Справа № 809/1072/18
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2019-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

30 липня 2019 року

Київ

справа №809/1072/18

адміністративне провадження №К/9901/6093/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Шишова О.О..,

суддів: Дашутіна І.В., Яковенка М.М.,

секретаря судового засідання Івченка М.В.

за участю:

представника відповідача Діанова О.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні в касаційній інстанції справу № 809/1072/18

за позовом за позовом ОСОБА_1 до Державної Фіскальної служби України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2018 року (прийняту в складі: головуючого - Тимощука О.Л.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2018 року (прийняту в складі колегії суддів: головуючого Сапіги В.П., суддів: Бруновської Н.В., Довгої О.І.),

І. Суть спору:

1. У червні 2018 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, скаржник) звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної Фіскальної служби України (далі - Відповідач) у якому просив суд визнати протиправною бездіяльність щодо незабезпечення щорічною санаторно-курортною путівкою для лікування у 2017році та зобов`язати відповідача надати позивачу санаторно-курортною путівку до санаторно-курортних закладів для лікування та оздоровлення за 2017 рік.

2. Свої вимоги позивач обґрунтовує, тим що позивач є інвалідом другої групи, ветераном податкової міліції і відповідно до статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон № 3551-XI ) має право на отримання безоплатної путівки до санаторно-курортних закладів щорічно, однак таку путівку, в тому числі у 2017 році, позивачу не надано, незважаючи на його неодноразові звернення до відповідача. Вважає, що відповідач мав об`єктивну можливість забезпечити його безкоштовною путівкою, а посилання на відсутність коштів, виділених з Державного бюджету України свідчить про його протиправну бездіяльність.

ІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

3. Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2018 року, залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2018 року відмовлено у задоволенні позову.

4. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідач відмовляючи в надані путівки до санаторно-курортного закладу для лікування та оздоровлення діяв у межах своїх повноважень та у відповідності до діючого законодавства.

IІІ. Провадження в суді касаційної інстанції

5. Позивач звернувся з касаційною скаргою, у якій посилається на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

6. У касаційній скарзі позивач зазначає, що відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позивач має право на отримання безоплатної путівки до санаторно-курортних закладів щорічно, однак відповідачем зазначене право позивача не реалізовано, оскільки були відсутні кошти (не виділені) з Державного бюджету України, що в свою чергу свідчить про його протиправну бездіяльність.

7. Також позивач стверджує, що відповідачем не розроблено нормативно-правовий акт (інструкція), який буде встановлювати порядок щодо забезпечення санаторно-курортним лікуванням в Державній фіскальній службі України, що є також протиправною бездіяльністю відповідача.

8. Позивач зауважує на тому, що він не отримував ухвали суду апеляційної інстанції про призначення справи до апеляційного розгляду, однак в апеляційній скарзі позивачем було висловлено прохання про слухання справи за його участі.

9. Позивач просить скасувати рішення судів першої й апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

10. Відповідач надав заперечення на касаційну скаргу, у якій посилаючись на її необґрунтованість та безпідставність, просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

ІV. Установлені судами фактичні обставини справи

11. ОСОБА_1 є інвалідом другої групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів, інвалідів війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 08.07.2015.

12. Позивач звернувся до Державної фіскальної служби України з метою реалізації гарантованого статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» права на отримання санаторно-курортної путівки.

13. Державною фіскальною службою України позивачу листом від 26.01.2018 №1146/Д/99-99-04-04-02-14 надано відповідь, за змістом якої відповідач повідомив про те, що у зв`язку із відсутністю коштів на придбання путівок, їх закупівля і видача не проводиться та з метою отримання грошової компенсації запропоновано позивачу подати документи, а саме: заяву про виплату компенсації; копію паспорта; копію ідентифікаційного номера; реквізити банківського рахунку.

14. Представник позивача на адресу ДФС України направив адвокатський запит №21 від 26.04.2018, у якому просив надати належним чином засвідчені копії документів, що підтверджують приведення нормативно-правових актів позивача у відповідність до Постанови №446, а також підтвердження звернення відповідача до Міністерства фінансів України з метою виділення коштів задля забезпечення санаторно-курортними путівками, зокрема, ветеранів війни, у 2017-2018 роках.

15. Відповідач у листі від 07.05.2018 №6524/с/99-99-04-04-02-14 вказує, що ДФС України немає власних медичних закладів та обмежена у фінансуванні. Також повідомив, що відповідно до кошторису Державної фіскальної служби України на 2017 рік бюджетні призначення для придбання санаторно-курортних путівок не виділялися. При тому ДФС надало завірені копії бюджетних запитів на 2017 та 2018 роки.

16. Не погоджуючись із наданими відповідями, позивач звернувся з даним позовом до суду.

V. Релевантні джерела права й акти їх застосування

14. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

15. За приписами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАСУ) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

16. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

17. Статтею 13 Закону № 3551-XI встановлено пільги особам з інвалідністю внаслідок війни.

18. Згідно абзацу четвертого пункту 3 частини першої статті 13 Закону № 3551-XI особи з інвалідністю внаслідок війни забезпечуються путівками відповідно Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах охорони здоров`я, соціального захисту населення, захисту державного кордону, та іншими органами за місцем перебування особи з інвалідністю на обліку або за місцем її роботи.

19. За приписами абзацу п`ятого пункту 3 частини першої статті 13 Закон № 3551-XI визначено, що за бажанням осіб з інвалідністю замість путівки на санаторно-курортне лікування вони можуть один раз на два роки одержувати грошову компенсацію: особи з інвалідністю внаслідок війни I - II груп - у розмірі середньої вартості путівки, особи з інвалідністю внаслідок війни III групи - у розмірі 75 процентів середньої вартості путівки. Грошова компенсація надається незалежно від наявності медичного висновку про необхідність санаторно-курортного лікування або медичних протипоказань.

20. Порядок надання путівок, розмір та порядок виплати компенсації визначаються Кабінетом Міністрів України (абз. 3, п. 3 ч. 1 ст. 13 Закону № 3551-XI).

21. Порядок забезпечення санаторно-курортними путівками до санаторно-курортних закладів військовослужбовців, ветеранів війни, ветеранів військової служби, органів внутрішніх справ та деяких інших категорій осіб і членів їх сімей, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2011 року № 446 (далі - Порядок № 446), визначає механізм забезпечення Міноборони, МВС, Міністерством інфраструктури, Мін`юстом, СБУ, ДСНС, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною фіскальною службою (далі - державні органи) військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту; ветеранів війни та осіб, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", осіб, зазначених у статтях 61 - 64 Закону України "Про жертви нацистських переслідувань"; ветеранів військової служби, органів внутрішніх справ, податкової міліції, державної пожежної охорони, Державної кримінально-виконавчої служби, служби цивільного захисту, Держспецзв`язку та членів їх сімей санаторно-курортними путівками (далі - путівки) до санаторно-курортних закладів відповідно до Законів України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"», Законів України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист», Законів України «Про Службу безпеки України», Законів України «Про правові засади цивільного захисту», Законів України «Про Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України», Законів України «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз» та Законів України «Про жертви нацистських переслідувань».

22. Пунктом 6 Порядку № 446 передбачено, що безоплатними путівками до санаторно-курортних закладів ветерани війни та особи, на яких поширюється дія Закону №3551-XII, забезпечуються за рахунок коштів, виділених з державного бюджету.

23. У відповідності до пункту 10 Порядку № 446 закупівля та забезпечення путівками здійснюються в межах коштів, передбачених відповідному державному органу на зазначену мету в державному бюджеті на відповідний рік.

VI. Позиція Верховного Суду

30. Відповідно до частини 1 статті 341 КАС України, Суд переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

31. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 341 КАС України).

32. Як правильно зазначили суди попередніх інстанцій, що відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» (додаток № 3, код класифікації 2501470) виділення коштів на санаторно-курортне лікування на осіб, на яких поширюється чинність законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Закону України «Про жертви нацистських переслідувань» та інвалідів передбачено Міністерству соціальної політики України, а не Державній фіскальній службі України, а отже відповідач не є розпорядником зазначених коштів.

33. Тобто, у 2016 та 2017 роках видатки на пільгове забезпечення санаторно-курортним лікуванням не здійснювалося у зв`язку із цим відповідач не мав об`єктивної можливості та правових підстав з огляду на вимоги п. 10 Порядку №446 забезпечити позивача безкоштовною путівкою для санаторно-курортного лікування.

34. Щодо посилань позивача з приводу не розроблення нормативно-правового акту (інструкції), який буде встановлювати порядок щодо забезпечення санаторно-курортним лікуванням в Державній фіскальній службі України, суд до уваги не приймає, оскільки зі змісту позовної заяви позивачем оскаржується протиправна бездіяльність щодо незабезпечення позивача щорічною санаторно-курортною путівкою для лікування у 2017році.

35. Суд касаційної інстанції обмежений перевірити цей факт щодо не розроблення нормативно-правового акту (інструкції), який буде встановлювати порядок щодо забезпечення санаторно-курортним лікуванням в Державній фіскальній службі України, в силу частини четвертої статті 341 КАС України.

36. При цьому Верховний Суд погоджується з позицією судів першої й апеляційної інстанцій про те, що протиправність бездіяльності відповідача щодо незабезпечення позивача щорічною санаторно-курортною путівкою для лікування у 2017році не встановлена.

37. З приводу посилань позивача щодо неповідомлення його про апеляційний розгляд справи, суд зазначає наступне.

38. Як убачається з матеріалів справи, ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 липня 2018 року було відкрито провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про визнання протиправною бездіяльності щодо незабезпечення щорічною санаторно-курортною путівкою до санаторно-курортного закладу у 2017 році та зобов`язання надати вказану путівку, з підстав протиправної відмови.

39. Розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку, визначеному статтею 263 КАС України для окремих категорій справ незначної складності.

40. За приписами пункту 3 частини першої статті 311 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

41. Крім того, матеріалами справи підтверджено, що позивачу надсилалась ухвала про відкриття апеляційного провадження від 30 жовтня 2018 року, про що свідчить поштове повідомлення.

42. Отже, судом апеляційної інстанції правомірно розглянуто справу без повідомлення учасників справи у відповідності до вимог КАС України.

43. Необхідно зазначити, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції ( 995_004 ), навіть якщо скаржнику не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а тільки тлумачити відповідні юридичні норми (див., наприклад, рішення у справі "Ермі проти Італії" (Hermi v. Italy) [ВП], N 18114/02, пункт 61, ECHR 2006-XII).

44. Колегія суддів звертає увагу на те, що у цій справі касаційний розгляд відбувався у відкритому судовому засіданні з викликом позивача який у судове засідання не з`явився.

45. Таким чином висновки судів першої та апеляційної інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстав для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні, тому касаційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення.

VII. Судові витрати

46. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2018 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О.Шишов

Судді І.В.Дашутін

М.М.Яковенко