Справа № 461/7649/17
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/6530/19

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Заверухи О.Б.

за участі секретаря судового засідання Пильо І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 14 травня 2019 року (суддя Юрків О.Р., м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 08.11.2017 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Львівський обласний військовий комісаріат про зобов`язання здійснити перерахунок пенсії.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 16 лютого 2018 року у справі №461/7649/17 заявлений позов задоволено. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії із розрахунку 89 % від грошового забезпечення для обчислення пенсії на підставі довідки від 17.08.2017 №2.2.1-39-247 «Про розмір грошового забезпечення», наданої Державним підприємством обслуговування повітряного руху України, без обмежень максимального розміру з 01.06.2017, та здійснити виплату з урахуванням фактично проведених виплат.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2018 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Галицького районного суду м. Львова від 16 лютого 2018 року у справі №461/7649/17 повернуто скаржнику. Відтак, рішення Галицького районного суду м. Львова від 16 лютого 2018 року у справі №461/7649/17 набрало законної сили.

ОСОБА_1 20.03.2019 звернувся до суду першої інстанції із заявою про роз`яснення судового рішення, у якій просив роз`яснити рішення Галицького районного суду м. Львова від 16 лютого 2018 року у справі №461/7649/17, а саме: зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 01.06.2017 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 89 % сум від грошового забезпечення на підставі довідки від 17.08.2017 №2.2.1-39-247 «Про розмір грошового забезпечення», наданої Державним підприємством обслуговування повітряного руху України, без обмежень максимального розміру з 01.06.2017, та здійснити виплату заборгованості між розміром пенсії, визначеної внаслідок перерахунку та розміром пенсії, що фактично отримувалась без обмеження будь-яким строком. В обґрунтування заяви позивач вказує на те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області на виконання рішення Галицького районного суду м. Львова від 16 лютого 2018 року у справі №461/7649/17 було проведено перерахунок пенсії позивачу з 01.06.2017, а також здійснено нарахування заборгованості з урахуванням фактично проведених виплат, проте лише за період з 01.06.2017 по 31.12.2017. На особисте звернення позивача від 12.03.2019 відповідач надав ОСОБА_1 відповідні документи, які, на переконання позивача, свідчать про неправильне виконання рішення суду, з порушенням законодавчих норм у сфері пенсійного забезпечення військовослужбовців. Враховуючи викладене, з метою уникнення неоднакового тлумачення висновків суду, а також неправильного виконання рішення суду, просив на підставі статті 254 КАС України роз`яснити рішення Галицького районного суду м. Львова від 16 лютого 2018 року у справі №461/7649/17.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 14 травня 2019 року у справі №461/7649/17 в задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Галицького районного суду м. Львова від 16 лютого 2018 року відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 14 травня 2019 року скасувати та прийняти нову, якою заяву про роз`яснення рішення суду задовольнити. Апеляційна скарга обґрунтована тими ж доводами, що й заява про роз`яснення судового рішення, подана заявником до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення, суд першої інстанції, посилаючись на приписи статті 254 КАС України, виходив з того, що рішення Галицького районного суду м. Львова від 16 лютого 2018 року містить чіткі визначення та конкретно вказує, які вимоги задоволено, в чому полягає їх зміст, які дії відповідачу слід вчинити, не потребує додаткового дослідження та роз`яснення, виконання інших, додаткових, процесуальних дій, пов`язаних з візуванням на відповідність чинному законодавству, тому розширеного тлумачення шляхом його роз`яснення та винесення процесуального документу з цього приводу не потребує.

Перевіряючи дотримання судом першої інстанції норм процесуального права при ухваленні оскарженого судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що правильне застосування судом таких норм є очевидним, розумні сумніви щодо їх застосування відсутні з огляду на таке.

Відповідно до частини першої та другої статті 254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

У пункті 19 постанови «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 №7 Пленум Верховного Суду України зазначає, що роз`яснення судового рішення можливо тоді, коли воно є незрозумілим. Поставлені у заяві питання розглядаються тільки судом, який ухвалив судове рішення. За правовою природою роз`яснення судового рішення є продовженням його ухвалення, а ухвала про роз`яснення є його складовою, тому заява про роз`яснення судового рішення розглядається у тому ж провадженні, в якому було ухвалене судове рішення, про роз`яснення якого ставиться питання. В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового рішення, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше, однак без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом. Тобто процесуальна процедура роз`яснення судового акта виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення. При цьому, роз`яснено може бути лише судове рішення, яке набрало законної сили та не скасоване на момент звернення щодо його роз`яснення.

Вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим правова норма не містить, а із змісту закону виходить, що їх має навести особа, яка звертається із заявою про роз`яснення судового рішення.

Виходячи з викладеного, роз`яснення судового рішення - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі, роз`яснено може бути рішення у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Аналогічний висновок міститься в ухвалі Верховного Суду від 31 липня 2018 року у справі 823/361/18.

Водночас, ясність судового рішення полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні змісту рішення. Вимога логічності, зокрема, передбачає, що текст рішення має відображати причинно-наслідкові зв`язки у межах речення чи всього документу. Зокрема, мотивувальна частина рішення має відповідати його резолютивній частині. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання. Недотримання цих вимог може ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду, а тому роз`ясненню підлягають рішення суду у разі, якщо без такого роз`яснення їх важко виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Дослідивши зміст мотивувальної та резолютивної частини рішенняГалицького районного суду м. Львова від 16 лютого 2018 року у справі №461/7649/17, судом апеляційної інстанції встановлено, що вказане рішення є зрозумілим, труднощів в розумінні не викликає, тому розширеного тлумачення шляхом його роз`яснення не потребує, а резолютивна частина судового рішення повністю узгоджується з вимогами статті 246 КАС України «Зміст рішення» та містить усі необхідні складові та реквізити.

Із змісту заяви про роз`яснення судового рішення вбачається, що фактично підставою для звернення із заявою слугувало неналежне виконання на думку позивача рішення суду, а саме позивач вказує, що зміни розміру пенсії відповідно до рішення Галицького районного суду м. Львова від 16 лютого 2018 року не відбулося.

При цьому, із змісту заяви позивача слідує, що заявнику зрозуміла суть судового рішення, однак він фактично просить змінити резолютивну частину судового рішення, яке набрало законної сили, що не відповідає призначенню правового інституту роз`яснення судового рішення. В той же час, вимоги заяви про роз`яснення судового рішення не містять достатніх обґрунтувань та посилань на незрозумілість або неясність судового рішення, що є недопустимим та виключає можливість його роз`яснення в порядку статті 254 КАС України.

Більше того, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що мотиви для роз`яснення рішення Галицького районного суду м. Львова від 16 лютого 2018 року, наведені заявником, є фактично вимогою про роз`яснення порядку його виконання, що суперечить нормам статті 254 КАС України.

Відповідно до положень частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Тобто, заявлені вимоги стосуються саме порядку виконання судового рішення, а тому позивач, у випадку незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача, має встановлене законом право в порядку статті 383 КАС України подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

На підставі викладеного, оскільки судове рішення в частині, яку просить роз`яснити позивач, є зрозумілим, а також враховуючи, що заявник звернувся до суду із заявою про роз`яснення саме через незгоду із характером його виконання, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для роз`яснення судового рішення та задоволення заяви.

Таким чином, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що у задоволенні заяви про роз`яснення рішення Галицького районного суду м. Львова від 16 лютого 2018 року у справі №461/7649/17 слід відмовити.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду не вбачається.

Керуючись ч.3 ст.243, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 14 травня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженнюне підлягає.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
О. Б. Заверуха
Повне судове рішення складено 31 липня 2019 року.