Справа № 120/4886/18-а
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2019-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/4886/18-а

Головуючий у 1-й інстанції: Мультян М.Б.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

30 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Матохнюка Д.Б. Шидловського В.Б.

за участю:

секретаря судового засідання: Франчук А.О.,

представника позивача: ОСОБА_1 ;

представників відповідача: Лісевич Р.А., Козлачкової Ю.В., Воздяновського А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу державного підприємства "Тульчинське лісомисливське господарство" на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом державного підприємства "Тульчинське лісомисливське господарство" до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

в грудні 2018 року державне підприємство "Тульчинське лісомисливське господарство" звернулось до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 26.04.2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В судовому засіданні представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити

Представники відповідача заперечили проти доводів апеляційної скарги, просили суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, що на підставі направлень № 941, № 942, № 943, № 944, № 945 від 25.05.2017 року, виданих Головним управлінням ДФС у Вінницькій області, начальником відділу аудиту платників території обслуговування Немирівської ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області Лісевич Русланою Алімовною, головним державним ревізор - інспектором відділу аудиту платників території обслуговування Немирівської ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області Водзяновським Аркадієм Васильовичем, головним державним ревізор - інспектором відділу аудиту платників території обслуговування Немирівської ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області Непийводою Сергієм Миколайовичем, головним державним ревізор-інспектором відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту ОСОБА_2 , головним державним ревізор - інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи юридичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ТУ ДФС у Вінницькій області Проняєвим ОСОБА_3 відповідно до ст. 20, п.75.1 ст.75, ст.77, п. 82.1 ст. 82 Податкового кодексу України, на підставі наказу Головного управління ДФС у Вінницькій області від 11.05.2017 року № 813, проведена планова виїзна документальна перевірка державного підприємства «Тульчинське лісомисливське господарство» , з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства та з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 року по 31.03.2017 рік, відповідно до затвердженого плану (переліку питань) документальної перевірки.

За результатами перевірки складено акт № 5491/1414/00991479 від 01.11.2018 року, в якому викладені наступні порушення по державному підприємству «Тульчинське лісомисливське господарство»:

- пункту 44.1. ст. 44., статті 46, статті 57, підпункту 134.1.1 пункту 134.1. статті 134., пункту 137.3 статті 137 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-УІ (із змінами і доповненнями), Постанови Кабінету Міністрів України №138 від 23 лютого 2011 року "Про затвердження Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями" (із змінами і доповненнями), та пункту 6 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.99 N 318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за N 27/4248 (із змінами та доповненнями) державним підприємством "Тульчинське лісомисливське господарство" занижено податок на прибуток, що підлягає сплаті до державного бюджету за період з 01.01.2014 року по 31.03.2017 рік на загальну суму 1171964 грн., в тому числі за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 рік в сумі 131165 грн., за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 рік в сумі 270307 грн., за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 рік в сумі 757172 грн., за період з 01.01.2017 року по 30.09.2017 рік в сумі 13320 грн.

- абзацу а) пункту 198.1., абзацу 2 п. 198.2 статті 198. Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (із змінами і доповненнями), державним підприємством "Тульчинське лісомисливське господарство" завищено суму податкового кредиту з 01.01.2014 року по 31.05.2015 рік, в результаті чого, занижено суми сплати до бюджету ПДВ на загальну суму 48449 грн., в тому числі за квітень 2015 року в сумі 7956 грн, за травень 2015 року в сумі 13251 грн, за червень 2015 року в сумі 10619 грн, за липень 2015 року в сумі 7879 грн, за серпень 2015 року в сумі 1597 грн, за вересень 2015 року в сумі 3052 грн, за жовтень 2015 року в сумі 4 095 грн.

- постанову Кабінету Міністрів України №138 від 23.02.2011 року «Про затвердження Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями» (із змінами і доповненнями) та ст. 46, ст. 57, п. 137.3 ст. 137 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ (із змінами і доповненнями) занижено частину чистого прибутку (доходу) що підлягає сплаті до державного бюджету за період з 01.01.2014 року по 31.03.2017 року в сумі 2906860 грн., в тому числі: з 01.01.2014 року по 31.12.2014 рік в сумі 89629 грн., з 01.01.2015 року по 31.12.2015 рік в сумі 184717 грн., з 01.01.2016 року по 31.12.2016 рік в сумі 2587005 грн., з 01.01.2017 року по 31.03.2017 рік в сумі 45508 грн.

- ст. 18, п. 51.1 ст. 51, пп. б) п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VІ (зі змінами та доповненнями), а саме: подання Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за 4 кв. 2015 року, 1-4 кв. 2016 року, 1 кв. 2017 року з недостовірними відомостями.

- п. 54.2 ст. 54, п. 57.1 ст. 57, п. 176.2 ст. 176, пп. 168.1.4 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України, а саме: несвоєчасне перерахування податку на доходи з фізичних осіб податковим агентом, при виплаті заробітної плати на карткові рахунки та з каси підприємства в загальній сумі 91824,69 грн., у тому числі за грудень 2016 року - 91824,69 грн.

- п. 54.2 ст. 54, п. 57.1 ст. 57, п. 176.2 ст.176, пп. 168.1.4 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України, а саме: несвоєчасне перерахування військового збору податковим агентом, при виплаті заробітної плати на карткові рахунки та з каси підприємства в загальній сумі 1502,40 грн., у тому числі за грудень 2015 року - 5803,09 грн., грудень 2016 року - 12699,31 грн.

- пп. 266.1.1. п. 266.1., пп. 266.2.1. п. 266.2, пп. 266.3.1. п. 266.3., пп. 266.7.5. п. 266.7. та пп. 266.10.1. п. 10 ст. 266. Податкового Кодексу України №2755-VІ від 02.12.2010 року (зі змінами та доповненнями) державним підприємством "Тульчинське лісомисливське господарство" занижено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на загальну суму 9772,86 грн., в тому числі за 2015 рік у сумі 4668,89 грн, за 2016 рік у сумі 5103,97 грн.

Не погоджуючись із висновками проведеної перевірки державне підприємство «Тульчинське лісомисливське господарство» подало заперечення на акт від 30.11.2018 року за № 1073, за результатами розгляду якого листом Головного управління ДФС у Вінницькій області від 11.12.2018 року № 14679/10/02-32-14-14 було відмовлено в його задоволенні та прийнято податкове повідомлення-рішення № від 13.12.2018 року, яким з посиланням на порушення ст. 46, ст. 57, п. 137.3 ст.137 Податкового кодексу України підприємству донараховано грошове зобов`язання з частини чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних, унітарних підприємств та їх об`єднань) в сумі 2641372,00 грн і застосовано штрафну санкцію в сумі 660343,00 грн. та податкове повідомлення-рішення № від 13.12.2018 року, яким з посиланням на порушення п. 44.1 ст. 44, ст. 46, ст. 57, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 137.3 ст. 137 Податкового кодексу України підприємству збільшено податкове зобов`язання з податку на прибуток у сумі 1040799,00 грн та застосовано штрафну санкцію в сумі 260200,00 грн.

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для відмови у задоволенні адміністративного позову.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пп. 21.1.1 - 21.1.5 п. 21.1 ст. 21 ПК України, посадові особи контролюючих органів зобов`язані: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій; коректно та уважно ставитися до платників податків, їх представників та інших учасників відносин, що виникають під час реалізації норм цього Кодексу та інших законів, не принижувати їх честі та гідності.

Згідно до п. 16.1.4 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Грошове зобов`язання платника податків відповідно до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 України - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Податкове зобов`язання згідно з п.п.14.1.156 п.14.1 ст.14 ПК України - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до п.п 14.1.157 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкове повідомлення-рішення - це письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Відповідно до 14.1.164. ст. 14 Податкового кодексу України план - графік документальних виїзних перевірок - перелік платників податків, що підлягають плановій перевірці контролюючими органами у відповідний період календарного року.

Згідно 75.1. ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Пунктом 75.1.2. статті 75 Податкового кодексу України визначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Відповідно до п. 77.1. ст. 77 Податкового кодексу України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

Платники податків - юридичні особи, що відповідають критеріям, визначеним пунктом 43 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу, та у яких сума сплаченого до бюджету податку на додану вартість становить не менше п`яти відсотків від задекларованого доходу за звітний податковий період, а також самозайняті особи, сума сплачених податків яких становить не менше п`яти відсотків від задекларованого доходу за звітний податковий період, включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки. Зазначена норма не поширюється на таких платників податків у разі порушення ними статей 45, 49, 50, 51, 57 цього Кодексу.

Пунктом 77.3. ст. 77 Податкового кодексу України забороняється проведення документальної планової перевірки за окремими видами зобов`язань перед бюджетами, крім правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати митних платежів, податків, зборів та єдиного внеску при виплаті (нарахуванні) доходів фізичним особам податку з доходів фізичних осіб та зобов`язань за бюджетними позиками і кредитами, що гарантовані бюджетними коштами.

Відповідно до 77.4. ст. 77 Податкового кодексу України про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Згідно п. 77.6. ст. 77 Податкового кодексу України допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Відповідно до п. 77.9. ст. 77 Податкового кодексу України порядок оформлення результатів документальної планової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Керуючись п. 86.1. ст. 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Відповідно до ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Нормами ст. 134 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Статтею 135 ПК України визначено, що базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Відповідно до вимог п. 137.3 ст. 137 ПК України відповідальність за повноту утримання та своєчасність перерахування до бюджету податку, зазначеного в пункті 57.11 статті 57 та 141.4 статті 141 цього Кодексу, покладається на платників податку, які здійснюють відповідні виплати.

Відповідно Положення «Про порядок бухгалтерського обліку окремих активів та операцій підприємств державного, комунального секторів економіки і господарських організацій, які володіють та/або користуються об`єктами державної, комунальної власності», що затверджене Наказом Міністерства фінансів України від 19.12.2006 року № 1213, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 26.12.2006 року за № 1363/13237 із змінами, яке визначає методику відображення в бухгалтерському обліку активів та операцій, які мають особливий характер, зумовлений правовим статусом державного і комунального майна та законодавчим регулюванням діяльності суб`єктів державного, комунального секторів економіки й управління об`єктами державної власності.

Норми цього Положення застосовуються підприємствами державного, комунального секторів економіки, а також іншими господарськими організаціями, які володіють та/або користуються об`єктами державної, комунальної власності. Державне підприємство "Тульчинське лісомисливське господарство" є державним підприємством, статутний капітал державного підприємства "Тульчинське лісомисливське господарство" складає 810830 грн. Засновником є Державне агентство лісових ресурсів України, якому належить 100,0 % частки у статутному капіталі підприємства (100,0 % частка державного майна).

Згідно з ч. 9 ст. 75 Господарського кодексу України прибуток державних комерційних підприємств розподіляється відповідно до затвердженого фінансового плану з урахуванням вимог чинного законодавства.

Державні й комунальні комерційні підприємства, згідно з ч. 8 ст. 75 та ч. 9 ст. 78 Господарського кодексу України, утворюють за рахунок прибутку (доходу) спеціальні (цільові) фонди, призначені для покриття витрат, пов`язаних з їхньою діяльністю. Створення таких фондів не є обов`язковою вимогою.

Статтею 1 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 року № 108/95-ВР визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до статті 2 структуру заробітної плати складає:

Основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Інструкція зі статистики заробітної плати затверджена Наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 року № 5 (Зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27.01.2004 року за № 114/8713 надає більш детальне визначення заохочувальних та компенсаційних виплат, а саме:

Винагороди та заохочення, що здійснюються раз на рік або мають одноразовий характер. Зокрема: винагороди за підсумками роботи за рік,

щорічні винагороди за вислугу років (стаж роботи);

премії, що виплачуються у встановленому порядку за спеціальними системами преміювання, виплачені відповідно до рішень уряду;

премії за сприяння винахідництву та раціоналізації, створення, освоєння та впровадження нової техніки і технології, уведення в дію в строк і достроково виробничих потужностей й об`єктів будівництва, своєчасну поставку продукції на експорт та інші;

премії за виконання важливих та особливо важливих завдань;

одноразові заохочення, не пов`язані з конкретними результатами праці (наприклад, до ювілейних та пам`ятних дат, як у грошовій, так і натуральній формі).

Статтею 97 Кодексу законів про працю України та ст.15 Закону України «Про оплату праці» форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Встановлено, що до перевірки державне підприємство «Тульчинське лісомисливське господарство» пред`явлено Колективний договір на 2014 - 2017 роки схвалений конференцією трудового колективу 11.04.2014 року зареєстрований Міським головою 31.07.2017 року за № 12 та рішенням виконкому № 168 від 16.07.2014 року. Згідно з Додатком № 9 розділу V «Положення про заохочувальні компенсаційні виплати працівникам державного підприємства «Тульчинське лісомисливське господарство» відповідно до ст. 2 Закону України «Про оплату праці» і Галузевої Угоди постійним працівникам підприємства, виходячи з фінансових можливостей передбачаються наступні заохочувальні і компенсаційні виплати:

Заохочення у зв`язку із святами і ювілейними датами;

Виділення коштів на здешевлення лікування та проведення операцій;

Надання матеріальної допомоги при народженні дитини;

Надання матеріальної допомоги на поховання близьких родичів;

Надання матеріальної допомоги до дня народження та з нагоди одруження;

Надання матеріальної допомоги при виході на пенсію в розмірі одного посадового

окладу;

Інші виплати.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що державне підприємство «Тульчинське лісомисливське господарство» повинно нараховувати і сплачувати види матеріальних заохочень виключно за рахунок прибутку підприємства, що передбачено Положенням №1213.

Однак, державним підприємством «Тульчинське лісомисливське господарство» за даними бухгалтерських довідок та аналізу рахунків за період з 01.01.2014 року по 31.03.2017 року, операції по нарахуванню працівникам та пенсіонерам заохочень, відображено в бухгалтерському обліку за наступною кореспонденцією рахунків: Дт 23 «Виробництво», 91 «Загальновиробничі витрати», 92 «Адміністративні витрати», 93 «Витрати на збут». - Кт 66 «Розрахунки з оплати праці».

Колегія суддів критично оцінює дані висновки суду першої інстанції з огляду на таке.

Так, в акті перевірки вчинено запис, що ДП «Тульчинське лісомисливське господарство» за період з 01.01.2014 по 31.03.2017 року безпідставно занижено фінансовий результат до оподаткування, визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності на за рахунок завищення інших витрат операційної діяльності на суми нарахованих премій (до свят та інше) і матеріальної допомоги та витрат на сплату єдиного соціального внеску, які відображені у звіті про фінансові результати за Ф.№2 по рядку 2180 «Інші операційні витрати».

Судом апеляційної інстанції встановлено наступне:

Податкове повідомлення - рішення № від 13.12.2018 року за платежем податок на прибуток складається з суми грошового зобов`язання: за податковими зобов`язаннями - 1040799 грн.; за штрафними санкціями - 260200 грн., з яких згідно з актом перевірки

- зобов`язання з ФОП " ОСОБА_4 ": за податковими зобов`язаннями - 43604 грн.; за штрафними санкціями - 10901 грн.;

- завищення витрат при виплаті премій та заохочувальних виплат: за податковими зобов`язаннями - 997195 грн.; за штрафними санкціями - 249299 грн.

Податкове повідомлення - рішення № від 13.12.2018 року за платежем частина чистого прибутку складається з суми грошового зобов`язання: за податковими зобов`язаннями - 2641372 грн.; за штрафними санкціями - 660343 грн. з яких згідно з актом перевірки

- зобов`язання з ФОП " ОСОБА_4 ": за податковими зобов`язаннями - 148979 грн.; за штрафними санкціями - 37245 грн.;

- завищення витрат при виплаті премій та заохочувальних виплат: за податковими зобов`язаннями - 2492393 грн.; за штрафними санкціями - 623098 грн.

Згідно з підпунктом 1.2 пункту 2 розділу IV Положення про порядок бухгалтерського обліку окремих активів та операцій підприємств державного, комунального секторів економіки і господарських організацій, які володіють та/або користуються об`єктами державної, комунальної власності, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 19.12.2006 №1213, сума нарахованої працівникам винагороди, допомога, премії тощо, яка обчислена відповідно до законодавства, установчих і розпорядчих документів з прибутку попереднього звітного кварталу (року) відповідно до фінансового плану, відображається у бухгалтерському обліку за дебетом рахунку 443 «Прибуток, використаний у звітному періоді" і кредитом рахунку 66 "Розрахунки виплатами працівникам».

При цьому, відповідно до листа Міністерства фінансів України від 08.08.2012 року №31-08410-07- 1/19584 розпорядчим документом підприємства має бути визначено застосування порядку плат, які здійснюються за рахунок прибутку (у тому числі визначати їх вичерпний склад).

Усі інші виплати працівникам, які не визначені установчими і розпорядчими документами підприємства як такі, що виплачуються за рахунок прибутку, обліковуються відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 26 «Виплати працівникам» (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 28.10.2003 №601, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10.11.2003 року за №1025/8346) (далі - ПСБО 26), та включаються до складу витрат підприємства.

ПСБО 26 визначає методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про виплата (у грошовій і не грошовій формах) за роботи, виконані працівниками, та її розкриття У фінансовій звітності.

Норми Положення ПСБО 26 застосовуються роботодавцями - підприємствами, організаціями, іншими юридичними особами (далі - підприємства) незалежно від форм власності (крім бюджетних установ та підприємств, які відповідно до законодавства складають фінансову звітність за міжнародними стандартами фінансової звітності).

Відповідно до п. 5 ПСБО 26 поточні виплати працівникам включають: заробітну плату за окладами та тарифами, інші нарахування з оплати праці; виплати за невідпрацьований час (щорічні відпустки та інший оплачуваний невідпрацьований час); премії та інші заохочувальні виплати, що підлягають сплаті протягом дванадцяти місяців по закінченні періоду, у якому працівники виконують відповідну роботу, тощо.

Відповідно до п. 8 ГІСБО 26 премії та інші заохочувальні виплати визнаються зобов`язанням через створення забезпечення у звітному періоді, якщо робота, виконана працівниками у цьому періоді, дає їм право на отримання таких виплат у майбутньому.

Колективним договором ДП "Тульчинське лісомисливське господарство", а саме п. 8.5 РОЗДІЛУ VІІІ "Соціальний захист та задоволення духовних потреб" визначено, що матеріальна допомога надається штатним працівникам:

- на оздоровлення в розмірі одного посадового окладу (тарифної ставки);

- на соціально-побутові потреби працівникам, які пропрацювали на даному підприємстві не менше 1 року в розмірі одного посадового окладу (тарифної ставки);

- до державних, релігійних та професійних свят в розмірі одного посадового окладу (тарифної ставки);

Вищевказана матеріальна допомога надавалась підприємством лише у складі структури заробітної плати, оскільки під виплати даної категорії, окремо були розроблені відповідні положення ДП "Тульчинське лісомисливське господарство".

Отже з наведеного випливає, що ті виплати, які проводились позивачем та описані в акті перевірки, відносяться до структури заробітної плати, а тому правомірно віднесені до витрат підприємства на підставі вимог чинного законодавства.

Висновки акта перевірки, щодо заниження фінансового результату до оподаткування, визначеного у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності є необґрунтованими.

Вищезазначене свідчить про те, що винесені податковим органом оскаржувані податкові повідомлення - рішення в частині завищення витрат при виплаті премій та заохочувальних виплат працівникам підприємства ДП "Тульчинське лісомисливське господарство" є направомірними.

А тому, податкові повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області № від 13.12.2018 року та № від 13.12.2018 року в цій частині підлягають скасуванню.

Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції частково не відповідають встановленим обставинам по справі, в той час як доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню з прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною першою, сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки, за результатом судового розгляду даної справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення позову в частині задоволення майнових вимог позивача в сумі 4 361 985 грн, останньому підлягає поверненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень судовий збір в сумі 163 574,44 грн.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу державного підприємства "Тульчинське лісомисливське господарство" задовольнити частково.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом державного підприємства "Тульчинське лісомисливське господарство" до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень скасувати в частині відмови в задоволенні позовної вимоги щодо визнання протиправною та скасування податкового повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області № від 13.12.2018 року.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області № від 13.12.2018 року.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути на користь державного підприємства "Тульчинське лісомисливське господарство" () за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області ( місцезнаходження 21100 м. Вінниця вул. Хмельницьке шоссе,7) сплачений судовий збір в розмірі 123 814,31 грн (сто двадцять три тисячі вісімсот чотирнадцять) грн 31 коп.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 02 серпня 2019 року.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Матохнюк Д.Б. Шидловський В.Б.