Справа № 260/796/19
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2019-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

30 липня 2019 року м. Ужгород№ 260/796/19

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Плеханова З.Б. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДФС у Закарпатській області (вул. Волошина, буд. 52,м. Ужгород, Закарпатська область,88000) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Закарпатській області , яким просить:

1. Поновити позивачу строк звернення з адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу № Ф-3920-52 У від 04.02.2019 року.

2. Розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження.

3. Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- 3920-52 У від 04.02.2019 року, якою відповідач вимагає сплатити єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 18 276,72 грн.

4.Стягнути на користь позивача судові витрати (в т.ч. на професійну правничу допомогу) за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

1.Позиції сторін.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Головним управлінням ДФС у Закарпатській області прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) за № Ф-3920-52 У від 04 лютого 2019 року у зв`язку з наявною заборгованістю зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені станом на 10.05.2019 року. З вказаною вимогою позивач не погоджується, оскільки оскаржувана вимога, яка містить в собі належний позивачу реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 винесена 04 лютого 2019 року стосовно ОСОБА_1 , однак на дату винесення цієї вимоги вірним прізвищем позивача є ОСОБА_1 . Крім того, ОСОБА_1 відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, не зареєстрована, як фізична -особа - підприємець .Зазначає, що вказане є самодостатньою підставою для скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-3920-52У від 04 лютого 2019 року.

27 червня 2019 року, на адресу суду надійшов відзив представника відповідача про заперечення щодо позову, де зокрема, зазначає, що станом на 31.01.2019 за Позивачем рахувалась заборгованість по платежу 70 71040000 «Для фізичних осіб-підприємців, у т.ч. тих, які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність» у розмірі 18276,72 грн. Позивач перебуває на обліку в контролюючому органі, як фізична особа-підприємець з 13.08.1997 року, що є датою державної реєстрації Позивача, та відповідно як платник єдиного соціального внеску, про що свідчать дані податкового обліку та реєстрів, що відображені у єдиній інформаційній системі контролюючого органу, дані якої відображаються на підставі інформаційної взаємодії із Єдиним державним реєстром. Відтак, відповідно до ч.1ст. 4 Закону «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» Позивач є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, оскільки рахується на обліку в податковому органі як фізична особа-підприємець. Головне управління ДФС у Закарпатській області, виносячи вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-3920-52 від 04.02.2019 року, діяло у межах закону, тому дана вимога є законною та не підлягає скасуванню. З огляду на вищевикладене, ГУ ДФС у Закарпатській області просить суд вважати позов безпідставним та прийняти рішення, яким відмовити Позивачу у задоволенні позову повністю.

03 липня 2019 року, від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої Позивач вважає наведені твердження відповідача недоречними, неправильними та такими, що підставність позовних заявлених вимог не спростовують з мотивів аналогічних викладених у даному адміністративному позові.

2. Обставини, встановлені судом.

ОСОБА_1 у відповідності до паспорту громадянина України мешкає в АДРЕСА_2 з 01.-08.1986 року.( а.с. 11)

Згідно картки платника податків ОСОБА_1 зареєстрована у Державному реєстрі 09.10.1996 року.( а.с. 11- на звороті)

Відповідно до Свідоцтва про розірвання шлюбу Серія НОМЕР_2 позивачка 17 вересня 2004 року розірвала шлюб, змінивши прізвище з ОСОБА_1 на ОСОБА_1. ( а.с. 12)

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань отриманого на безкоштовні запити щодо фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - "нічого не знайдено". (а.с. 13-18).

Постановою № ВП59171184 від 22 травня 2019 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання вимоги № Ф3902-52 виданої 04.02.2019 року.

Судом встановлено, що Позивач перебуває на обліку в контролюючому органі, як фізична особа-підприємець з 13.08.1997 року, що є датою державної реєстрації Позивача, та відповідно як платник єдиного соціального внеску, про що свідчать дані податкового обліку та реєстрів, що відображені у єдиній інформаційній системі контролюючого органу, дані якої відображаються на підставі інформаційної взаємодії із Єдиним державним реєстром (а.с.56-58).

В інформаційних даних особи ОСОБА_1 із ідентифікаційним номером НОМЕР_1 вбачається, що ці дані зареєстровано Свалявською районною державною адміністрацією Закарпатської області 13.08.1997 року за № 273, а саме:

- основне місце обліку ГУДФС у Закарпатській області, Мукачівське Управління, Свалявське відділення.

- номер взяття на облік-10

- перебуває на обліку

- результат звірки з ДРФО- розбіжності в ПІБ

- класифікаційні дані : фізична особа-підприємець

- КОД ВЕД 52.62- роздрібна торгівля з лотків та на ринках

- 30.09.1999 - дата анулювання реєстрації платника ПДВ за власним бажанням

-04.02.1999 року - взяття на облік фізичної особи-підприємця, що сплачує єдиний внесок від доходу, отриманої від діяльності. ( а.с. 56-58)

Станом на 31.01.2019 року згідно облікових карток, облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за Позивачем рахувалась заборгованість по платежу 70 71040000 «Для фізичних осіб-підприємців, у т.ч. тих, які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність» у розмірі у розмірі 18276,72 грн.(а.с.52-53).

Головне управління ДФС у Закарпатській області сформовано та направлено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-3920-52 від 04.02.2019 року рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу платника, однак не вручена у відповідності до довідки ф-20 - за закінченням терміну зберігання 30.03.2019.(а.с.29).

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає аступне.

Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. (п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

У відповідності до п.3.1 Порядку обліку платників податків і зборів, що затверджений наказом Міністерства фінансів України 09.12.2011 №1588, взяття на облік платників податків контролюючими органами здійснюється за принципом організаційної єдності реєстраційних процедур, що проводяться державними реєстраторами, та процедур узяття на облік платників податків, що забезпечуються контролюючим органами. Обмін відомостями (запитами) про здійснення дій з державної реєстрації та взяття на облік (зняття з обліку) юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців здійснюється у порядку інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та інформаційними системами Центрального контролюючого органу.

Позивач додає до позовної заяви інформацію з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у якому зазначено, що за даним запитом записів не знайдено.

Однак, у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що сформований на запит суду, зазначено, що Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань знаходиться у стані формування. Інформація про юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстрованих до 01.07.2004 та не включених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань отримується в органі державної влади, в якому проводилась державна реєстрація.

Тобто, сама відсутність запису у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не є доказом припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем.

Позивач не надав доказів, які б свідчили про припинення підприємницької діяльності, а інформація щодо припинення підприємницької діяльності Позивача від державного реєстратора не надходила, отже Позивач має статус фізичної особи-підприємця.

Вважати незаконним або нечинними інформаційні дані щодо ОСОБА_1 у суду немає підстав з огляду на вимоги законності та допустимості доказів, оскільки інформаційні, на які посилається відповідач не визнавалися недостовірними та не спростовані позивачем.

Відповідно до приписів частини 1 статті 4 Закону «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є роботодавці, зокрема, підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами; фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців); фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до зазначеної норми, Позивач є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, оскільки рахується на обліку в податковому органі як фізична особа-підприємець.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст.1 Закону недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 3 вказаного Закону збір та ведення обліку єдиного внеску здійснюються за принципами, зокрема, обов`язковості сплати та відповідальності платників єдиного внеску та органу, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, за порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов`язків.

Відповідно до абзацу 3 ч. 8 ст. 9 Закону платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом (ч. 11 ст. 9 Закону).

Частиною 12 ст. 9 Закону передбачено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 цього Закону у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Абзацами 1-3 ч.4 цієї статті визначено, що орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки (абзац 9 ч. 4 цієї статті).

Розділом VI «Інструкції про порядок нарахування сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 врегульований порядок стягнення заборгованості з платників.

Відповідно до п.1 вказаного розділу до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

Згідно п.2 розділу VI Інструкції у разі виявлення платником своєчасно не нарахованих сум єдиного внеску такі платники зобов`язані самостійно обчислити ці внески, відобразити у звітності, що подається платником до органів доходів і зборів, та сплатити їх. До такого платника застосовуються штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

У разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Відповідно до ч.16 ст.25 Закону строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Вимога про сплату боргу (недоїмки), крім загальних реквізитів, має містити відомості про розмір боргу, в тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Після формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та внесення даних до відповідного реєстру вимога надсилається (вручається) платнику. При надсиланні вимоги платнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення корінець вимоги залишається в органі доходів і зборів. При врученні вимоги платнику під підпис така вимога залишається у платника, а корінець вимоги, на якому платник проставляє свій підпис,- в органі доходів і зборів.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу.

Згідно з пунктом 7 розділу VI Інструкції, якщо протягом наступного базового звітного періоду сума боргу (недоїмки) платника зросла, то після проходження відповідної процедури узгодження та оскарження вимога про сплату боргу (недоїмки) подається до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства тільки на суму зростання боргу (недоїмки).

Законом України від 06.12.2016 №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до Закону №2464, що діють з 01.01.2017, зокрема щодо обов`язковості визначення бази нарахування ЄВ у разі неотримання доходу (прибутку) у звітному році або окремому місяці звітного року. Враховуючи обов`язок нарахування єдиного внеску до сплати, навіть у разі відсутності доходу, ФОП зобов`язані сплатити до 09.02.2018 року за звітний 2017 рік щонайменше 8448,00 грн. (3200,00*12*22%). З прийняттям Закону України від 03.10.2017 №2148- VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів україни щодо підвищення пенсій» внесені зміни до Закону №2464, що діють з 01.01.2018 року, зокрема, щодо строків сплати ЄСВ.

Так, з 01.01.2018 року всі фізичні особи-підприємці (незалежно від обраної системи оподаткування), крім звільнених ст.4 Закону №2464 категорії страхувальників, зобов`язані сплачувати за себе єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок. Щоквартальний платіж за 2018 рік складає 2457,18 грн. (3723,00*3*22%).

У п. 2 ч. 1 ст. 7 даного Закону зазначено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, -на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Отже, незалежно від отриманого доходу, з 01.01.2017 року кожна особа, що зареєстрована, як фізична особа-підприємець, повинна сплачувати встановлений законом мінімум. Неподання такою особою звітів чи неотримання доходів - не звільняє її від відповідальності.

Згідно з п. 3 розділу VI Інструкції у разі, якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску та/або борги зі сплати фінансових санкцій органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки). Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Відповідно до п. 4 вказаного розділу вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника -юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Таким чином, підставою для формування вимоги стали відомості з облікових даних інформаційної системи органу доходів і зборів, а підставою для нарахування єдиного внеску є імперативні норми закону.

У відповідності до абз.7 п.4 розділу VI Інструкції, вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається належним чином надісланою (врученою), якщо вона надіслана на адресу (місцезнаходження юридичної особи або його відокремленого підрозділу або останнього відомого місця перебування фізичної особи) платника єдиного внеску рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику єдиного внеску або його законному чи уповноваженому представникові.

Як зазначалося судом, Вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-3920-52 від 04.02.2019 року надіслана належним чином, рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу платника, однак не вручена у відповідності до довідки ф-20 - за закінченням терміну зберігання 30.03.2019.

З огляду на те, що отримувачем вимоги є позивач , яка згідно паспорту наразі має інше прізвище ніж було зазначене на конверті з оскаржуваною вимогою, то суд вважає поважними причини пропуску звернення до суду, так як позивача ознайомилася з оскаржуваним рішенням із постанови про відкриття виконавчого провадження. ( а.с. 28-29).

Згідно п.70-Податкового кодексу України ( ПКУ) Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, формує та веде Державний реєстр фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр), де формується облікова картка платника податків.. який надає свої персональні дані, а також зобовязаний повідомити про зміни у персональних даних.

Заяв про внесення змін до інформаційних даних не надходило, Позивач не повідомляла податковий орган про зміну прізвища, тому вимога була направлена на останнє відоме прізвище платника та на належну адресу.

У разі якщо неможливо надіслати (вручити) платнику єдиного внеску вимогу про сплату боргу (недоїмки) поштою у зв`язку з відсутністю його за місцезнаходженням (місцем проживання) (відсутністю службових (посадових) осіб платника єдиного внеску за його місцезнаходженням), відмовою платника єдиноговнеску або службових (посадових) осіб платника прийняти вимогу, поверненням поштового відправлення у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання або з інших причин, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення, вимога вважається надісланою (врученою) платнику єдиного внеску у день, зазначений поштовою службою у повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Позивач, у своєму позові посилається на рішення ДФС України про результати розгляду скарги, винесене стосовно іншої особи.

На суд зазначає, що рішення про результати розгляду скарги, що винесене контролюючим органом вищого рівня, є актом індивідуальної дії та стосується виключно особи, відносно якої винесено таке рішення.

У відповідності до п.19 ч.1 ст.4 КАС України, індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Таким чином, рішення ДФС України про результати розгляду скарги стосовно іншого платника не може слугувати підставою для скасування вимоги ОСОБА_1 .

Приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Головне управління ДФС у Закарпатській області, виносячи вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-3920-52 від 04.02.2019, діяло у межах закону, тому дана вимога є законною та не підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, позивач не заперечує розрахунок суми боргу, і у позові зазначає тільки одну позовну вимогу - скасувати оскаржувану вимогу і не вимагає визнати дії або бездіяльність відповідача або його посадових вимог незаконними.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Належних і достатніх доказів, які б спростовували доводи відповідача, позивач під час розгляду справи не надав.

Системно проаналізувавши приписи законодавство України, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для їх розподілу, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 242-246 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. В позові ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДФС у Закарпатській області (вул. Волошина, буд. 52,м. Ужгород,Закарпатська область,88000) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) -відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення через Закарпатський окружний адмінсуд до Восьмого апеляційного адмінсуду.

СуддяЗ.Б. Плеханова