Справа № 139/721/19
Суддя: Тучинська Н. В.
Дата ухвалення: 2019-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 139/721/19
Провадження № 2-а/139/8/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2019 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої - судді Тучинської Н.В.

з участю:

секретаря судового засідання Хонькович Л.І.

розглянувши у відкритому судовому в письмовому провадженні засіданні в смт Муровані Курилівці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського Кам`янець-Подільського відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області старшого сержанта Постного М.С. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою поліцейського Постного М.С. від 24 квітня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він, керуючи автомобілем Mersedes-Benz GLE 3500, номерний знак НОМЕР_1 , 24 квітня 2019 року о 19-ій годині 30 хвилин в м. Кам`янець-Подільський по пр. Грушевського та будучи зупиненим, не пред`явив поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.4 «а» ПДР України. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 126 КупАП. Цією ж постановою відповідача на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в сумі 425 гривень.

Вважаючи постанову відповідача незаконною, а також такою, що суттєво порушує норми чинного законодавства та його конституційні права, ОСОБА_1 25 липня 2019 року звернувся до суду із відповідним адміністративним позовом, в якому просить дії відповідача по винесенню постанови визнати протиправними та скасувати постанову.

Ухвалою від 25 липня 2019 року (а.с. 21) відкрито провадження у справі і призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 01 серпня 2019 року.

Позивач ОСОБА_1 та відповідач в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце його проведення (а.с. 22, 23, 24). Позивач 01 серпня 2019 року подав заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 25), а відповідач не повідомив про причини неявки, не просив провести розгляд справи за його відсутності, не подав відзив.

Судом на підставі ч. 1, п. 1 ч. 3 та ч. 9 ст. 205 КАС ухвалено про розгляд справи за відсутності сторін у письмовому провадженні.

Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши всі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Як слідує із ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, його завданням є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 № 260067 від 24 квітня 2019 року (а.с. 19) слідує, що поліцейський Кам`янець-Подільського ВП ГУНП у Хмельницькій області Постний М.С. виніс її відносно ОСОБА_1 за те, що той не виконав вимоги п. 2.4«а» ПДР та після зупинки ТЗ не пред`явив на вимогу поліцейського поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Цією постановою відповідача на позивача за ч. 1 ст. 126 КУпАП накладено стягнення у виді штрафу в сумі 425 гривень.

За приписами ч. 1 ст. 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч. 1 ст. 126 КУпАП розглядають від імені органів Національної поліції працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання. Ця вимога законодавства відповідачем дотримана.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито (ч. 1 ст. 249 КУпАП). Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне і повне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, частиною 1 ст. 254 КУпАП передбачено, що при вчиненні адміністративного правопорушення складається протокол. Частина 3 цієї норми передбачає, що протокол не складається у випадках, передбачених ст. 258 КУпАП. Зокрема, ч. 1 ст. 258 КУпАП визначає конкретні статті і їх частини, за якими протокол не складається, але в цьому переліку, що не підлягає розширеному тлумаченню, ст. 126 КУпАП не зазначено. Частина 2 ст. 258 КУпАП передбачає, що протокол не складається у випадку, коли правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі, але правопорушення, яке вмінено ОСОБА_1 зафіксоване не в автоматичному режимі. Частина 3 ст. 258 КУпАП передбачає, що протоколи не складаються у випадку, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформляється на місці вчинення правопорушення, але із самої постанови (а.с. 19) вбачається, що ОСОБА_1 не погоджувався з прийнятим щодо нього рішенням, відмовився отримувати копію постанови, а із постанови про відкриття виконавчого провадження № 59499111 від 09.07.2010 (а.с. 14) слідує, що питання про стягнення штрафу виконується у примусовому порядку.

Доказів про те, що відносно ОСОБА_2 складався протокол про адміністративне правопорушення, суду не надано.

Зміст постанови має відповідати вимогам, передбачених ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Постанова відповідача не містить такого обґрунтування, в ній лише констатується факт порушення ч. 1 ст. 126 КУпАП. Дійсно, відповідно до п. 2.4. «а» ПДР України, водій транспортного засобу, на вимогу поліцейського повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1, зокрема, страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України, або ж документи (посвідчення) про звільнення від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України (пункт 2.1. «г» ПДР).

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Отже, з наведеного вбачається, що відповідач, як уповноважена особа підрозділу Національної поліції на яку покладено завдання регулювати дорожній рух та здійснювати контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, мав право вимагати у позивача пред`явлення полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів лише у встановлених законом випадках.

Питання обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» п. 21.2 ст. 21 якого, і передбачені випадки, при яких інспектор поліції має право вимагати, а водій зобов`язаний надати страховий поліс.

Так, п. 21.2 ст. 21 вищезазначеного Закону встановлено, що контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Отже, законодавець встановив вичерпні випадки, коли інспектор поліції має право вимагати у водія пред`явлення полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів: 1) під час складення протоколу про адміністративне правопорушення та 2) оформлення матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

В суді не спростовано твердження позивача, викладене у позовній заяві, що о 19 год. 30 хв. 24.04.2019 чи в інший час цього дня він не вчиняв будь-якого правопорушення. Зокрема, у постанові не зазначено, що правопорушення було зафіксовано на фото чи відеозапис, хоча при здійсненні такого запису ці відомості обов`язково мають бути внесені до постанови, що передбачено абзацом 4 ч. 3 ст. 283 КУпАП; відсутні також відомості про складення відносно ОСОБА_1 протоколу про вчинення порушення ПДР, за яке передбачено адміністративну відповідальність.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимога відповідача пред`явити поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів була незаконною, а тому відмова позивача виконати дану вимогу поліцейського була обґрунтованою, і не може ставитись у вину вчинення адміністративного правопорушення, виходячи з положень ст. 9 КУпАП, якою передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Одна тільки постанова про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду правопорушення, якому має передувати фіксування цього правопорушення.

Відповідна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17.

Копією супровідного листа головного державного виконавця Мурованокуриловецького РВ ДВС (а.с. 18) встановлено що копію постанови ОСОБА_1 отримав лише 24 липня 2019 року.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Частиною 1 ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Тобто, відповідач як суб`єкт владних повноважень мав перед судом доказати правомірності свого рішення, в основу якого було покладено, лише доведений, на його суб`єктивну думку, факт порушення ОСОБА_1 п. 2.4. «а» ПДР.

За таких обставин, суд прийшов до переконання, що оскаржувана постанова відповідача за змістом не відповідає ст. 283 КУпАП, а визнані в ній порушенням Правил дорожнього руху України обставини не можна вважати підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Як слідує із ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

В даному випадку у суду відсутні відомості про наявність на розгляді у відповідача справи про адміністративне правопорушення з сукупністю належних доказів, а здобуто лише доказ того, що щодо відповідача винесено постанову про вчинення адміністративного правопорушення. Оскільки суд прийшов до висновку про незаконність такої постанови, вона підлягає до скасування.

Керуючись ст.ст. 19, 62 Конституції України, ст.ст. 126, 247, 283 287, 293 КпАП України, ст.ст. 2, 3, 5, 77, 79, 241-246, 255, 284 286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити. Визнати протиправними дії поліцейського Кам`янець-Подільського відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області старшого сержанта Постного М.С. щодо винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ДОП18 № 260067 від 24 квітня 2019 року.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ДОП18 № 260067 від 24 квітня 2019 року, винесену поліцейським Кам`янець-Подільського відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області старшим сержантом Постним М.С. відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення (з дня складення повного судового рішення) безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Учасник, якому повний текст рішення не був вручений в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: ______________