Справа № 440/1261/19
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2019-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2019 р. Справа № 440/1261/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бершова Г.Є.,

суддів: Катунова В.В., Ральченка І.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Великобагачанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.05.2019 року по справі № 440/1261/19 (головуючий 1 інстанції Алєксєєва Н.Ю.) за позовом ОСОБА_1 до Великобагачанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Великобагачанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність щодо не розгляду наданих ОСОБА_1 довідок про заробітну плату;

- зобов`язати розглянути довідки про заробітну плату, надані ОСОБА_1 , нарахувати і виплатити пенсію із врахуванням інформації про заробітну плату, що викладена у довідках, починаючи з 06.02.2018;

- встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та Великобагачанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області подати у п`ятиденний строк з моменту проголошення рішення суду звіт про виконання рішення суду.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.05.2019 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Великобагачанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо не врахування довідок про заробітну плату Відокремленого підрозділу "Шахта імені Челюскінців" Державного підприємства "Донецька вугільна енергетична компанія" при обчисленні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язано Великобагачанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) пенсію за віком з 07 лютого 2018 року на підставі виданих Відокремленим підрозділом "Шахта імені Челюскінців" Державного підприємства "Донецька вугільна енергетична компанія" довідок про заробітну плату, з урахуванням проведених виплат.

Відповідач не погодився із таким рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.05.2019 року є таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку з порушенням судом норм матеріального права.

Відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 06.03.2018 №, ОСОБА_1 перебуває на обліку, як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції та перебуває за адресою: АДРЕСА_1 .

12.03.2018 позивач звернувся до Великобагачанського ОУПФУ із заявою про призначення пенсії за вислугою років та надав копію паспорта (1-7, 10-11 сторінки), копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, довідку Баранівського старостинського округу виконавчого комітету Шишацької селищної ради від 19.03.2018 № 70, копію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № від 06.03.2018 р., заяву про виплату пенсії або грошової допомоги на рахунок, відкритий в АТ "Ощадбанк", копію трудової книжки серії НОМЕР_1 (1-17 сторінки), копію диплома середнього ПТУ № 103 м. Донецька, копію військового квитка серії НОМЕР_2 (1-3 сторінки), копію наказу шахти імені Челюскінців Донецького виробничого об`єднання з видобування вугілля "Донецьквугілля" від 16.03.1995 № 191, копію переліку робочих місць, виробництв, робіт, професій та посад працівників, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення по списку № 1 по шахті ім. Челюскінців (додаток до наказу по шахті № 191 від 15.03.1995р.), 3 довідки про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. архівну виписку, а також 2 довідки про заробітну плату для обчислення пенсії, видані виробничим підрозділом "Шахта імені Челюскінців" державного підприємства "Донецька вугільна енергетична компанія" без зазначення їх номерів та дати видачі.

Рішенням Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам №76 від 20.03.2018 ОСОБА_1 вирішено призначити пенсію за віком у разі наявності пільгового стажу.

Згідно протоколу призначення пенсії, Великобагачанським ОУПФУ призначено ОСОБА_1 з 07.02.2018 пенсію за віком на пільгових умовах згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнобов`язкове державне пенсійне страхування", при цьому не враховано при призначенні пенсії відомості, зазначені у довідках про заробітну плату для обчислення пенсії, виданих Відокремленим підрозділом "Шахта імені Челюскінців" Державного підприємства "Донецька вугільна енергетична компанія".

У березні 2019 року позивач звернувся до Великобагачанського ОУПФУ щодо надання пояснень стосовно неврахування поданих ним довідок про заробітну плату для обчислення пенсії.

Листом від 15.03.2019 вих. №411/03-15 управлінням повідомлено ОСОБА_1 про те, що при зверненні до управління для призначення пенсії за віком 12.03.2018 року, ОСОБА_1 було надано дві довідки про заробітну плату за період з вересня 1990 року по грудень 1994 року та довідку за період з січня 1995р. по грудень 1997 р. Подані довідки не містять номеру та дати видачі, а також виконані на бланку старого зразка, що в свою чергу є підставою для проведення перевірки достовірності виданих довідок. Оскільки, довідки про заробітну плату для обчислення пенсії видані ВП "Шахта ім. Челюскінців" Державного підприємства "Донецька вугільна енергетична компанія", яке знаходиться на непідконтрольній Україні території, провести перевірку наданих довідок про заробітну плату не має можливості. Повідомляємо, що подані довідки про заробітну плату при розрахунку пенсії ОСОБА_1 не розглядалися.

Позивач, не погоджуючись із такою бездіяльністю відповідача, звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, призначаючи позивачу пенсію з 07.02.2018 без урахування довідок про заробітну плату при призначенні пенсії на пільгових умовах, діяв протиправно, порушуючи права та законні інтереси позивача у призначені пенсії на пільгових умовах.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Пунктом 2 Перехідних положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років /стаття 12 згаданого Закону/.

Згідно з п. "а" ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 22 років у чоловіків і не менше 17 років у жінок.

Таким чином, право на пенсію на пільгових умовах набувають чоловіки, які досягли 50 років, за наявністю у них не менше 10 років стажу на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1.

Відповідно до частини 1 статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Абзацом 5 частини 1 статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

До заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір). - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до пункту 2.10 Порядку № 22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Отже, за приписами вимог чинного законодавства України, довідки про розмір заробітної плати (доходу) видаються підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією, а якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 з 07.02.2018 призначено пенсію за віком на пільгових умовах згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Під час призначення пенсії позивачу відповідачем не було враховано дані довідок про заробітну плату, виданих відокремленим підрозділом "Шахта імені Челюскінців" Державного підприємства "Донецька вугільна енергетична компанія", оскільки довідки не містять № та дати видачі, а також виконані на бланкові старого зразка.

Разом з тим, з дослідженої судом копії трудової книжки позивача та довідок про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній вбачається, що в спірні періоди, а саме: з вересня 1990 року по грудень 1994 року та з січня 1995 по грудень 1997 року ОСОБА_1 працював на посадах електрослюсара підземного участка, учня гірноробочого очисного забою, гірноробочого очисного забою у відокремленому підрозділі "Шахта імені Челюскінців" Державного підприємства "Донецька вугільна енергетична компанія".

В свою чергу, наведені записи довідок про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії та трудової книжки про роботу позивача за вказані періоди свідчать про зайнятість останнього за відповідними посадами повний робочий день в шахті, а записи про спірні періоди роботи здійснені у 1990-1997 роках, засвідчені відповідними печатками підприємства і дефектів їх вчинення не мають.

Позивачем, подані до відповідача довідки, що видані діючим підприємством, яке має право на їх видачу, містять всі встановлені законодавством реквізити, підписи та печатки, однак викликали у відповідача сумнів через те, що видані структурним підрозділом підприємства, який знаходиться на непідконтрольній українській владі території, та як наслідок проведення перевірки наданих довідок не має можливості.

Таким чином, у відповідача були відсутні підстави для не врахування при призначенні пенсії позивачу довідок про заробітну плату позивача за періоди з вересня 1990 року по грудень 1994 року та з січня 1995 по грудень 1997 року, видані Відокремленим підрозділом "Шахта імені Челюскінців" Державного підприємства "Донецька вугільна енергетична компанія".

Частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Неприпустимість визнання деяких документів, які були видані на території, неконтрольованій законною Владою , недійсними та такими, що не набули законної сили, підтверджується практикою Європейського суду з прав людини, яка викладена в рішенні у справі "Лоізіду проти Туреччини".

Європейський Суд з прав людини дійшов такого висновку: "Суд відмічає, що за наявності фактично існуючих незаконних утворень на території неконтрольованій законною Владою міжнародне право визнає законність деяких юридичних домовленостей та дій, наприклад, реєстрація народження, смерті або шлюбу, наслідки яких можуть бути проігноровані лише на шкоду жителям тієї чи іншої території".

За приписами статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

У рішенні від 08 липня 2004 року у справі "Ілашку та інші проти Молдови та Росії", ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем "Молдавської Республіки Придністров`я". Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов`язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Враховуючи, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов`язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі і рішення в справах "Пічкур проти України", "Ілашку та інші проти Молдови та Росії" як джерело права відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку позивач не може бути позбавлений свого права, що стосується предмету позову через захоплення незаконними озброєними формуваннями території Донецької області.

У Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" зазначено, що держави члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконним і недійсним, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад реєстрації народжень, смертей і шлюбів".

Так, у справі "Лоізіду проти Туреччини" ЄСПЛ обмежився коротким пунктом посилання на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то, у правах "Кіпр проти Туреччини" та "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" він приділив значну увагу аналізу цього висновку та в подальшої міжнародної практики. При цьому, ЄСПЛ констатував, що Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de fackto та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше, означало б зовсім позбавити людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать".

Спираючись на сформульований у вищезазначеній справі підхід, Європейський суд з прав людини у справі "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" зауважив, що "першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]".

Україною, відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014 № 1207-VII та постанови Верховної Ради України "Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями" від 17.03.2015 № 254-VIII, територію Автономної Республіки Крим та окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської області, визнано тимчасово окупованими територіями.

Згідно з частиною 2 та частиною 3 статті 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи ("Намібійські винятки"), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки довідок, виданих ОСОБА_1 підприємством, що знаходиться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право на пенсійне забезпечення.

Колегія суддів зазначає, що надані позивачем копії довідок надані не органами діяльність яких вважається незаконною.

Отже, з врахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, що відповідач, призначаючи позивачу пенсію з 07.02.2018 без урахування довідок про заробітну плату при призначенні пенсії на пільгових умовах, діяв протиправно, порушуючи права та законні інтереси позивача у призначені пенсії на пільгових умовах.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач у спірних правовідносинах діяв на підставі та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, з дотриманням вимог ч.2 ст.2 КАС України.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.05.2019 року суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Великобагачанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.05.2019 року по справі № 440/1261/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Г.Є. Бершов
Судді В.В. Катунов І.М. Ральченко