Справа № 520/4214/19
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Зінченко А.В.

25 липня 2019 р.Справа № 520/4214/19

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.,

суддів - Макаренко Я.М. , Калитки О. М. ,

за участю секретаря судового засідання - Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17 травня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, Куп`янського районного відділу управління Державної міграційної служби України Харківської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

Встановила:

25.04.2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 , в якому просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління державної міграційної служби України в Харківській області (подалі - ГУ ДМС України в Харківській області) у видачі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-ХІІ (подалі - Положення № 2503-ХІІ);

- зобов`язати Куп`янський районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Харківській області (подалі - Куп`янський РВ ДМС України в Харківській області) оформити та видати ОСОБА_2 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення № 2503-ХІІ.

Обґрунтовує позовні вимоги позивач тим, що ГУ ДМС України в Харківській області протиправно відмовлено її синові ОСОБА_2 в оформленні паспорта громадянина України у вигляді книжечки відповідно до Положення № 2503-ХІІ, оскільки з 01.11.2016 року паспорт громадянина України виготовляється лише у формі пластикової картки, що містить безконтактний електронний носій відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України.

Заперечуючи проти вимог ОСОБА_1 , у відзиві на позов відповідач ГУ ДМС України в Харківській області зазначає, що позивач засобами поштового зв`язку 19.02.2019 року направила на адресу Куп`янського РВ ГУ ДМС України в Харківській області та ГУ ДМС України в Харківській області заяву довільної форми щодо вчинення дій з приводу видачі її сину паспорта громадянина України у вигляді книжечки, виготовленого без засобів Реєстру. Позивачу ОСОБА_1 надано відповіді, у яких роз`яснено положення чинного законодавства щодо оформлення і видачі паспорта громадянина України тим громадянам, які звернулись за оформленням паспорта вперше, виключно у формі картки, починаючи з 01.01.2016 року. Інформація у цих відповідях узгоджується із положеннями пунктів 2, З Постанови Кабінету Міністрів України № 302 від 25.03.2015 року, якою затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України. Таким чином, відповідач вважає, що позивачу надано відповідь у порядку та строки, передбачені Законом України «Про звернення громадян» (подалі - постанова КМУ № 302).

Відповідач вказує, що як положеннями Закону України ст. 14 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», положеннями постанови КМУ № 302, так і Положенням № 2503-ХІІ, на яке посилається позивач, передбачено чіткий порядок, суб`єктний склад та перелік документів для оформлення паспорта громадянина України. Відповідно до пп. 1 п. 7 Постанови № 302 оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта здійснюються: особі, яка досягла 14-річного віку - на підставі заяви - анкети, поданої нею особисто. Таким чином, даною нормою закріплено не тільки перелік необхідних для оформлення паспорта документів, а й особисте їх подання громадянином, котрий звертається за таким оформленням. Відтак, подання документів представниками особи, яка звертається за отриманням паспорта громадянина України, даною нормою не передбачено, як і не передбачено можливості подання вказаних документів засобами поштового зв`язку. Разом з тим, заява підписана виключно ОСОБА_1 , і вона є єдиним автором звернення. Крім того, відсутні й будь-які додатки, передбачені чинним законодавством, зокрема, щодо підтвердження наявності родинних зав`язків позивача з ОСОБА_2 .

Враховуючи викладене, звернення позивачки до відповідача із письмовою заявою про видачу її неповнолітньому сину паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки здійснено не в установленому порядку.

Таким чином, відповідач вважає, що у Куп`янського РВ ГУДМС України в Харківській області були відсутні правові підстави для прийняття рішення про видачу сину позивачки паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді книжечки.

Крім того, відповідач вказує, що звертаючись до суду із позовною вимогою визнати протиправною відмову ГУ ДМС України в Харківській області, позивач не обґрунтовує, чим саме порушено її права саме цим відповідачем. Жодних доводів на здійснення будь-яких порушень прав позивача з боку даного органу в позові не наведено.

Також відповідач вказує, що п. 12 постанови № 2503-ХІІ передбачено, що документи для оформлення та видачі паспорта громадянина України подаються заявником за місцем постійного проживання громадянина. Таким місцем проживання ОСОБА_2 є адреса, за якою він проживає разом із матір`ю, ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 . Тобто документи щодо оформлення паспорта не могли подаватись заявниками до ГУ ДМС України в Харківській області, та і не подавались. Направлена до ГУ ДМС України в Харківській області заява ОСОБА_1 не замінює жодним чином належного звернення її сина за адміністративною послугою щодо оформлення паспорта громадянина України.

Таким чином, відповідач вважає, що позивачем не доведено обґрунтованих підстав порушення ГУ ДМС України в Харківській області її прав чи прав її сина.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.05.2019 року (повний текст рішення виготовлено 22.05.2019 року) у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Висновок суду вмотивований тим, що позивачем не дотримано необхідної процедури, передбаченої законодавством, водночас, Законом України «Про звернення громадян» не передбачено оформлення паспорта у формі книжечки, а тому, відповідний лист відповідача, з яким висловила незгоду позивач, не є рішеннями суб`єкту владних повноважень у розумінні КАС України.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , посилаючись на безпідставність висновків суду, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Аргументуючи вимоги апеляційної скарги, позивач зазначає, що відмова відповідачів ґрунтувалась на відсутності альтернативи біометричному паспорту та видати паспорт у формі книжечки не є можливим тому, що видаються лише ID-картки. Посилаючись на правовий висновок, викладений Верховним Судом у постанові від 19.09.2018 року у зразковій справі № 806/3265/17, просить задовольнити вимоги апеляційної скарги.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ГУ ДМС України в Харківській області фактично посилається на доводи, наведені ним у відзиві на позов, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду залишити без змін. Крім того, вказує, що в даному випадку правові висновки у зразковій справі № 806/3265/17 не підлягають застосуванню, оскільки доказів звернення до відповідача особисто ОСОБА_2 позивач до суду не надала.

У відповіді на відзив ГУ ДМС України в Харківській області позивач ОСОБА_1 зазначає, що вона та її син звернулись до органу ДМС за паспортом громадянина України у формі книжечки в єдино можливий спосіб за діючим на день звернення законодавством (не надаючи згоду чи обробку персональних даних засобами Реєстру, реалізуючи своє право, передбачене ст. 32 Конституції України, ст. 7 ЗУ «Про захист персональних даних) із заявою на отримання паспорта у формі паспортної книжечки зразка 1994 року із прикладанням всього переліку документів, проте, їм все одно протиправно відмовлено у видачі паспорту у формі книжечки.

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення на підставі ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з наступних підстав.

Судом установлено, що 19.02.2019 року позивач ОСОБА_1 , діючи в інтересах свого неповнолітнього сина, ОСОБА_2 , народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до Куп`янського РВ ДМС України в Харківській області та ГУ ДМС України в Харківській області із заявами «Про видачу паспорта громадянина України у формі книжечки у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-ХП».

В заявах позивач повідомляла відповідачів, що зверталась до ГУ ДМС України в Харківській області та Куп`янського РВ ДМС України в Харківській області із заявою про видачу її синові ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорта громадянина України у вигляді книжечки з можливістю вклеювання фотографії, без жодного електронного носія інформації, для зчитування якої необхідні додаткові пристрої, без зняття біометричної інформації та без внесення відомостей про неї до Єдиного державного демографічного реєстру. Позивач просила повідомити її про розгляд її листів письмово /а.с. 26-27, 28-29/.

У відповідь на звернення, 22.02.2019 року Куп`янським РВ ДМС України в Харківській області позивачу, з посиланням норми чинного законодавства України, надана відповідь про відсутність правових підстав для оформлення та видачі паспорта громадянина України відповідно до постанови Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-ХІІ /а.с. 24-25/.

Крім того, на звернення позивачу надана відповідь ГУ ДМС України в Харківській області від 01.03.2019 року, в якій роз`яснено положення чинного законодавства щодо оформлення і видачі паспорта громадянина України та зазначено про те, що у відповідно до вимог п. 20 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорту громадянина України, затвердженого постановою КМУ від 25.03.2015 року № 302, для оформлення паспорта громадянина України особі або її законному представнику (уповноваженій особі) не обхідно особисто звернутися до територіального підрозділу ДМС України за зареєстрованим місцем проживання /а.с. 30/.

Статтею 5 Закону України «Про громадянство України» визначено, що документом, який підтверджує громадянство України, є зокрема паспорт громадянина України.

Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-ХІІ затверджено Положення про паспорт громадянина України.

Згідно з п. 3 Положення № 2503-ХІІ бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Правові та організаційні засади видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи, врегульовані положеннями Закону України від 20.11.2012 року № 5492-VI «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» (подалі - Закон № 5492-VI).

Частиною ч. 1 статті 13 Закону № 5492-VI до документів, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, відповідно до їх функціонального призначення, віднесено документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, зокрема, паспорт громадянина України.

Частинами 1, 2, 4, 5 ст. 14 Закону № 5492-VI передбачено, що форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.

Паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України (ч. 1 ст. 21 Закону № 5492-VI).

Колегія суддів зазначає, що як положеннями Закону № 5492-VI, нормами постанови КМУ № 302, так і Положенням № 2503-ХІІ, передбачено чіткий порядок, суб`єктний склад та перелік документів для оформлення паспорта громадянина України.

Відповідно до п.п.1 п. 7 Постанови № 302, оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта здійснюються: особі, яка досягла 14-річного віку - на підставі заяви - анкети, поданої нею особисто.

Пунктом 13 Положення № 2503-ХІІ установлено, що для одержання паспорта громадянин подає:

- заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України;

- свідоцтво про народження;

- дві фотокартки розміром 35x45 мм;

- у необхідних випадках - документи, що підтверджують громадянство України.

Згідно з п. 26 Порядку № 302 після формування заяви-анкети працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта друкує її та надає заявнику для перевірки правильності внесених до заяви-анкети відомостей. Реєстрація заяви-анкети здійснюється із застосуванням засобів Реєстру під час її формування.

Після перевірки заявник власним підписом підтверджує правильність внесених до заяви - анкети відомостей про особу (п. 27 Порядку № 302).

Відповідно до ч. 7 ст. 16 Закону України № 5492-VI, уповноважений суб`єкт, якщо інше не передбачено цим Законом, має право відмовити заявникові у видачі документа виключно у разі, якщо:

1) за видачею документа звернувся заявник, який не досяг шістнадцятирічного віку, або представник особи, який не має документально підтверджених повноважень на отримання документа;

2) заявник вже отримав документ такого типу, який є дійсним на день звернення (крім випадків, зазначених у частині сьомій цієї статті);

3) заявник не подав усіх визначених законодавством документів, необхідних для оформлення і видачі документа;

4) дані, отримані з бази даних розпорядника Реєстру, не підтверджують інформацію, надану заявником.

У рішенні про відмову у видачі документа, яке доводиться до відома заявника у порядку і строки, встановлені законодавством, мають зазначатися підстави для відмови. Особа має право звернутися до уповноваженого суб`єкта з повторною заявою у разі зміни або усунення обставин, через які їй було відмовлено у видачі документа.

Рішення про відмову у видачі документа може бути оскаржено особою в адміністративному порядку або до суду.

Колегія суддів зазначає, що матеріали справи та доводи апеляційної скарги «Крім цього, в своїх заявах позивач писала, що про необхідні документи, день та час можливості отримання паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки просить повідомити письмово» посвідчують ту обставину, що позивач ОСОБА_4 , як законний представник неповнолітнього ОСОБА_4 , народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , із заявою та документами за переліком, встановленим п. 13 Положення № 2503-ХІІ до Куп`янського РВ ДМС України в Харківській області не зверталась.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту. Конституційний Суд України у своїх рішеннях послідовно підкреслював значущість положень статті 55 Конституції України щодо захисту кожним у судовому порядку своїх прав і свобод від будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб, а також стосовно неможливості відмови у правосудді.

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 5 КАС України.

Аналіз вищезгаданих норм права дає підстави вважати, що судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи та інтереси позивача.

Судовим розглядом справи установлено, що позивач ОСОБА_4 , як законний представник неповнолітнього сина ОСОБА_3 , народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , із заявою про видачу паспорта її неповнолітньому сину з наданням відповідних документів не зверталась, а Куп`янського РВ ДМС України в Харківській області рішення про відмову у видачі неповнолітньому ОСОБА_3 , народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , не приймав.

Отже, заяви щодо оформлення її синові паспорта громадянина України раніше встановленого зразка (1994 року) у формі книжечки, подані до органу ДМС у довільній формі, не є підставою для видачі паспорта будь-якого зразка, у тому числі і у вигляді книжечки.

Вищевказана заява позивачки зареєстрована відповідачами, як звернення відповідно до Закону України «Про звернення громадян».

Надаючи відповіді на питання заявниці, відповідачі висловлювали своє трактування норм законодавства України, якими передбачена форма паспорта громадянина України, обов`язок громадянина отримати паспорт; підзаконний акт, який регулює порядок подання документів для оформлення паспорта громадянина України.

Сама по собі незгода позивача зі змістом відповіді не спростовує факту розгляду звернень позивача у встановленому законом порядку, та не може бути підставою для визнання протиправними дій відповідачів та задоволення позовних вимог про видачу такого паспорту, навіть у разі наявності у позивачки такого права, оскільки заявником не дотримано процедури звернення за паспортом та не надано необхідних для цього документів.

Вказане виключає можливість визначення даної справи як типової, оскільки вона не відповідає обставинам справи, встановленим у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи № 806/3265/17.

Так, у вказаній зразковій справі позивачка, у зв`язку зі зміною прізвища під час укладання шлюбу, особисто звернулась до органів Державної міграційної служби із заявою про видачу паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки, подавши відповідний пакет документів, однак, їй було відмовлено у видачі паспорту у зв`язку з відсутністю, на думку відповідачів, для цього законодавчих підстав.

Враховуючи вищенаведене, доводи позивача про визначення даної справи як типової, є помилковими.

При цьому, вирішуючи дану справу по суті, колегія суддів зазначає, що в наслідок відсутності рішення відповідачів про відмову у видачі неповнолітньому ОСОБА_2 , народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки, у колегії суддів відсутні підстави для висновків щодо наявності або відсутності у нього права на отримання такого паспорта.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновком суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Колегія суддів зазначає, що посилання позивача ОСОБА_1 у позовній заяві на листи-відповіді відповідачів від 06.10.2017 року, відповідно, № 22/2728 та № 9/Б-744 не приймаються у якості доказів по справі, оскільки додатками до позовної заяви є листи-відповіді відповідачів, що датовані лютим 2019 року.

Інші доводи учасників справи на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17 травня 2019 року, - без змін.

Постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття. Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених Кодексом адміністративного судочинства України. Касаційна скарга на судове рішення подається безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) Я.М. Макаренко О.М. Калитка
Постанова у повному обсязі складена і підписана 05 серпня 2019 року