Справа № 580/1841/19
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2019-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 року справа № 580/1841/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тимошенко В.П., розглянувши у письмовому провадженні в спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Черкаській області про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

07 червня 2019 року до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Черкаській області, в якому просить визнати протиправною та скасувати вимогу відповідача про сплату боргу (недоїмки) №Ф-2818-55 від 06.03.2019.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є фізичною особою-підприємцем, який перебуває на спрощеній системі оподаткування, та є особою з інвалідністю, у зв`язку з чим відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» позивач звільнений від сплати єдиного внеску. 17.01.2019 позивачем помилково поданий Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (форма №5) за 2018 рік, в якому визначено до сплати суму єдиного внеску 9828,72 грн. Головним управлінням ДФС у Черкаській області 06.03.2019 винесено вимогу про сплату боргу (недоїмку) №Ф-2818-55 на суму 9828,72 грн.

Позивач зазначає, що оскільки він звільнений від сплати єдиного соціального внеску, а Звіт ним поданий помилково, вимога про сплату боргу (недоїмки) підлягає скасуванню.

24 червня 2019 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач заперечує проти адміністративного позову та зазначає, що 17.01.2019 позивачем самостійно подано до ГУ ДФС у Черкаській області звіт про суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2018 рік (від 17.01.2019 №), сума нарахованого єдиного внеску 9828,72 грн (термін сплати 11.02.2019).

За даними інформаційної системи ДФС в інтегрованій картці платника по платежу 71040000 «Єдиний внесок для фізичних осіб-підприємців, у т.ч., які обрали спрощену систему оподаткування, осіб, які проводять незалежну професійну діяльність» у позивача станом на 28.02.2019 обліковувалась заборгованість зі сплати єдиного внеску в сумі 9828,72 грн. На підставі цих даних, ГУ ДФС у Черкаській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.03.2019 №Ф-2818-55.

Оскільки нарахування єдиного внеску проведено на підставі самостійно поданого позивачем Звіту за 2018 рік, тому правові підстави для скасування вимоги відсутні.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду Тимошенко В.П. від 12.06.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Вивчивши доводи сторін, викладені у позовній заяві та відзиві на позовну заяву, дослідивши письмові докази, які містяться у справі, суд встановив таке.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 02 березня 2009 року, та перебуває на спрощеній системі оподаткування.

Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії Серія 12 ААА №543461 ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи з 05.07.2017, безтерміново.

Відповідно до пенсійного посвідчення Серії НОМЕР_1 від 19.092017 позивачу призначено пенсію по інвалідності (2 група інвалідності, загальне захворювання).

17 січня 2019 року позивачем подано до Головного управління ДФС у Черкаській області Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2018 рік (форма №5) від 17.01.2019 №, де самостійно визначено суму єдиного внеску 9828,72 грн.

06 березня 2019 року Головним управлінням ДФС у Черкаській області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.03.2019 №Ф-2818-55, за якою відповідно до ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, від ФОП ОСОБА_1 вимагається сплатити суму боргу 9828,72 грн.

19 березня 2019 позивачем подано до Головного управління ДФС у Черкаській області скаргу, в якій просив скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.03.2019 №Ф-2818-55 на суму 9828,72 грн.

Листом Головного управління ДФС у Черкаській області від 27.03.2019 №10490/23-00-13-0119 позивача повідомлено, що суми самостійного визначення бази нарахування єдиного внеску фізичними особами-підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування, і є пенсіонерами за віком або особами з інвалідністю, підлягають сплаті на загальних підставах та не підлягають скасуванню. У разі несвоєчасної сплати самостійно визначеного зобов`язання такі особи несуть відповідальність відповідно до ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до рішення Державної фіскальної служби України від 10.05.2019 №21478/6/99-99-11-05-02-25 позивача повідомлено, що його скарга не підлягає розгляду Державною фіскальною службою України, у зв`язку з порушенням законодавчо встановленого 10-денного строку для її подання.

Не погоджуючись з вимогою про сплату боргу (недоїмки), позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає таке.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені Законом України від 08.07.2010 № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VІ).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VІ єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування (п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI).

Згідно з ч. 4 ст. 4 Закону № 2464-VI особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема, подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю (п.4 ч.2 ст.6 Закону № 2464-VI).

Відповідно до пункту 2 розділу ІІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 №435 (далі - Порядок №435), ФО - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, формують та подають до органів доходів і зборів Звіт самі за себе один раз на рік до 10 лютого року, що настає за звітним періодом. Звітним періодом є календарний рік. Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску подається за формою N Д5 згідно з додатком 5 до цього Порядку із зазначенням типу форми "початкова".

Пунктом 3 розділу ІІІ Порядку 435 передбачено, що ФО - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему, та члени фермерського господарства звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Звіт зазначеними особами не подається.

У разі самостійного визначення бази нарахування єдиного внеску ФО - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему, члени фермерських господарств, які отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу, формують та подають до органів доходів і зборів Звіт самі за себе відповідно до пунктів 10, 11 розділу IV цього Порядку один раз на рік у терміни, визначені пунктами 2, 5 цього розділу.

Звітним періодом є календарний рік.

Відповідно до пункту 5 розділу ІІІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 (далі - Інструкція №449), особи, зазначені в пункті 4 розділу II цієї Інструкції, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу, можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови самостійного визначення для себе бази нарахування єдиного внеску, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

За таких обставин суд наголошує, що враховуючи статус позивача з 05.07.2017, він може бути платником єдиного внеску виключно за умови його добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Зазначене також узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 20 березня 2018 року у справі №805/2195/17-а.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону № 2464-VI платниками, які мають право на добровільну сплату єдиного внеску, є: особи, які досягли 16-річного віку та не перебувають у трудових відносинах з роботодавцями, визначеними пунктом 1 частини першої статті 4, та не належать до платників єдиного внеску, визначених пунктами 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, у тому числі іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають або працюють в Україні, громадяни України, які працюють або постійно проживають за межами України, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з ч. 2 ст. 10 Закону № 2464-VI особи, зазначені в частині першій цієї статті, беруть добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування протягом строку, визначеного в договорі про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, але не менше одного року (крім договорів про одноразову сплату).

Отже, суми самостійного визначення бази нарахування єдиного внеску фізичними особами-підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування і є пенсіонери за віком або особами з інвалідністю, підлягають сплаті на загальних підставах.

При цьому суд зазначає, що договори про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, відповідно до ст. 10 Закону №2464-VI фізичними особами-підприємцями, які обрали спрощену систему оподаткування і є пенсіонери за віком або особами з інвалідністю не укладаються.

Під час розгляду справи встановлено, що позивач заяви про добровільну сплату єдиного внеску до органу доходів і зборів не подавав, договір про добровільну участь в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування з ним не укладався. Тобто, він у добровільному порядку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування не перебував, а тому обов`язок сплачувати єдиний внесок у нього був відсутній.

У відзиві на адміністративний позов відповідач зазначає, що позивачем самостійно було подано звіт щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, отже підстави для його скасування відсутні. Окрім того, відповідач зазначає, що оскільки нарахування єдиного внеску проведено на підставі самостійно поданого позивачем звіту за 2018 рік, тому правові підстави для скасування вимоги про сплати боргу (недоїмки) відсутні.

Суд вважає необґрунтованими вищевказані твердження відповідача, оскільки виправлення помилки у Звіті щодо нарахованих сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичними особами-підприємцями, які обрали спрощену систему оподаткування після закінчення звітного періоду не передбачається чинним законодавством, а тому у позивача не було можливості самостійно виправити таку помилку.

Варто зазначити, що відсутність права подання уточнюючих звітів в разі помилкового подання звітів не може бути обставиною, що зобов`язує сплатити відповідні внески.

Відтак, враховуючи що позивач, згідно із нормами законодавства, звільнений від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, оскільки має встановлену ІІ групу інвалідності, суд дійшов висновку щодо протиправності вимоги про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДФС у Черкаській області від 06.03.2019 №Ф-2818-55.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатись на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних причин.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, які підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Черкаській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-2818-55 від 06.03.2019.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційного суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Рішення у повному обсязі складене 06.08.2019.

Суддя В.П. Тимошенко