Справа № 400/3308/18
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2019 р. № 400/3308/18
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши в порядку спрощеного пзовного провадження справу

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод", вул. Набережна, 64, с. Галицинове, Вітовський район, Миколаївська область, 57286
до відповідача:Миколаївської митниці ДФС, вул. Московська, 57-А, м. Миколаїв, 54017
про:визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 10.12.2018 № 504010/2018/000001/1; визнання протиправною та скасування картки відмови від 10.12.2018 № 504010/2018/00051,

Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» (надалі Товариство або позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом, що, з урахуванням заяви від 05.01.2019 (арк. спр. 67), містив вимоги:

визнати протиправним та скасувати прийняте 10.12.2018 Миколаївською митницею ДФС (надалі Митниця або відповідач) рішення про коригування митної вартості товарів № UA504010/2018/000001/1;

визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи митному пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 10.12.2018 № UA504010/2018/00051.

В обґрунтування позовних вимог Товариство вказало, що визначена ним у митній декларації митна вартість за першим методом (стаття 58 Митного кодексу України) була підтверджена належними документами, а дії відповідача щодо її коригування не відповідають статтям 53, 54, 55 Митного кодексу України.

Ухвалою про відкриття провадження у справі суд зобов`язав відповідача, одночасно з відзивом, подати належним чином засвідчені копії всіх документів, на підставі яких було визначено митну вартість товарів.

Зазначені в ухвалі докази Митниця не подала.

У відзиві на позовну заяву (арк. спр. 57-64) Митниця зазначила, що подані позивачем для здійснення митного контролю документи не містили всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості (відсутня інформація щодо витрат на страхування оцінюваного товару); декларантом не були подані банківські платіжні документи, обов`язок щодо подання яких встановлений пунктом 4 частини другої статті 53 Митного кодексу України. Додатково подані Товариством на пропозицію Митниці документи також, на думку відповідача, не підтвердили заявлену митну вартість. З урахуванням цього, відповідач, на підставі затверджених наказом Державної фіскальної служби від 11.09.2015 № 689 «Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України» (надалі Наказ № 689), здійснив порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено.

Товариство подало відповідь за відзив (арк. спр. 75-79), в якій, зокрема, зауважило, що відповідач не довів наявність у нього обґрунтованого сумніву у повноті та/або достовірності відомостей про митну вартість товарів. За таких обставин, на думку позивача, Митниця не мала права вимагати додаткового підтвердження Товариством складових митної вартості. Крім того, позивач зазначив, що відповідач не довів, що вказана Митницею митна вартість була визначена відповідно до норм Митного кодексу України.

Правом на подання заперечень на відповідь на відзив Митниця не скористалася.

В судовому засіданні представник Товариства вимоги адміністративного позову підтримала, представник Митниці просив у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши письмові докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд

В С Т А Н О В И В:

07.12.2018 Товариство подало до Митниці електронну митну декларацію № UA504010/2018/003136 (надалі Декларація, арк. спр. 21-23), в якій вказало вартість товару, що імпортується (каміння вапнякове технологічне), 1 213 963,30 російських рублів (872,100 тон за ціною 1 392,00). Митну вартість товару позивач визначив за основним методом за ціною договору (контракту), підтвердженням чого є пункти 2.1-2.3 контракту від 31.10.2018 № 18-345 з урахуванням специфікації № 1 (надалі Контракт, арк. спр. 35-42). На підтвердження показників Декларації Товариство, крім Контракту, подало інвойс, паспорт якості, накладну СМГС, копію митної декларації країни походження, паспорт якості.

07.12.2018 Митниця направила декларанту Товариства електронне повідомлення № 41419 такого змісту: « … у зв`язку з тим, що подані документи не містять всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості (відсутня інформація щодо витрат на страхування оцінюваного товару); декларантом не надані банківські платіжні документи, відповідно до п.5.1 контракту від 31.10.2018 № 18-345 та подання яких передбачено п.4ч.2.статті 53 МК України, відповідно до частини 3 статті 53 МКУ для підтвердження митної вартості оцінюваного товару та її складових необхідно надати: 1) бухгалтерську документацію: -щодо оплати складових митної вартості (страхування); -страховий поліс; 2) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 3) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається …» (надалі Повідомлення, арк. спр. 24).

Листом від 09.12.2018 (арк. спр. 25) декларант позивача подав відповідачу інформацію з офіційного сайту виробника про якісні та вартісні характеристики товару; банківський платіжний документ на підтвердження оплати товару; інформацію про розрахунки проїзних платежів щодо вартості перевезення вантажу (ТТН № 26327330 від 28.11.2018). Також Митниця була повідомлена про те, що вантаж (товар) не був застрахований, а пов`язані договори з третіми особами не укладалися.

10.12.2018 посадова особа Митниці прийняла «Рішення про коригування митної вартості товарів» № UA504010/2018/000001/1 (надалі Рішення, арк. спр. 27-28), в якому, зокрема, зазначила, що «… метод за ціною договору (контракту) … не застосовується у зв`язку з тим, що подані документи не містять всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості (страхування); декларантом не надано документальне обґрунтування формування ціни з урахуванням її числових значень; платіжне доручення про оплату товару, але не засвідчене банківською установою, не містить реквізитів банку, та неможливо використовувати в якості банківського документа; у рахунку-фактурі (інвойс) № 1 від 27.11.18 підпис керівника не відповідає підпису керівника … у контракті … декларантом не надано в повному обсязі витребувані митним органом додаткові документи для підтвердження митної вартості, надані документи не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості … митна вартість ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митним органом вартостях. Основою для визначення митної вартості є митна вартість оцінюваних товарів, яка визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів а торгівлі (GATT) за рівнем 2,10356 російських рублів/кг (МД №UA504010/2018/002968 від 22.11.2018) …».

З посиланням на Рішення, 10.12.2018, відповідно до «Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення» № UA504010/2018/00051 (надалі Картка, арк. спр. 29-30), Митниця відмовила Товариству у митному оформленні (випуску) товарів. Інформації про те, який з пунктів, що зазначені у частині шостій статті 54 Митного кодексу України, був визначений відповідачем в якості правової підстави для відмови у митному оформленні, Картка не містить.

Відповідно до частини сьомої статті 55 МК, у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу.

Згідно з цією нормою, товар був випущений у вільний обіг 10.12.2018 (митна декларація № UA/504010/2018/003172, арк. спр. 19-20).

Зміст спірних правовідносин полягає в перевірці дотримання відповідачем вимог законодавства при прийнятті ним рішень про коригування митної вартості та про відмову у митному оформленні товару.

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Відповідно до статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

З урахуванням наведеного, вимога про надання (за наявності) додаткових документів (частина третя статті 53 Митного кодексу України) може бути визнана законною, якщо:

1) подані документи містять розбіжності або в них наявні ознаки підробки (інформація про це у Повідомленні відсутня); або

2) подані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У статті 58 (частини друга п`ята, восьма - десята) МК вказано, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Термін «ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті» стосується лише ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов`язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем:

а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів;

б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами;

в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів;

б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів;

в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо);

г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності.

Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України;

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

У Товариства не було додаткових (не включених до ціни товару) витрат на страхування товарів (відповідні обов`язки покупця не встановлені обраним сторонами Контракту базисом поставки або умовами Контракту).

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що відповідач вимагав у позивача підтвердити витрати, яких Товариство не понесло.

Обов`язок декларанта підтвердити митну вартість товарів банківськими платіжними документами, що стосуються оцінюваного товару (пункт 4 частини другої статті 53 Митного кодексу України) виникає у тому випадку, якщо на момент подання митної декларації (заявлення митної вартості) рахунок сплачено.

Митниця не довела того, що станом на час подання Декларації в розпорядженні позивача було платіжне доручення від 07.12.2018 № 5786 (арк. спр. 34).

З урахуванням наведеного, суд визнав, що у відповідача не було законних підстав вимагати від Товариства надання додаткових документів.

Відповідно до частини першої статті 55 МК, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною шостою статті 54 МК встановлено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Виходячи з тексту Рішення, відповідач обґрунтував необхідність коригування заявленої позивачем митної вартості пунктом 2 частини шостої статті 54 МК.

Ця норма містить дві підстави, що дають право митному органу прийняти відповідне рішення: 1) недотримання декларантом або уповноваженою ним особою встановлених частинами другою четвертою статті 53 МК вимог щодо подання документів; 2) непідтвердження наданими документами числових значень складових митної вартості товарів (відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари).

Незважаючи на те, що листом від 09.12.2018 відповідача було повідомлено про відсутність витрат на страхування та інших витрат, зазначених у частині десятій статті 58 Митного кодексу України, у Рішенні Митниця знову зазначила, що «… подані документи не містять всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості (страхування) … не надано бухгалтерську документацію щодо оплати складових митної вартості (страхування); страховий поліс; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою (контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається …».

Доводи відповідача про те, що надане (додатково) Товариством платіжне доручення (арк. спр. 34) не може бути використано «… в якості банківського документа …», оскільки цей документ «… не засвідчений банківською установою, не містить реквізитів банку …», суд відхилив. На наданій до суду копії платіжного доручення наявні реквізити та штампи банківської установи. Відповідач, згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, мав довести те, що Товариство 10.12.2018 надало інший, неналежним чином оформлений документ.

У частині другій статті 55 МК зазначено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Суд зауважив, що Рішення цим вимогам не відповідає. Відповідач не зазначив у Рішенні, які документи (реальні, а не уявні), на думку Митниці, були би достатніми для визнання нею заявленою позивачем митної вартості.

Також відповідач не обґрунтував у Рішенні та не довів належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами ту митну вартість, що визначив у Рішенні за резервним методом.

Частиною першою статті 256 МК визначено, що відмова у митному оформленні це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

Підставою відмови у митному оформленні стало неправильне, на думку Митниці, визначення позивачем митної вартості.

Отже, оформлення Картки є результатом прийняття Рішення.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірність Рішення та, відповідно, наявність законних підстав для відмови у митному оформленні заявленого Товариством у Декларації товару.

За таких обставин, суд визнав, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судовий збір розподіляється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом його стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Митниці.

Керуючись статтями 2, 9, 19, 77, 139, 241-243, 246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" (вул. Набережна, 64, с. Галицинове, Вітовський район, Миколаївська область, 57286, ідентифікаційний код 33133003) до Миколаївської митниці ДФС (вул. Московська, 57-А, м. Миколаїв, 54017, ідентифікаційний код 39536431) задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Миколаївської митниці ДФС України від 10.12.2018 про коригування митної вартості товарів № UA/504010/2018/000001/1.

3. Визнати протиправним та скасувати рішення Миколаївської митниці ДФС України від 10.12.2018 про відмову у митному оформленні (випуску) товарів, викладене у «Картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення» № UA/504010/2018/00051.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Миколаївської митниці ДФС (вул. Московська, 57-А, м. Миколаїв, 54017, ідентифікаційний код 39536431) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" (вул. Набережна, 64, с. Галицинове, Вітовський район, Миколаївська область, 57286, ідентифікаційний код 33133003) судовий збір в сумі 1762 грн., що був сплачений платіжною квитанцією від 28.12.2018 № 06294.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Птичкіна