Справа № 420/3537/19
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2019-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/3537/19
Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О. А.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

13 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, в якому просив зобов`язати Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради провести реєстрацію ОСОБА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Приморським РВ УМВС України в Одеській області 20.09.1999 року за місцем фактичного проживання за адресою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначено, що позивачем з метою реєстрації за місцем постійного проживання до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради подано весь необхідний належним чином завірений перелік документів, проте відповідачем безпідставно було відмовлено у проведенні такої реєстрації.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року у відповідності до п.1 ч.1 ст. 170 КАС України ОСОБА_1 відмовлено у відкритті провадження.

Не погодившись з вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить увалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Зокрема, апелянт зазначає, що судом першої інстанції помилково визначено, що даний спір є майновим, оскільки він не є власником або набувачем вищенаведеного приміщення.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження по справі, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір не відноситься до публічно-правових, а за своїми ознаками є цивільно-правовим.

Судова колегія не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

За положеннями із п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

При цьому, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Водночас, згідно із п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

На думку колегії суддів, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору.

При цьому, публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з цим, однією із визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір приватноправового характеру обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, спір виник з приводу відмови суб`єкта владних повноважень здійснити реєстрацію місця постійного проживання позивача.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 № 1382-IV.

Під час розгляду даної справи, на думку судової колегії, для встановлення публічно-правового або приватного характеру правовідносин необхідно з`ясувати, чи впливає оскаржуване рішення на виникнення, зміну або припинення прав позивача на проживання у квартирі АДРЕСА_2 .

Статтею 3 Закону № 1382-IV визначено, що реєстрація місця проживання це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Частина 2 ст.2 цього ж Закону передбачає, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Аналіз наведених правових норм дає підстав для висновку, що здійснення реєстрації місця проживання є адміністративним актом повідомлення особою відповідний державний орган про зміну свого місця проживання, що в свою чергу не впливає на виникнення, зміну або припинення її прав.

З позовної заяви та пояснень сторін не вбачається наявність будь-якого цивільного спору між позивачем та підприємством, що видало йому ордер на зайняття вказаної квартири, або позивачем та іншою фізичною чи юридичною особою, яка б претендувала на це ж житлове приміщення. Позивачем ставиться питання про неправомірність відмови суб`єкта владних повноважень у здійсненні реєстрації позивача за місцем його постійного проживання, яке на його думку, є безпідставним, а тому він просить зобов`язати відповідача здійснити таке реєстрацію.

Оскільки спір виник між фізичною особою та Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради (юридичною особою публічного права, яка виконує делеговані повноваження), судова колегія вважає, що між цими сторонами не існують ніяких договірних або інших цивільних правовідносин, а тому за своєї суттю він є публічно-правовим, а не цивільним, як зазначив суд першої інстанції.

Суд першої інстанції, приходячи до протилежного висновку, керувався висновком Великої палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 10.04.2019 по справі № 826/3620/17, який зводиться до того, що зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема від вирішення питання про право користування такою особою жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Судова колегія вважає, що правовідносини, що виникли у справі № 826/3620/17 не є тотожними з обставинами даної справи, а тому застосовування вказаної правової позиції при вирішенні питання про закриття провадження у дані справі є помилковим.

Враховуючи, що даний спір не має ознак приватноправового характеру та спірним правовідносинам у даній справі не передує невирішений спір про право цивільне, справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, з огляду на те, що під час вирішення питання на стадії відкриття провадження у справі суд першої інстанції помилково вважав, що даний спір не належить до юрисдикції адміністративного суду, колегія суддів доходить висновку про необхідність скасування судового рішення з направлення справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст.308, 312, 320, 322, 328,329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року - скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко