Справа № 240/7520/19
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2019-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2019 року м. Житомир справа № 240/7520/19

категорія 111020300

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Нагірняк М.Ф.,

секретар судового засідання Добровольська Н.А.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представник позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Зеленюк Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 03.04.2019року № Ф-1912-25 про сплату боргу з єдиного внеску в сумі 19617,65грн.

Ухвалою суду від 16.05.2019року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 17.07.2019року закрито підготовче провадження у справі та її призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні Позивач та його представники позовні вимоги підтримали в повному обсязі і пояснили, що 03.05.2019року поштовою кореспонденцією Позивачу надійшла оскаржувана податкова вимога від 03.04.2019року № Ф-1912-25 про сплату боргу з єдиного внеску в сумі19617,65грн. Вважають вказану вимогу такою, що прийнята всупереч закону.

Підтвердили, що Позивач є фізичною особою-підприємцем, що здійснює свою діяльність за спрощеною системою оподаткування. Пояснили, що Позивач самостійно у звітах визначав розмір єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за весь спірний період і сплатив такий збір у повному обсязі і в строки, що передбачені чинним законодавством, а тому у Позивача відсутня жодна заборгованість з цього обов`язкового платежу.

Не врахування цих обставин Відповідачем, на думку Позивача та його представників, стали підставою для помилкового прийняття оскаржуваної вимоги про сплату боргу з єдиного внеску в сумі 19617,65грн.

Представник Відповідача, Головного управління ДФС у Житомирській області, проти позову заперечив і пояснив, що дійсно за період з 2015року у Позивача накопичувалася заборгованість зі єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Станом на 31.03.2019року розмір такої заборгованості становив 19617,65грн., що стало підставою для винесення оскаржуваної податкової вимоги. Така заборгованість виникла в результаті того, що Позивач починаючи з 2015року до своїх звітів додавав таблицю1 щодо самостійного (добровільного) донарахування єдиного внеску. Крім того, Позивач не врахував, що з 01.01.2017року він зобов`язаний був щоквартально сплачувати такий внесок в сумі не менше за розмір мінімального страхового внеску, а тому такі нарахування Позивачу проводилися автоматично.

Представник Відповідача не виключає, що така звітність могла подаватися Позивачем помилково, але такі суми єдиного внеску самостійно визначені Позивачем вважаються узгодженими з моменту подання таких звітів. Позивачу роз`яснювалося, що усунення такої помилки можливо виключно за зверненням Позивача до ДФС щодо внесення виправлень у звітність.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення Позивача, представників Позивача та заперечення представника Відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умов та порядку його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, регулюються правовими нормами Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010року N 2464-VI (надалі - Закон N 2464-VI), що були чинні на день виникнення таких відносин.

В судовому засіданні встановлено та визнається сторонами, що ОСОБА_1 , Позивач у справі, є фізичною особою-підприємцем, який з 01.01.2012року перебуває на спрощеній системі оподаткування. Вказані обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні витягом із реєстру та копією свідоцтва платника єдиного податку (а.с.12-14).

Судом встановлено та визнається сторонами, що Позивач відповідно до положень пункту 4 частини першої статті 4 Закону N 2464-VI є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Судом встановлено, що Відповідачем була винесена Позивачу оскаржувана податкова вимога від 03.04.2019року № Ф-1912-25 про сплату боргу з єдиного внеску в сумі19617,65грн. (а.с.9).

Сторонами визнається право Відповідача на здійснення контролю за додержанням законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати єдиного внеску, та право Відповідача на винесення податкової вимоги про сплату боргу з єдиного внеску. Сторонами визнається, що Позивачем сплачувався єдиний соціальний внесок :

- протягом 2015року в сумі 5241,60грн.;

- протягом 2016року в сумі 3923,84грн.;

- протягом 2017року в сумі 8096,00грн.;

- протягом 2018року в сумі 9724,00грн.;

- протягом 2019року в сумі 2658,60грн.

Вказані обставини підтверджуються дослідженими судом квитанціями про такі платежі та актами звіряння таких платежів, проведених сторонами на вимогу суду (а.с.15-26, 61-85, 108-112).

Суть спору між сторонами зведена виключно до наявності чи відсутності у Позивача недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску станом на 31.03.2019року в сумі 19617,65грн.

Відповідно до досліджених судом облікових даних з інформаційної системи "Податковий блок" (інтегрованої картки платника) та пояснень представника Відповідача в судовому засіданні спірна недоїмка зумовлена несплатою Позивачем самостійно нарахованих сум єдиного соціального внеску протягом 2015-2018років на загальну суму 19617,65грн. Згідно пояснень представника Відповідача, така заборгованість виникла в результаті того, що Позивач починаючи з 2015року до своїх звітів додавав таблицю1 щодо самостійного (добровільного) донарахування єдиного внеску, аз 01.01.2017року Позивач зобов`язаний був щоквартально сплачувати такий внесок в сумі не менше за розмір мінімального страхового внеску, а тому такі нарахування Позивачу проводилися автоматично.

Такі доводи податкового органу в повній мірі знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, так як відповідають обставинам справи та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, з огляду на наступне.

За приписами ч.2 ст.6 Закону N 2464-VI Позивач як платник єдиного внеску зобов`язаний, окрім іншого, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, та подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю.

Відповідно до абзацу третього пункту 2 розділу III Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 14 квітня 2015 року N 435 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 15 травня 2018 року N 511), Позивач формує та подає до органів доходів і зборів Звіт сам за себе один раз на рік до 10 лютого року, що настає за звітним періодом. Звітним періодом є календарний рік.

Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску подається за формою N Д5 згідно з додатком 5 до цього Порядку.

Фізичні особи - підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування до вказаного звіту долучають таблицю "2. Нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичними особами - підприємцями, які обрали спрощену систему оподаткування".

Аналогічні положення містилися також в пункті 3.2 розділу III Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 N 454, що втратив чинність згідно з наказом Міністерства фінансів України від 14 квітня 2015 року N 435.

Всупереч вказаним вимогам Позивачем до свого звіту за 2014рік, що був поданий 14.01.2015року, було долучено талицю1, в якій Позивач зазначив, що "бере участь на добровільних засадах" і сума добровільно нарахованого єдиного внеску складала 5071,80грн. (а.с.89-90).

Таке самостійне (добровільне) нарахування Позивачем єдиного соціального внеску та із врахуванням сум сплачених призвело до недоїмки за 2015рік в сумі 2971,10грн.

Аналогічно Позивачем до свого звіту за 2015рік, що був поданий 29.12.2015року було долучено талицю1, в якій зазначив, що "бере участь на добровільних засадах" і сума добровільно нарахованого єдиного внеску складала 5071,80грн. (а.с.92-93).

Таке самостійне (добровільне) нарахування Позивачем єдиного соціального внеску та із врахуванням сум сплачених призвело до недоїмки за 2015рік в сумі 5293,88грн.

Вказані "добровільно" збільшені платником суми єдиного соціального внеску не були сплачені Позивачем в установлені строки, що призвело до збільшення недоїмки.

Крім того, відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 7 Закону N 2464-VI для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, нарахування єдиного внеску здійснюється на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

В розумінні вимог ч.8 ст.9 Закону N 2464-VI Позивач з 01.01.2017року зобов`язаний був сплачувати такий нарахований єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Невиконання Позивачем вказаних вимог призводило до автоматичного щоквартального донарахування єдиного внеску в розмір мінімального страхового внеску.

Як зазначено в дослідженій судом інтегрованій картці Позивача як платника єдиного внеску, протягом 2017року щоквартально мали місце донарахування такого єдиного внеску в розмірі 2112,00грн. (мінімальний розмір на 2017рік) і протягом 2018року - щоквартально в розмірі 2457,18грн. (мінімальний розмір на 2018рік) (а.с.50-57).

Такі донарахування також призвели до збільшення недоїмки.

Як зазначено в актах взаємного звіряння, з урахуванням сплачених Позивачем сум єдиного соціального внеску протягом 2015-2018років розмір недоїмки з цього платежу станом на 31.03.2019року складає 19617,65грн. (а.с.108-112).

За приписами ч.4 ст.25 Закону N 2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску вимогу лише на суму недоїмки.

Порядок стягнення заборгованості зі сплати єдиного внеску визначено Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 N 449 (далі - Інструкція N 449).

Відповідно до пункту 3 розділу VI Інструкції N 449, фіскальні органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), окрім іншого, якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску.

За змістом пункту 4 розділу VI Інструкції N 449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу.

Аналіз змісту вищенаведених норм свідчить про те, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника у випадку, зокрема, якщо такий платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. Недоїмкою ж є сума єдиного внеску, своєчасно не сплачена у строки, встановлені Законом.

Зазначене свідчить, що оскаржувана вимога Головного управління ДФС у Житомирській області від 03.04.2019року № Ф-1912-25 до ОСОБА_1 про сплату боргу з єдиного внеску в сумі 19617,65грн. є правомірною і скасуванню не підлягає.

Таким чином, позовні вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для відшкодування або стягнення судових витрат по даній справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Житомирській області відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя М.Ф. Нагірняк

Повне судове рішення складене 31 липня 2019 року