Справа № 520/2551/19
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2019-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2019 р. Справа № 520/2551/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Донець Л.О.,

Суддів: Бенедик А.П. , Гуцала М.І. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2019 року (головуючий суддя І інстанції: Чудних С.О.) по справі № 520/2551/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

18.03.2019, ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача № 24/2030-1303-17 від 03.05.2017 щодо нарахування позивачу транспортного податку за 2017 рік на суму 25 000,00 грн; скасування податкового повідомлення-рішення відповідача № 0-2030 від 04.50.2018 про нарахування позивачу транспортного податку за 2018 рік на суму 25 000,00 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2019 позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення відповідача №24/2030-1303-17 від 03.05.2017 щодо нарахування позивачу транспортного податку за 2017 рік на суму 25 000,00 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення відповідача №0-2030 від 04.50.2018 про нарахування позивачу транспортного податку за 2018 рік на суму 25 000,00 грн.

Відповідач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування своїх доводів апеляційної скарги, відповідач посилається на неврахування судом першої інстанції фактичних обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач є власником транспортного засобу марки - «AUDI» модель «Q7», 2016 року випуску, об`єм двигуна 2967 куб см, тип пального - D (дизель), номерний знак НОМЕР_1 В.

03.05.2017 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №24/2030-1303-17 від 03.05.2017 про визначення позивачу суми податкового зобов`язання за платежем транспортний податок в розмірі 25 000,00 грн за 2017 рік.

04.05.2018 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №0-2030 від 04.05.2018 про визначення позивачу суми податкового зобов`язання за платежем транспортний податок в розмірі 25 000,00 грн за 2018 рік.

Суд першої інстанції, під час задоволення позову, дійшов до висновку, що під час прийняття податкового повідомленні-рішенні відповідачем необґрунтовано віднесено транспортний засіб позивача до об`єкту оподаткування.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У силу приписів ч. 1 ст. 308 КАС України, яка каже, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів, вважає можливим здійснити апеляційній перегляд судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Щодо частини позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення №24/2030-1303-17 від 03.05.2017 щодо нарахування позивачу транспортного податку за 2017 рік на суму 25 000,00 грн, то колегія суддів зауважує на таке.

У відповідності до п. 10.2 ст. 10 ПК України до місцевих зборів належить туристичний збір.

На підставі п.п. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та Перехідних Положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році» установлено, що в 2017 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів, які прийняті на виконання цього Закону, не застосовуються вимоги підпункту 4.1.9 пункту 4.1 та пункту 4.5 статті 4, підпункту 12.3.4 пункту 12.3, підпункту 12.4.3 пункту 12.4 та пункту 12.5 статті 12 Податкового кодексу України та Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Згідно до п.п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального;

Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 № 66 «Про затвердження Методики визначення середньо ринкової вартості легкових автомобілів» передбачено, що середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за такою формулою:

Сср = Цн х (Г / 100),

де Цн - ціна нового транспортного засобу в Україні з урахуванням марки, моделі, об`єму циліндрів двигуна, типу пального;

Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів з урахуванням строку експлуатації транспортних засобів у роках згідно з додатком 1 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 р. № 403 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 44, ст. 1576).

Аналізуючи викладені вище норми, колегія суддів дійшла до висновку про те, що визнання автомобіля об`єктом оподаткування транспортним податком з фізичних осіб може відбуватись за умови, зокрема, середньоринкової вартості такого автомобіля, яка визначається статистичними методами з урахуванням певних ознак, параметрів і характеристик транспортного засобу та встановлюється, виключно, Мінекономрозвитку.

Обов`язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку. Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі розміщеної на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, які є об`єктом оподаткування транспортним засобом у 2017 році.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.06.2018 у справі №813/3965/17.

За змістом п. 13, п. 14 постанови Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 № 66 «Про затвердження Методики визначення середньо ринкової вартості легкових автомобілів» (в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення) Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об`єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг.

З огляду на наведені вище обставини, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що на час прийняття оскаржуваного рішення вказані норми суперечили приписам пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України, що є порушенням принципу верховенства закону, зокрема, правової визначеності.

В своїй апеляційній скарзі відповідач не спростовує висновків суду, а лише повторює позицію, викладену у відзиві на позов.

З приводу частини позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення відповідача № 0-2030 від 04.05.2018 про нарахування позивачу транспортного податку за 2018 рік на суму 25 000,00 грн, то колегія суддів зазначає на таке.

Підпунктом 267.2.1 п.267.1 ст. 267 ПК України (в редакції, чинній на час прийняття податкового повідомлення-рішення № 0-2030 від 04.05.2018) зазначено, що об`єктом оподаткування стали легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

У відповідності пп. 267.2.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за Методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного року), виходячи з марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального.

Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується Перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньо ринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.

З огляду на те, що об`єм двигуна автомобіля марки «AUDI» модель « Q7», 2016 року позивача складає - 2967 см куб (аркуш справи 12, 13), а відповідно до відомостей, розміщених на офіційному сайті Мінекономрозвитку у Переліку легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2018 році - автомобіль марки «AUDI» модель « Q7», 2016 року випуску з дизельним двигуном, є об`єктом оподаткування лише за умови об`єму двигуна 3000 см куб, то колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що автомобіль позивача не може бути об`єктом оподаткування транспортним податком у 2018 році.

Апеляційна скарга відповідача повторює позицію, викладену у відзиві на позов, та не спростовує висновків суду.

З огляду на викладені вище обставини, колегія суддів дійшла до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому судове рішення не підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2019 по справі № 520/2551/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.О. Донець
Судді А.П. Бенедик М.І. Гуцал