмірі 68516,77 грн.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС України у Тернопільській області №7 від 11.01.2018 року та № від 10.10.2017 року.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оскільки судом встановлено неузгодженість та невідповідність суми основного зобов`язання по сплаті податку на доходи фізичних осіб та з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів, а також безпідставність застосування до позивача штрафних санкцій та пені, відтак податковим органом протиправно винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, вважаючи його ухваленим з невідповідністю висновків суду обставинам справи,порушенням норм матеріального та процесуального права, Головне управління ДФС України у Тернопільській області оскаржило його, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що податковим органом не погашались суми грошових зобов`язань позивача поточними сплатами, а кожним наступним актом перевірки податковим органом виводились суми сальдо по даному платежу, а саме суми, які позивач самостійно зобов`язувався сплатити та не сплатив одночасно із заробітною платою.

Апелянт вказує на те, що згідно розрахунків фінансових санкцій та пені до податкового повідомлення-рішення, штрафні санкції та пеня нараховувались податковим органом по факту перерахування товариством податку на доходи фізичних осіб.

Вважає, що грошове зобов`язання щодо суми податкових зобов`язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов`язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом ІV ПК України для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

Таким чином, оскаржувані податкові повідомлення-рішення застосовані до позивача правомірно та в межах норм чинного законодавства.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що у період з 01.12.2017 по 29.12.2017 Головним управлінням ДФС у Тернопільській області проведено документальну планову виїзну перевірку фінансово-господарської діяльності ДП «Тернопільське лісове господарство» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2016 року по 30.09.2017 року, за результатами якої складений акт від 02.01.2018 року №6/19-00-13-07/00993024.

На підставі вказаного акта перевірки податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення№7 від 11.01.2018 року, яким позивачу нарахованоштрафні (фінансові) санкції (штрафи) - 668 661,48 грн, пеню - 67050,53 грн., а всього 735712,01 грн.;

Також, 26.09.2017 Головним управлінням ДФС у Тернопільській області проведено камеральну перевірку даних ДП «Тернопільське лісове господарство», задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість.

За результатами проведеної перевірки Головним управлінням ДФС у Тернопільській області складено акт № 930/19-00-12-07/993024 від 26.09.2017, згідно висновків якого перевіркою встановлено порушення термінів сплати узгодженого податкового зобов`язання, визначеного п.57.1 ст.57, п.203.2 ст.203 ПК України від 02.10.2010 року та визначено, що позивачем несвоєчасно сплачено грошове зобов`язання в сумі 343599,00 грн.

На підставі акта перевірки № 930/19-00-12-07/993024 від 26.09.2017 податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення № від 10.10.2017, яким накладено штраф у розмірі 68516,77 грн.

Відповідно до п.п.14.1.156 та п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Пунктом 54.1 ст.54 ПК України передбачено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання або пені вважається узгодженою.

Згідно пункту 57.1 ст.57 ПК України обов`язок платника податків самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Нормою п.87.1 ст.87 ПК України визначнено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплату грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів (п.87.1 ст.87 ПК України).

Відповідно до п.87.9 ст.87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до ст.95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

З аналізу вказаних норм суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ПК України передбачено право контролюючого органу змінювати призначення платежу, самостійно визначеного платником податків, проте обов`язковою умовою для цього є наявність у платника податків податкового боргу.

Згідно підпункту 14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом;

Пунктом 56.15 ст.56 ПК України передбачено, що скарга, подана із дотриманням строків, визначених п.56.3 ст.56 ПК України, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Відповідно до абзацу 2 підпункту 56.17.5 п.56.17 ст.56 ПК України день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (абзац 4 п.56.18 ст.56 ПК України).

Встановлено, що за період з 01.01.2010 по 30.06.2012 податковим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку з питань правильності нарахування, обчислення та своєчасності внесення до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб, за результатами якої складено акт від 23.11.2012 №5722/17-50/00993024 та на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 06.12.2012 (на суму 1259618,47 грн. основного платежу та 418829,06 грн. - штрафні санкції).

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.10.2016 податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 06.12.2012 визнано протиправним та скасовано в частині нарахованих штрафних санкцій у розмірі 418829,06 грн. Вказане рішення апеляційного суду набрало законної сили 11.10.2016 року.

У період з 11.12.2012 по 23.01.2013 податковим органом проведено документальну планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2009 по 30.09.2012, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2009 по 30.09.2012, за результатами якої складено акт №413/22-10/00993024 від 30.01.2013 та на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 25.02.2013 (на суму 166966,20 грн. основного платежу та 84503,10 грн. - штрафних санкцій).

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 11.04.2017 у справі № 819/1471/13-a визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення «Р» № від 25.02.2013 в частині нарахованих штрафних санкцій у розмірі 84503,10 грн. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.11.2017 року постанову Тернопільського окружного адміністративного суду скасовано, та прийнято нову постанову, якою визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 25.02.2013 року.

У період з 31.10.2016 по 25.11.2016 посадовими особами Головного управління ДФС у Тернопільській області проведено виїзну планову перевірку ДП «Тернопільське лісове господарство» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2012 по 30.06.2016, за результатами якої складено акт від 02.12.2016 №476/14-04/00993024.

На підставі вказаного акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 15.12.2016 №, яким ДП «Тернопільське лісове господарство» визначено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб в сумі 2587494,45 грн., в тому числі: за податковим зобов`язанням - 986617,27 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 841655,28 грн., а також нараховано пеню в розмірі 759221,90 грн.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.08.2018 визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Тернопільській області від 15.12.2016 №.

Згідно ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої фінстанції, що на момент проведення перевірки у період з 01.12.2017 по 29.12.2017 у ДП «Тернопільське лісове господарство» був відсутній податковий борг, оскільки податкові повідомлення-рішення були оскаржені останнім в судовому порядку та були неузгодженими.

Разом з тим, скасовуючи податкове повідомлення-рішення від 15.12.2016 №, суд апеляційної інстанції зазначив, що в акті перевірки визначено суму заборгованості ДП «Тернопільське лісове господарство», яка виражена в двох самостійних податкових повідомленнях-рішеннях, а саме податкове повідомлення-рішеннявід 06.12.2012 № та податкове повідомлення-рішеннявід 25.02.2013 №.

Однак, зобов`язання за вказаними податковими повідомленнями-рішеннями також були неузгодженими, оскільки вони були скасовані за рішенням суду.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що за період, що перевірявся, підприємством нараховано 3432618,00 грн. ПДФ, сплачено 4524301,72 грн., тобто позивачем сплачено на 1335799,00 грн. (залишок на 01.07.2016) більше, ніж нараховано. При цьому, сума 1335799,00 грн. визначена в акті перевірки зазначена як початкове сальдо, на підставі чого було винесено не оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що із матеріалів справи вбачється, що під час перевірки заборгованість підприємства по податку на доходи фізичних осіб становила 1257767,06 грн., а податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 06.12.2012, яке було винесене до проведення перевірки, прийняте на суму1259618,47 грн., що на 1851,41 грн. більше, ніж встановлена перевіркою заборгованість.

Апеляційний суд погоджується з позицією суду першої інстанції, що лише за наявності суми узгодженого грошового зобов`язання (податкового боргу), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, орган державної податкової служби має право самостійно змінювати призначення платежу визначеного платником податку.

Разом з тим, постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.08.2018 року у справі № 876/4218/18 встановлено, що грошове зобов`язання позивача по податковому повідомленню-рішенню форми «Р» № від 06.12.2012 року вважається узгодженим лише з 11.10.2016 року.

Відтак, наведені обставини підтверджують наявність неузгодженої заборгованості у відповідача, а тому податковим органом протиправно списані сплачені позивачем кошти за рахунок погашення заборгованості за попередні періоди.

Крім того, колегія суддів суду апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до п. 5 Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №727 від 20.08.2015, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.10.2015 за № 1300/27745 (зі змінами і доповненнями), факти виявлених порушень законодавства з питань податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Натомість, акти перевірок складено в супереч положень обумовленого порядку, оскільки акти в частині висвітленого порушення не містять жодного посилання на первинні та інші документи, що підтверджують викладені висновки відповідача.

В ході розгляду справи, як в суді першої так і апеляційної інстанцій відповідачем в порушення ч. 2 ст. 77 КАС України також не надано суду доказів, що підтверджували викладені обставини стосовно неперахування до бюджету податкового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб, наявності у позивача простроченої заборгованості.

Дослідивши акти перевірок в частині виявлених порушень колегією суддів суду апеляційної інстанції встановлено, що акти перевірок не містять відомостей стосовно переліку первинних документів (найменування, номер та дата), якими підтверджувались виявлені в ході перевірки порушення, а відтак акти перевірок в частині обумовленого порушення є такими, що складено в супереч положень п. 5 Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №727 від 20.08.2015 року, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.10.2015 року за № 1300/27745.

Відповідно до пунктів 85.4, 85.6 ст. 85 ПК України при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності). У разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч обумовленим положенням законодавства, відповідач не довів правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення №7 від 11.01.2018, яким нараховано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) - 668 661,48 грн, пеню - 67050,53 грн., а всього 735712,01 грн.;

Як слідує з матеріалів справи, підставами для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № від 10.10.2017 слугувала несвоєчасна сплата грошових зобов`язань, визначених податковими повідомленнями-рішеннями № та № від 03.07.2017.

Встановлено, що ДП«Тернопільське лісове господарство» податкові повідомлення-рішення № та № від 03.07.2017 були оскаржені у судовому порядку. Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 28.12.2017 року позов Державного підприємства «Тернопільське лісове господарство» залишено без розгляду. Дана ухвала набрала законної сили 28.12.2017 року.

Однак, суми грошового зобов`язання, визначені в податкових повідомленнях-рішеннях від 03.07.2017, було сплачено позивачем 07.09.2017, в зв`язку з чим правомірно контролюючим органом застосовано штрафну санкцію за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання за прострочення терміну на 43 дні.

З моменту узгодження сум визначених в податкових повідомленнях-рішеннях від 03.07.2017 № та № (26.07.2017) і до моменту погашення даних зобов`язань позивачем (до 07.09.2017) судове оскарження даних податкових повідомлень-рішень не відбувалось, тобто суми грошових зобов`язань були узгодженими, в зв`язку з чим податкове повідомлення-рішення відповідача № від 10.10.2017 про застосування штрафних санкцій до Державного підприємства «Тернопільське лісове господарство» є правомірним.

Таким чином, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог повністю.

Згідно п. 2 ч. 1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення не у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому, згідно ст.317 КАС України, наявні підстави для його часткового скасування з ухваленням постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 243, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС України у Тернопільській області задовольнити частково.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року у справі №819/666/18 в частині визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення № від 10.10.2017 року скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позову в зазначеній частині відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді Р. Б. Хобор
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 05.08.2019.