Справа № 701/226/19
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2019-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

30 липня 2019 року

Київ

справа №701/226/19

адміністративне провадження №К/9901/17517/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,

суддів - Єресько Л.О., Соколова В.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Маньківського районного суду Черкаської області від 19 квітня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Маньківського районного відділу держаної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області начальника відділу Мельника Василя Володимировича та головного державного виконавця Грабовенко Світлани Олександрівни про оскарження рішень та дій посадових осіб державної виконавчої служби,-

В С Т А Н О В И В:

24 червня 2019 року вказана касаційна скарга надійшла до суду касаційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 2 липня 2019 року касаційну скаргу залишено без руху, оскільки скаржником не сплачений судовий збір.

В межах строку, визначеного ухвалою від 2 липня 2019 року, від скаржника надійшло клопотання, в якому скаржник зазначає, що є учасником бойових дій та військовозобов`язаним, призваним на військову службу під час мобілізації (посвідчення серії НОМЕР_2 від 5 травня 2016 року, довідка №608 від 24 липня 2015 року про проходження військової служби). Враховуючи це, відповідно до пунктів 12, 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняється.

Проаналізувавши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, суддя дійшов висновку, що касаційна скарга подана з порушенням вимог КАС України, виходячи з наступного.

За статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до статті 131 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Законом України «Про судовий збір» визначено правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

За статтями 1, 2 цього Закону судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом, і включається до складу судових витрат. Платниками цього платежу є: громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи-підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

У контексті вищенаведених законодавчих норм Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 28 листопада 2013 року № 12-рп/2013 зазначив, що «гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя, від 14 травня 1981 року № (81) 7: «У тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України.

Так, за висновками Європейського суду з прав людини, загалом прийнятним вважається встановлення в національному законодавстві процесуальних обмежень та вимог з метою належного здійснення правосуддя; проте вони не повинні підривати саму суть права на доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини від 16 грудня 1992 року у справі "Хаджіанастасіу проти Греції", пункти 32-37).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року справа "Креуз проти Польщі" "право на суд" не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя ("KREUZ v. POLAND" № 28249/95).

Однак, якщо держава передбачає апеляційне оскарження до суду вищої інстанції, вона має право встановлювати умови такої апеляції, як матеріально-правові, так і процесуальні, як-от: судові збори, часові обмеження, обов`язкове представництво тощо (рішення Європейського суду з прав людини від 12 червня 2006 року у справі "Степенська проти України" (Stepenska v. Ukraine).

Пунктом 12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Відповідно до частини другої статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ветерани війни та особи, на яких поширюється дія цього Закону, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

За матеріалами даної касаційної скарги вбачається, що вимоги ОСОБА_1 не пов`язані з порушенням його права на соціальний захист, саме, як учасника бойових дій чи військовозобов`язаного, призваного на військову службу, а пов`язані з оскарженням дій державного виконавця у рамках виконавчого провадження № 44372506 із примусового виконання виконавчого листа № 2-3373/1, виданого 10 квітня 2012 року Печерським районним судом м. Києва про стягненння з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 заборгованості у сумі 299 670,00 грн.

Враховуючи викладене суд вважає, що станом на 29 липня 2019 року вимоги ухвали від 2 липня 2019 року позивачем не виконано.

За таких обставин, відповідно до правил статей 169, 332 КАС України касаційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись статтями 169, 248, 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Маньківського районного суду Черкаської області від 19 квітня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Маньківського районного відділу держаної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області начальника відділу Мельника Василя Володимировича та головного державного виконавця Грабовенко Світлани Олександрівни про оскарження рішень та дій посадових осіб державної виконавчої служби повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: А.Г. Загороднюк

Судді Л.О. Єресько

В.М. Соколов