Справа № 640/14353/19
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2019-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

05 серпня 2019 року м. Київ № 640/14353/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І., розглянувши у порядку письмового провадження заяву Державного підприємства «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» про забезпечення позову у справі за позовом Державного підприємства «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Державне підприємство «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» з позовом до Міністерства юстиції України, в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №1803/5 від 14.06.2019 року «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень».

Одночасно з позовною заявою позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить:

- зупинити дію наказу Міністерства юстиції України №1803/5 від 14.06.2019 року «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень»;

- накласти арешт на земельну ділянку в межах Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області площею 543,4678 га, а саме: №:02:002:5650 (23,3977 га), №:02:002:5651 (3,0935 га), №:03:003:5663 (161,0465 га), №:03:002:5661 (0,0016 га), №:03:002:5662 (0,7857 га), №:03:003:5659 (1,9620 га), №:03:001:5660 (2,2928 га), №:03:001:5657 (2,9310 га), №:03:001:5654 (1,7057 га), №:03:001:5653 (1,1314 га), №:03:001:5656 (8,6330 га), №:03:001:5655 (2,2599 га), №:01:016:5652 (0,4151 га), №:03:006:5122 (1,252 га), №:04:001:5190 (1,2189 га), №:03:007:5289 (25,1109 га), №:04:001:5193 (2,247 га), №:04:001:5192 (0,6426 га), №:04:001:5191 (0,6223 га), №:04:001:5203 (0,2779 га), №:04:001:5202 (66,1802 га), №:03:001:5200 (4,1536 га), №:03:001:5199 (2,2342 га), №:03:001:5198 (3,1897 га), №:02:002:5197 (0,1145 га), №:02:002:5196 (7,2197 га); №:04:001:5195 (3,7262 га), №:04:001:5194 (3,0071 га), №:01:035:5658 (0,4796 га); Архівні: №:03:001:5201 (14,1451 га), №:02:002:5224 (26,4912 га), №:03:003:5225 (170,4992 га);

в межах Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області площею 94,6444 га, а саме: №:01:010:5227 (1,018 га), №:02:007:5229 (0,6607 га), №:03:006:5226 (90,0678 га), №:01:010:5228 (2,8979 га).

- заборонити будь-яким особам вчиняти дії щодо поділу, об'єднання земельних ділянок, формування нових земельних ділянок, відчуження, передачі в користування спірних земельних ділянок, перелік яких зазначено вище;

- заборонити будь-яким особами вчиняти дії по здійсненню підготовчих, будівельних робіт на земельних ділянках, перелік яких зазначено вище.

Заява обгрунтована тим, що до ухвалення рішення у справі, відповідачем чи іншими особами можуть бути вчинені дії щодо передачі вищевказаних земельних ділянок іншим юридичним чи фізичним особам, здійснення будівельних робіт, що ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду та відповідно порушить інтереси позивача.

На думку позивача, існує очевидна небезпека неможливості у майбутньому захисту його прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів та ризику понесення ним значних зусиль за-для відновлення порушених прав та інтересів.

Суд, за наслідком розгляду заяви про забезпечення позову, вважає, що заява є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Статтею 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до положень статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з приписами статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа або до якого має бути поданий позов, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду у разі задоволення позову; для задоволення судом заяви про забезпечення позову заявник має обґрунтувати необхідність задоволення такої заяви, подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову, а також довести, що незадоволення заяви призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених частиною другою статті 150 КАС України.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, повинен пересвідчитися в тому чи існує реальна загроза невиконання, чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати заявник, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд враховує інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Суд також враховує співмірність вимог заяви про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Згідно ч. 2 ст. 151 КАС України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

З аналізу вказаних норм вбачається, що прийняття рішення про забезпечення позову доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду чи привести до потреби докладати значні зусилля та витрати для відновлення прав та інтересів позивача або є очевидними ознаками протиправності оскаржуваного рішення та порушення прав позивача цим рішенням.

Однак, заявником не обґрунтовано наявність жодної із зазначених підстав можливості вжиття заходів забезпечення позову, та не надано доказів, з яких би суд міг пересвідчитись про можливість існування таких підстав.

Посилання заявника на існування очевидної небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення по справі у зв'язку тим, що відповідачем чи іншими особами можуть бути вчинені дії щодо передачі відповідних земельних ділянок іншим юридичним чи фізичним особам, здійснення будівельних робіт, що ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду та відповідно порушить інтереси позивача є припущеннями заявника, дані доводи не підтверджуються жодними доказами.

Заявником не надано доказів, що такі дії будуть вчинені в майбутньому, що виключає можливість встановити їх негативний наслідок на права позивача.

Також судом не підтверджено та не встановлено наявності реальної загрози виникнення незворотних для позивача наслідків.

Суд зазначає, що співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 826/8556/17.

Таким чином, на час розгляду судом заяви суд не вбачає в оскаржуваних наказі ознак можливої небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача; суду не доведено неможливість захисту прав позивача без вжиття таких заходів; не доведено, що для відновлення прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Суд вказує, що у своїй заяві позивачем наведено лише припущення та гіпотетична можливість порушення його права в майбутньому у разі вчиненні іншими особами певних дій щодо земельних ділянок, однак доказів на підтвердження того, що такі дії будуть вчинені надано не було.

Суд наголошує, що забезпечення позову є крайнім заходом спрямованим на збереження існуючого правового становища, тому вжиття такого заходу повинно бути підтверджено належними доказами, чого заявником зроблено не було.

Отже, з урахуванням викладеного, суд вважає подану заяву про забезпечення позову такою, що не може бути задоволена судом

При цьому, суд зауважує, що позивач не позбавлений можливості у подальшому повторно ініціювати питання перед судом про доцільність забезпечення його позову на будь-якій стадії розгляду справи у разі встановлення відповідних підстав для цього.

Відтак, суд дійшов висновку про доцільність відмови позивачу у задоволенні заяви про забезпечення позову.

З урахуванням викладеного та керуючись приписами статей 150-154, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Державного підприємства «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» про забезпечення адміністративного позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, передбаченими ст. ст. 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України

Суддя В.І. Келеберда