Справа № 540/1153/19
Суддя: Морська Г.М.
Дата ухвалення: 2019-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/1153/19
14 год. 23 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Морської Г.М.,

при секретарі: Кованій В.А.,

представника позивача - Гончаренка А.Ю.,

представника відповідача - Міхліна В.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо недотримання положень Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, що затверджена Наказом Міністра оборони України № 36 від 06.02.2001 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 року за № 169/5360 під час нещасного випадку, який стався із ОСОБА_1 у грудні 2016 року;

- зобов`язати відповідача призначити та провести розслідування обставин нещасного випадку, що мав місце у грудні 2016 року із ОСОБА_1 у відповідності до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністра оборони України № 36 від 06.02.2001 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 року за № 169/5360 .

Ухвалою від 11.06.2019 року позовна заява залишена без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків шляхом подання до суду обґрунтованої заяви про поновлення строку звернення до суду, вказавши належні підстави для поновлення строку та надання доказів поважності причини пропуску такого строку.

Ухвалою від 21.06.2019р. відкрите спрощене провадження у справі, судове засідання призначене на 26.07.2019р.

У судовому засіданні 26.07.2019р. проголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 проходив військову службу у 2016-2018 роках у військовій частині НОМЕР_1 . Під час проходження служби у грудні 2016 року отримав травму. Свідоцтвом про хворобу від 06.03.2018 р. № 424 встановлено, що «травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби». Довідкою МСЕК від 05.04.2018 р. № 675717 встановлено інвалідність ІІІ групи, «Травма, так, пов`язана з проходженням військової служби». Адвокатським запитом від 15.02.2019 р. у військової частини НОМЕР_1 запитувались документи та порушувалось питання про проведення службового розслідування за фактом травмування ОСОБА_1 у грудні 2016 року. Листом військової частини НОМЕР_1 від 25.02.2019 р. повідомлено, що « ОСОБА_1 за медичною допомогою не звертався, про отримання травми командуванню не доповідав. тому розслідування не було проведено, обставини та причини захворювання не встановлено, і на даний час встановити їх неможливо у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 . Наказом військової частини НОМЕР_1 від 21.05.2018 р. № 316 було призначено службове розслідування щодо не проведення службового розслідування за фактом травмування ОСОБА_1 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 07.06.2018 р. № 355 командиру 4 підрозділу підполковнику ОСОБА_2 суворо вказано про неналежне виконання своїх службових обов`язків. Посилаючись на п. 3 розділу II Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністра оборони України від 06.02.2001 р. № 36, позивач стверджує, що нещасний випадок, про який не було своєчасно повідомлено командуванню військової частини або внаслідок якого втрата працездатності настала не відразу, розслідується згідно з цією Інструкцією протягом місяця з дня надходження рапорту потерпілого військовослужбовця або заяви особи, яка представляє його інтереси.

Із вказаних підстав позивач вважає, що відповідачем безпідставно відмовлено у проведенні службового розслідування нещасного випадку.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити повністю.

Відповідач надіслав суду відзив на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив, у яких заперечує проти позову, мотивуючи тим, що позивач проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_1 з 30.05.2016 року по 27.04.2018 року на посаді водія 4-го підрозділу. З пояснювальної записки позивача слідує, що він отримав травму ноги в 2015 році (наїзд зенітної установки на праву ногу) на Рівненському полігоні під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 . Після цього позивач лікувався у Військово- медичному клінічному центрі Західного регіону м. Львів з приводу травми правого колінного суглоба. У грудні 2016 року знаходячись у патрулі позивач не помітив яму під снігом, вступив у неї та підвернув ногу, про що нікому не доповів. Позивач самостійно вирішив, що біль у колінному суглобі - це ознака отриманої раніше травми. У грудні 2016 року та протягом декількох наступних місяців позивач за медичною допомогою не звертався. До хірурга поліклініки військової частини НОМЕР_1 позивач звернувся лише 02.02.2017 року зі скаргами на болі в правому колінному суглобі. При обстеженні виявлені ознаки застарілих пошкоджень в колінному суглобі, з чим позивач був направлений до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону м. Одеса, де продовжував лікування. Тому даних стосовно солдата за контрактом ОСОБА_1 у книзі обліку осіб, які отримали травми з непрацездатністю за період проходження військової служби у складі військової частини НОМЕР_1 , немає. Таким чином, розслідування у військовій частині НОМЕР_1 за фактом начебто травмування Позивача у грудні 2016 року не було проведено, обставини та причини захворювання не встановлено. Виходячи з викладеного, на даний час встановити обставини та причини захворювання (провести службове розслідування за фактом начебто травмування позивача у грудні 2016 року у відповідності до наказів Міністра оборони України від 06.02.2001 року №36 та від 10.04.2009 року № 170) також неможливо. Крім того, з 27 квітня 2018 року позивач виключений із списків особового складу частини (наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.04.2018 року №90). На сьогоднішній день позивач статусу військовослужбовця не має. Інструкція № 36 не передбачає можливості проведення службового розслідування стосовно громадян, які не є військовослужбовцями.

Також зазначив, що у поданні, акті службового розслідування та наказі командира військової частини НОМЕР_1 від 07.06.2018 року № 355 йдеться про факт направлення позивача у шпиталь з наслідками застарілої закритої травми правого колінного суглобу (03.2015), а не нової травми. За результатами службового розслідування командир 4-го підрозділу підполковник ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності не притягався, що підтверджується пунктом 1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 07.06.2018 року № 355 та положеннями ст. 68 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Із вказаних підстав представник відповідача у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_1 з 30.05.2016 року по 27.04.2018 року на посаді водія 4-го підрозділу.

У грудні 2016 року знаходячись у патрулі позивач не помітив яму під снігом, вступив у неї та підвернув ногу, про що нікому не доповів.

За медичною допомогою позивач звернувся лише 02.02.2017 року.

Позивачу 03.02.2017 р. надано медичну допомогу та проведено фіксацію (гіпс) на 4 тижні, що підтверджується довідкою Каховської ЦРЛ (а.с. 38).

У подальшому позивач проходив тривале лікування, двічі був прооперований. У квітні 2018 - довідкою МСЕК від 05.04.2018 р. № 675717 встановлено інвалідність ІІІ групи, Травма, так, пов`язана з проходженням військової служби. Довідкою МСЕК від 05.04.2018 р. № 004589 встановлено втрату працездатності 30 %.

Представником позивача ОСОБА_4 15.02.2019 р. перед військовою частиною НОМЕР_1 порушено питання щодо проведення розслідування за фактом травмування ОСОБА_1 у грудні 2016 року.

Листом від 25.02.2019 р. № 350/305171237 відповідачем відмовлено у проведенні розслідування вказаного нещасного випадку.

Не погодившись із відмовою, позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку позиціям сторін, суд застосовує наступні правові норми.

Наказом Міністра оборони України від 06.02.2001 № 36, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23.02.2001 р. за № 169/5360 затверджена «Інструкція про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України» (далі - Інструкція).

Інструкція визначає порядок розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України, військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, отриманих ними професійних захворювань, їх загибелі або смерті під час виконання обов`язків військової служби та аварій, що сталися у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України.

Тобто, положення даної Інструкції розповсюджується на правовідносини, що мали місце у грудні 2016 - лютому 2017 років за участю ОСОБА_1 , як військовослужбовця.

Відповідно до п. 1 розділу II Інструкції, розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора чи середовища під час виконання ним обов`язків військової служби, внаслідок чого зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема від одержання ним поранення, травми…

Згідно абзацу першого п. 2 розділу II Інструкції, про кожний нещасний випадок потерпілий або військовослужбовець, який його виявив, чи інша особа повинен(на) негайно сповістити безпосереднього командира (начальника) чи керівника робіт і вжити заходів щодо надання необхідної допомоги потерпілому.

Відповідно до абзацу шостого п. 5 розділу II Інструкції, командир військової частини, який отримав повідомлення про нещасний випадок, у свою чергу зобов`язаний:… протягом доби призначити комісію з розслідування нещасного випадку чисельністю не менш як три особи у складі голови комісії (яким є один із його заступників) та членів - командира батальйону (дивізіону, ескадрильї тощо), до складу якого входить підрозділ, де стався нещасний випадок, та залежно від того, з чим пов`язаний нещасний випадок, - фахівців профільних служб (озброєння, тилу, пожежної, автомобільної, інженерної, медичної тощо).

Відповідно до п. 20 розділу II Інструкції, якщо виявлено факт приховування посадовими особами нещасного випадку, командир військової частини повинен негайно організувати та забезпечити проведення розслідування нещасного випадку згідно з вимогами цієї Інструкції.

Згідно абзацу першого п. 3 розділу II Інструкції, нещасний випадок, про який не було своєчасно повідомлено командуванню військової частини або внаслідок якого втрата працездатності настала не відразу, розслідується згідно з цією Інструкцією протягом місяця з дня надходження рапорту потерпілого військовослужбовця або заяви особи, яка представляє його інтереси.

Із аналізу наведених правових норм слідує, що розслідування нещасного випадку проводиться протягом доби після сповіщення про такий випадок, а про нещасний випадок, про який не було своєчасно повідомлено або внаслідок якого втрата працездатності настала не відразу, розслідується протягом місяця з дня повідомлення про такий випадок військовослужбовцем або особою, яка представляє його інтереси.

Відповідач стверджує, що нещасний випадок, що стався із ОСОБА_1 у грудні 2016 року не розслідувався, оскільки позивач відразу не повідомив про нього, а у подальшому проходив лікування від застарілої травми, отриманої ним на Рівненському полігоні у 2015 році під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_2 .

Суд не погоджується із таким твердженням, з огляду на наступне.

На підставі подання військової прокуратури Херсонського гарнізону Південного регіону України від 18.05.2018 р. № 2/2492 (а.с. 71-73), внесеного командиру військової частини НОМЕР_1 , останнім прийнятий наказ № 316 від 21.05.2018 р. «Про призначення службового розслідування» (а.с. 74-75).

Результати службового розслідування оформлені актом від 07.06.2018 р. (а.с. 76-77), на підставі якого прийнятий наказ командиром військової частини НОМЕР_1 від 07.06.2018 р. № 355 «Про підсумки службового розслідування» (а.с. 82-83).

Із змісту наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 07.06.2018 р. № 355 слідує, що у ході розслідування встановлено: «…у грудні 2016 року знаходячись у патрулі солдат ОСОБА_1 не помітив яму під снігом, вступив у неї та підвернув ногу, про що нікому не доповів…

... Лише після повернення до підрозділу, солдат ОСОБА_1 розповів своєму начальнику прапорщику ОСОБА_5 про випадок, який відбувся з ним під час несення служби у патрулі в грудні 2016 року та про отриману травму ще у 2015 році, коли він проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 . Про направлення солдата ОСОБА_6 до шпиталю прапорщик ОСОБА_5 доповів рапортом командиру 4 підрозділу підполковнику ОСОБА_2 .

В подальшому солдат ОСОБА_1 тричі проходив лікування у Військовому медичному клінічному центрі Південного регіону, де його двічі було прооперовано. Рішенням військово-лікарської комісії Південного регіону І солдата ОСОБА_1 визнано непридатним до військової служби в мирний час та обмежено придатним у воєнний час. 27.04.2018 року його було звільнено з військової служби.

У зв`язку з тим, що солдат ОСОБА_1 довгий час не звертався за наданням лікарської допомоги та не доповідав своїм командирам, службове розслідування за даним фактом своєчасно не було проведено, обставин та причин захворювання не встановлено.

Рапорт на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 , про призначення службового розслідування після того, як стало відомо про факт направлення солдата ОСОБА_1 у шпиталь, підполковник ОСОБА_2 не подавав, чим порушив вимоги «Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України», затвердженою наказом Міністра оборони України від 06.02.2001 року №36, вимоги п. 13 ст. 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України…».

Зазначеним наказом суворо вказано командиру 4 підрозділу підполковнику ОСОБА_2 про неналежне виконання ним своїх службових обов`язків.

Із наведеного слідує, що службовим розслідуванням підтверджено факт неповідомлення командиром 4 підрозділу підполковником ОСОБА_2 про нещасний випадок (травмування) солдата ОСОБА_1 у грудні 2016р., та про порушення підполковником ОСОБА_2 вимог Інструкції.

Суд вважає помилковим твердження відповідача, що дане службове розслідування не стосується даної справи, оскільки проводилось щодо неповідомлення про факт направлення у шпиталь солдата ОСОБА_1 , оскільки направлення у шпиталь відбулось після травмування у грудні 2016р. під час перебування позивача у патрулі.

Крім того у поданні військової прокуратури Херсонського гарнізону Південного регіону України від 18.05.2018р. № 2/2492, що стало підставою для проведення службового розслідування зазначено: «…Водночас, усупереч наведеним вимогам законодавства у військовій частині НОМЕР_1 службове розслідування за фактом травмування солдата ОСОБА_1 відсутнє…. При цьому, через відсутність доповіді відповідного командира підрозділу у військовій частині НОМЕР_1 службове розслідування за даним фактом не проведено, обставин та причин захворювання солдата ОСОБА_1 не встановлено. Викладене свідчить про неналежне виконання своїх обов`язків окремими військовими службовими особами, у тому числі командиром 4 підрозділу та начальником медичної служби з питань збереження життя та здоров`я військовослужбовців. Такі порушення Закону є неприпустимими, а тому причини і умови, які їм сприяли, мають бути негайно усунуті…».

Таким чином самим відповідачем у службовому розслідуванні встановлено факт порушення ним Інструкції у зв`язку із не проведенням службового розслідування за фактом травмування солдата ОСОБА_1 у грудні 2016року.

Також суд не приймає до уваги твердження відповідача про неможливість проведення службового розслідування у зв`язку із звільненням із військової служби позивача, оскільки нещасний випадок із позивачем стався під час його перебування на військовій службі і не проведення розслідування після того, як відповідачу стало відомо про цей випадок сталось через порушення вимог Інструкції саме командирами військової частини НОМЕР_1 .

Щодо твердження відповідача про те, що тривале лікування позивача було наслідком не травмування у грудні 2016 року, а наслідком застарілої травми колінного суглобу 2015 року, суд зазначає наступне.

Сторони визнали, що позивач у 2015 році проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 . Перебуваючи на Рівненському полігоні, отримав травму, після чого лікувався у ВМКЦ ЗР м. Львів з приводу травми правого колінного суглоба.

Разом із тим за результатами лікування він був визнаний придатним для військової служби та був зарахований до військової частини НОМЕР_1 .

Суд вважає передчасним твердження відповідача про те, що непрацездатність позивача та його подальше звільнення із військової служби було наслідком давньої травми 2015 року, а не нещасного випадку у грудні 2016 р., оскільки тільки розслідування нещасного випадку, тобто отримання травми позивачем у грудні 2016 р. під час перебування на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , може виявити обставини травмування ОСОБА_1 та встановити наявність або відсутність самого факту отримання травми.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідач порушив вимоги Інструкції, оскільки командир 4 підрозділу підполковник ОСОБА_2 не доповів керівництву про нещасний випадок (отримання травми) солдатом ОСОБА_1 , про що йому стало відомо від безпосереднього керівника позивача - прапорщика ОСОБА_5 , а командир військової частини НОМЕР_1 не провів службове розслідування зазначеного нещасного випадку ні у 2017 році, коли ОСОБА_1 доповів про нього своєму безпосередньому керівнику, ні у 2019 році, коли до командира військової частини НОМЕР_1 звернувся представник позивача адвокат Гончаренко А.Ю.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У даній справі відповідач не довів правомірність своєї бездіяльності щодо не проведення розслідування нещасного випадку, що стався у грудні 2016 року із солдатом військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , відтак дана бездіяльність є протиправною.

Оскільки травмування позивача відбулось під час проходженням ним військової служби у військовій частині НОМЕР_1 для повного захисту порушеного права позивача необхідним є зобов`язання відповідача призначити та провести розслідування обставин нещасного випадку, що мав місце у грудні 2016 року із ОСОБА_1 у відповідності до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністра оборони України № 36 від 06.02.2001 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 року за № 169/5360.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог.

Частиною 1 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 9, 12, 19, 161- 163, 167 КАС України, суд-

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ( код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ; АДРЕСА_1 ) щодо недотримання положень Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, що затверджена Наказом Міністра оборони України № 36 від 06.02.2001 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 року за № 169/5360 під час нещасного випадку, який стався із ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_4 ; АДРЕСА_2 ) у грудні 2016 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ; АДРЕСА_1 ) призначити та провести розслідування обставин нещасного випадку, що мав місце у грудні 2016 року із ОСОБА_7 (рнокпп НОМЕР_4 ; АДРЕСА_2 ) у відповідності до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністра оборони України № 36 від 06.02.2001 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 року за № 169/5360.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_4 ; АДРЕСА_2 ) сплачений судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 ( код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ; АДРЕСА_1 ).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 31 липня 2019 р.

Суддя Морська Г.М.

кат. 106020000