Справа № 320/3961/19
Суддя: Харченко С.В.
Дата ухвалення: 2019-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

29 липня 2019 року м. Київ Справа № 320/3961/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Харченко С.В., розглянувши
позовну заявуфізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до1) Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, 2) Головного управління ДФС у Київській області
провизнання інформації протиправною, скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області (далі - відповідач-1), Головного управління ДФС у Київській області (далі - відповідач-2), в якому просить суд: визнати протиправними та скасувати вимогу відповідача-2 від 22.02.2019 № Ф-8234-54 про сплату боргу (недоїмки) та рішення відповідача-1 від 14.02.2019 № /740 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску; визнати протиправною інформацію щодо наявності заборгованості в інтегрованій картці позивача по сплаті єдиного внеску у сумі 2416,87 грн, нарахованих штрафних санкцій та пені; зобов`язати відповідачів вилучити з АІС «Податковий блок» інформацію щодо наявності в інтегрованій картці позивача заборгованості по сплаті єдиного внеску у сумі 2416,87 грн, нарахованих штрафних санкцій та пені.

Крім того, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 подано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з даним позовом.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Так, відповідно до приписів пунктів 4 та 5 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, у позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Крім того, в силу положень частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина друга статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України).

У свою чергу в силу приписів частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про: визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду (частина третя статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

Таким чином, адміністративний позов спрямований на захист прав, свобод та інтересів особи, які порушив відповідач - суб`єкт владних повноважень, надаючи позивачу можливість вибору способу захисту для ефективного відновлення його порушених прав та інтересів з урахуванням приписів частин першої та другої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому під змістом позовних вимог розуміється визначення позивачем способу захисту свого права (свобод, інтересів), який має формулюватися максимально чітко і зрозуміло, а отже особа, звертаючись до суду із позовною заявою, повинна зазначити дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень (його рішення), що порушили це право (свободи, інтереси), та вказати спосіб його захисту.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, у прохальній частині адміністративного позову позивачем, зокрема, заявлено позовну вимогу про визнання протиправною інформації щодо наявності заборгованості в інтегрованій картці позивача по сплаті єдиного внеску у сумі 2416,87 грн, нарахованих штрафних санкцій та пені.

Водночас суд звертає увагу позивача на те, що Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено такий спосіб захисту як визнання протиправною інформації.

До позовної заяви додається також документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону (частина третя статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України).

Так, згідно з приписами частини першої статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою - підприємцем, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за подання адміністративного позову майнового характеру - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина друга статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI).

Суд звертає увагу позивача на те, що майновими вимогами є будь-які вимоги суб`єктів права, що пов`язані з володінням, користуванням, розпорядженням, обміном, розподілом майна, у тому числі нерухомими та рухомими речами, грошовими коштами тощо.

Рішення суб`єкта владних повноважень, яким визначено грошове зобов`язання платника податків, суму адміністративно-господарських, штрафних санкцій, зменшено суму бюджетного відшкодування, від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток підприємства, податком на додану вартість тощо, породжує підстави для зміни майнового стану фізичної чи юридичної особи, а відтак вимога про визнання протиправним та/або скасування такого рішення носить майновий характер.

За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру (частина третя статті 6 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI).

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, позивачем заявлено позовні вимоги про визнання протиправними та скасування вимоги відповідача-2 від 22.02.2019 № Ф-8234-54 про сплату боргу (недоїмки) у сумі 2416,87 грн та рішення відповідача-1 від 14.02.2019 № /740 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким на позивача накладено штраф у розмірі 2321,82 грн та нараховано пеню у сумі 4720,75 грн.

Крім того, позивач просить суд визнати протиправною інформацію щодо наявності заборгованості в інтегрованій картці позивача по сплаті єдиного внеску у сумі 2416,87 грн, нарахованих штрафних санкцій та пені, а також зобов`язати відповідачів вилучити з АІС «Податковий блок» інформацію щодо наявності в інтегрованій картці позивача заборгованості по сплаті єдиного внеску у сумі 2416,87 грн, нарахованих штрафних санкцій та пені.

Таким чином, позовні вимоги позивача носять одночасно майновий і немайновий характер.

Відтак, з урахуванням положень статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" від 23.11.2018 № 2629-VIII, при зверненні до суду з даним адміністративним позовом розмір судового збору повинен складати 2305,20 грн (=9459,44 грн х 1% (але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб) + 768,40 грн х 2).

Як встановлено судом, в якості доказів сплати позивачем судового збору за подання даного адміністративного позову ним надано суду оригінал квитанції від 20.06.2019 № 3299 про сплату судового збору на суму 768,40 грн, тобто у розмірі, що не відповідає вимогам, передбаченим Законом України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI.

При цьому згідно з даними автоматизованої системи КП «Діловодство спеціалізованого суду» вказану вище квитанцію вже було приєднано позивачем в якості доказу сплати ним судового збору за подання іншої позовної заяви (адміністративна справа № 320/3247/19).

За таких обставин квитанція від 20.06.2019 № 3299 не може вважатись доказом сплати судового збору за подання даного адміністративного позову.

Наведені вище обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам процесуального законодавства, у зв`язку з чим суд, враховуючи приписи статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху з наданням позивачу часу для усунення зазначених недоліків.

Суд також звертає увагу позивача на те, що питання про поновлення пропущеного строку звернення до суду з даним позовом вирішується судом за результатами виконання позивачем вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

У даному випадку такими вимогами є подання до суду: 1) оригіналу платіжного документу, що свідчить про сплату судового збору у розмірі 2305,20 грн за подання даного адміністративного позову; 2) позовної заяви, приведеної у відповідність вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України (у тому числі шляхом уточнення позовних вимог у справі) з урахуванням частини першої статті 5 цього Кодексу та наведених вище висновків суду; 3) копії позовної заяви, недоліки щодо форми (змісту) якої усунуто, для її направлення відповідачу.

Вказані недоліки повинні бути усунені позивачем у десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали.

Враховуючи викладене та керуючись частиною першою статті 169, статтями 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Встановити позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали.

3. Попередити позивача про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені пунктом 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати (видати) позивачу невідкладно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Харченко С.В.