Справа № 805/2281/17-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 липня 2019 року

Київ

справа №805/2281/17-а

адміністративне провадження №К/9901/44296/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Мороз Л.Л.,

суддів: Бучик А.Ю., Рибачука А.І.,

розглянувши у порядку попереднього розгляду у касаційній інстанції адміністративну справу №805/2281/17-а

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 19 липня 2017 року, ухвалену у складі головуючого судді Аляб`єва І.Г., та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2017 року, постановлену у складі: головуючого судді Гаврищук Т.Г., суддів: Компанієць І.Д., Ястребової Л.В.,

в с т а н о в и в :

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, у якому просила:

- визнати незаконною відмову Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області щодо розгляду клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га на території Софіївської (Новоартемівської) сільської ради Костянтинівського району Донецької області;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області розглянути клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що відповідач протиправно не прийняв рішення про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою з посиланням на вжиття заходів щодо включення земельної ділянки загальною площею 22,4032 га на території Новоатремівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області до переліку підібраних (зарезервованих) земельних ділянок, які можуть бути передані у власність учасникам антитерористичної операції.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 19 липня 2017 року, залишеною без змін Донецького апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2017 року, позов задоволено частково.

Визнано незаконною відмову Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, викладену у листі від 24 квітня 2017 року № Ж-1636/0-1251/6-17, про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га на території Софіївської (Новоартемівської) сільської ради Костянтинівського району Донецької області.

Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га на території Софіївської (Новоартемівської) сільської ради Костянтинівського району Донецької області, з урахуванням висновків, викладених у постанові суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Суди встановили, що 30 березня 2017 року ОСОБА_1 звернулась з письмовою заявою до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га на території Софіївської (Новоартемівської) сільської ради Костянтинівського району Донецької області.

За результатами розгляду наведеного клопотання відповідач листом від 24 квітня 2017 року № Ж-1636/0-1251/6-17 повідомив позивача про те, що згідно ортофотопланів витребувана земельна ділянка прощею 1,8779 га є частиною земельної ділянки загальною площею 22,4032 га, яка має кадастровий ( НОМЕР_1 ) та внесена до Державного земельного кадастру. На виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 року №898-р «Питання забезпечення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції земельними ділянками», керуючись п.14 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу», враховуючи доручення Держгеокадастру від 17.02.2016 року №22-28-0.13-2786/2-16, Головним управління вживаються заходи щодо включення земельної ділянки загальною площею 22,4032 га на території Новоартемівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області до переліку підібраних (зарезервованих) земельних ділянок, які можуть бути передані у власність учасникам антитерористичної операції. У зв`язку з чим надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га на території Новоартемівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області не представляється можливим.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, мотивував своє рішення тим, що законодавством визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, але відповідачем не наведено жодних підстав, передбачених частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України, за яких позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки

Відповідач не погодився із вказаними судовими рішеннями і подав касаційну скаргу з вимогами про їх скасування та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Зазначає, що оскаржуваною відповіддю позивачу було роз`яснено (а не відмовлено у наданні), що спірна земельна ділянка входить у межі земельної ділянки загальною площею 22,4032 га, яка може бути передана у власність учасникам антитерористичної операції та було запропоновано обрати іншу земельну ділянку, тобто приймаючи спірне рішення відповідач діяв у відповідності до вимог чинного законодавства.

Верховний Суд переглянув судові рішення у межах касаційної скарги, з`ясував повноту фактичних обставин, встановлених судами, та правильність застосування норм матеріального та процесуального права і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги з огляду на таке.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель регулюються, зокрема, Земельним кодексом України (далі по тексту - ЗК України) та Законом України «Про землеустрій».

Стаття 118 ЗК України встановлює порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Згідно з частиною першою статті 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Частиною шостою статті 118 ЗК України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Приписами абзацу першого частини сьомої статті 118 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, Земельним кодексом визначено перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, який є вичерпним, а саме:

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З огляду на положення статті 123 Земельного кодексу України суд зазначає, що неправомірною є відмова відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з підстав інших, ніж передбачено законом.

За наведених вище обставин, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для зобов`язання відповідача повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Посилання відповідача у касаційній скарзі на пункт 14 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" не спростовує зазначених висновків, оскільки вказана норма не встановлює підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

Пункт 14 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" стосується відведення земельних ділянок учасникам бойових дій для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва.

Проте, стверджуване відповідачем можливе резервування ділянки з метою надання її військовослужбовцям, які виконують завдання по здійсненню антитерористичної операції, не є передачею її у власність, а тому надання дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення такої земельної ділянки у власність не заборонено законом.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів та обставин справи не спростовують.

За змістом частини першої статті 350 КАС суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Суди першої та апеляційної інстанцій ухвалили судові рішення, правильно застосувавши норми матеріального права та не допустили порушень норм процесуального права, тому касаційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення судів - без змін.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 354, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 19 липня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик

А.І. Рибачук,

Судді Верховного Суду