Справа № 520/6828/19
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2019-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

01 серпня 2019 р. справа №520/6828/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Панченко О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та м. Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківській області, третя особа: ОСОБА_2
провизнання протиправними та скасування постанов і розрахунку,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд, визнати протиправним та скасувати: постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50% суми заборгованості зі сплати аліментів; постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами та розрахунок заборгованості з 2009 року, як такі, що прийняті без дотримання засад справедливості, неупередженості та об`єктивності, розумності строків виконавчого провадження, співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 24.04.2019 державним виконавцем Міжрайонного ВДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та м.Чугуєву ГТУЮ у Харківській області на підставі заяви ОСОБА_2 та виконавчого листа №2-1175/2009 відкрито виконавче провадження №58983857 в рамках якого прийняті постанови про накладення штрафу по позивача у розмірі 50% суми заборгованості зі сплати аліментів, постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України та постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами. На думку позивача спірні постанови державного виконавця прийняті з порушення ЗУ "Про виконавче провадження", оскільки, ОСОБА_1 не був обізнаний у законодавчо встановлений строк про існування відкритого щодо нього виконавчого провадження, крім того, у відповідача не було жодних документів, які б свідчили про невиконання чи ухилення від сплати аліментів боржником.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 15.07.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2019 року залучено до участі у справі в якості третьої особи - стягувача по виконавчому провадженню ОСОБА_2 .

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 01.08.2019 року закрито провадження в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування постанов і розрахунку в частині позовних вимог про скасування постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами та розрахунку заборгованості.

Позивач та представник позивача прибули у судове засідання, підтримали доводи позовної заяви, просили суд прийняти рішення про задоволення позову у повному обсязі, не заперечували проти розгляду справив порядку письмового провадження.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі, в якій також зазначив, що заперечує проти позову, просить суд відмовити у його задоволенні, посилаючись на доводи, викладені у письмовому відзиві на позов. На даний час боржником рішення суду не виконано, аліменти на утримання дитини не сплачено, а тому підстав для зняття арешту з майна, тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами не має. Таким чином, державний виконавець діях в межах повноважень, на підставі та у спосіб встановлений ЗУ "Про виконавче провадження".

Представник третьої особи у судове засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи суду не надсилав, причини неявки не повідомив.

У письмових поясненнях вказав, що рішення державного виконавця у вигляді постанови про накладення штрафу правильне, обґрунтоване та прийняте у повній відповідності до вимог чинного законодавства. Надані позивачем докази та доводи жодним чином не спростовують рішення відповідача, а тому підстав для задоволення позову не має.

Відповідно до ч.4 ст. 287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів.

З матеріалів справи, судом встановлено, що 24.04.2019 року старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та м. Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківській області Зозулею Р.В. відкрито виконавче провадження №58983857 з примусового виконання виконавчого листа №2-1175/2009 виданого 23.04.2019 Чугуївським міським судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно, починаючи з 25.03.2009 року та до його повноліття, але не менше одного неоподаткованого мінімумів доходів громадян.

Як встановлено з матеріалів виконавчого провадження, 21.05.2019 року ОСОБА_2 (стягувач за виконавчим провадженням) звернулась до відповідача з заявою про стягнення коштів за виконавчим листом за весь період заборгованості, починаючи з 2009 року.

22.05.2019 року державним виконавцем зроблено розрахунок заборгованості, згідно якого борг по аліментам склав 106191,14 грн.

Також, 22.05.2019 року державним виконавцем прийнято постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50% суми заборгованості зі сплати аліментів за період з 23.04.2009 по 22.05.2019 року та внесено відповідний запис до Єдиного реєстру боржників.

Крім того, 23.05.2019 року державним виконавцем у відношенні ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження №58983857 прийнято постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Позивач вважаючи, що державним виконавцем порушено його права, звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог в частині визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 13 Закону №1404-VIII передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 1 статті 26 цього Закону передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону №1404-VIII, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно ч. 1 ст. 71 Закону №1404-VIII, порядок стягнення аліментів визначається законом.

Абзацом 3 частини 14 статті 71 Закону №1404-VIII передбачено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

Зазначену статтю доповнено вказаною нормою згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання" №2475-VIII від 03.07.2018 року, який вступив в дію з 28.08.2018.

Згідно із ст. 58 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Враховуючи те, що заборгованість позивача, щодо сплати аліментів стягувачу утворилась з 23.04.2009 року, а відповідальність у формі штрафу за таку несплату, яка передбачена абз. 3 ч.14 ст.71 Закону №1404-VIII введена лише у 2018 році, тому позивач не міг передбачити настання такої відповідальності у зв`язку із несвоєчасністю такої сплати.

Крім того, відповідно до п. 2 рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 року у справі №1-рп/99 за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце, тому Закон України "Про виконавче провадження", а саме норма щодо відповідальності за наявність заборгованості зі сплати аліментів не має зворотної дії в часі.

У зв`язку з чим, суд доходить висновку, що зазначена норма не має зворотної дії у часі, оскільки не скасовує та не пом`якшує відповідальність особи.

Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє закріплення в міжнародно-правових актах, зокрема, в ст.7 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 04.11.1950, яка набрала чинності для України 11.09.1997.

Оскільки Закон №2475-VIII, у розділі ІІ "Прикінцеві та перехідні положення", не містить чіткого положення про застосування нового виду відповідальності (сплата штрафу за ч. 14 ст. 71 Закону №1404-VIII) щодо триваючих правовідносин, зокрема, наявності боргу по сплаті аліментів до 28.08.2018, суд вважає, що новий вид відповідальності підлягає застосуванню до правовідносин, які продовжують існувати після набрання чинності Законом України "Про виконавче провадження".

Тобто приписи ч. 14 ст. 71 Закону №1404-VIII застосовуються у разі наявності відповідної заборгованості зі сплати аліментів, яка виникла саме з 28.08.2018, оскільки відповідальність у вигляді штрафу за несплату аліментів виходячи із заборгованості, яка виникла до 28.08.2018, не передбачена законодавством, яке діяло на час утворення такої заборгованості.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення штрафу у розмірі 50% суми заборгованості зі сплати аліментів від 22.05.2019 року.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 28 Закону України "Про виконавче провадження", копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Дослідивши матеріали матеріали адміністративної, суд зазначає, що виконавче провадження №58983857 не містять доказів направлення позивачу постанови про відкриття виконавчого провадження.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що позивач був необізнаний про відкриття відносно нього виконавчого провадження зі стягнення аліментів, про вчинення державними виконавцями виконавчих дій у відношенні позивача за виконавчим листом та про існування заборгованості по аліментам в межах виконавчого провадження, а тому був позбавлений можливості оскаржити постанову про відкриття провадження в 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження та не мав можливості вчинити дії щодо самостійного виконання рішення суду чи надання документів, необхідних для складення точного розрахунку заборгованості.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чинои, державним виконавцем не дотримано вимоги частини 1 статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" та не повідомлено належним чином боржника про відкриття виконавчого провадження, що призвело до порушення прав боржника.

Також суд звертає увагу, що в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач дізнався про існування виконавчого провадження щодо нього лише 30.05.2019 року, що підтверджується заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження надану ОСОБА_1 державному виконавцю.

Не погодившись з постановами, прийнятими державним виконавцем в рамках виконавчого провадження №58983857, представник ОСОБА_1 подав скаргу на дії державного виконавця від 14.06.2019 року.

Листом-відповіддю Міжрайонний ВДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та по м.Чугуєву ГТУЮ у Харківській області від 20.06.2019 року №14.15-36/12754 повідомлено, що боржник не наділений правом на оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця шляхом подання скарги до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець та запропоновано звернутися до суду.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що оскільки, позивач скористався заходами для досудового врегулювання спору, строк звернення до суду, встановлений ст.287 КАС України ним не пропущено.

Таким чином доводи відповідача стосовно пропуску позивачем строку звернення до суду не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Судові витрати підлягають розподілу у відповідності ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, 246, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та м. Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківській області про визнання протиправними та скасування постанов і розрахунку, - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати постанову Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та м.Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківській області про накладення на боржника штрафу у розмірі 50% суми заборгованості зі сплати аліментів від 22.05.2019 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та м.Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківській області () судові витрати зі сплати судового збору у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Панченко