Справа № 805/3794/16-а
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 липня 2019 року

Київ

справа №805/3794/16-а

адміністративне провадження №К/9901/33322/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді: Мартинюк Н.М.,

суддів: Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,

розглянув в порядку письмового провадження

касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2016 року (головуючий суддя: Бабаш Г.П., судді: Куденков К.О., Аляб`єв І.Г.)

та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2017 року (головуючий суддя: Гаврищук Т.Г., судді: Блохін А.А., Сухарьок М.Г.)

у справі № 805/3794/16-а

за позовом ОСОБА_1

до головного спеціаліста Управління Державної служби України з безпеки на транспорті у Донецькій області Сидоренка Олега Броніславовича, Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека)

про визнання дій протиправними.

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до головного спеціаліста Управління Державної служби України з безпеки на транспорті у Донецькій області Сидоренка Олега Броніславовича, Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека), в якому просив визнати протиправними дій зі складання акту № 0006982 від 27 вересня 2016 року про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів; довідки від 27 вересня 2016 року про результати здійснення габаритно-вагового контролю; розрахунку плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу (додаток до акту № 0006982 від 27 вересня 2016 року), яким визначено до сплати 291,60 євро за проїзд з перевищенням нормативно вагових параметрів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 27 вересня 2016 року належний йому автомобіль RENAULT PREMIUM з напівпричепом VAN HOOL, якими керував водій ОСОБА_2 , на 220-му кілометрі автодороги Слов`янськ - Донецьк - Маріуполь було зупинено інспектором відділу УПД ГУНП в Донецькій області та направлено на проходження габаритно-вагового контролю до розташованого в тому ж місці пересувного пункту габаритно-вагового контролю.

За результатами габаритно-вагового контролю складно акт № 0006982 від 27 вересня 2016 року про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та довідку від 27 вересня 2016 року про результати здійснення габаритно-вагового контролю, в яких зазначено про перевищення у зазначених транспортних засобах нормативного навантаження на другу одиночну вісь на 1212 кг від допустимого.

На підставі цього акту складено розрахунок плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, яким визначено до сплати 291,60 євро за проїзд з перевищенням нормативних вагових параметрів.

Позивач зазначає, що ані в акті, ані в довідці від 27 вересня 2016 року не зазначено модель, номер пересувного пункту габаритно-вагового контролю та вагового обладнання, відомостей про його атестацію на проведення вимірювань та про наявність відповідного свідоцтва спеціально уповноваженого органу у сфері метрології. Також, позивач вказує на те, що він не є перевізником в розумінні положень Закону України «Про автомобільний транспорт», оскільки вказаний транспортний засіб було надано у безоплатне користування ОСОБА_2 , який і керував ним на момент здійснення габаритно-вагового контролю. За таких обставин вважає, що складання щодо нього розрахунку плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу здійснено безпідставно.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Донецький окружний адміністративний суд постановою від 29 листопада 2016 року, яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2017 року, у задоволенні позову відмовив.

Судові рішення мотивовані тим, що при складенні акту № 0006982 від 27 вересня 2016 року про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, довідки від 27 вересня 2016 року про результати здійснення габаритно-вагового контролю та розрахунку плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, яким позивачу визначено до сплати 291,60 євро за проїзд з перевищенням вагових параметрів, посадова особа відповідача - головний спеціаліст Управління Державної служби України з безпеки на транспорті у Донецькій області Сидоренко Олег Броніславович діяв на підставі та в межах повноважень, передбачених діючим законодавством, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог касаційних скарг та відзивів (заперечень)

У касаційній скарзі позивач просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій і ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального й процесуального права. Одночасно, скаржник зазначає, що судами не в повному обсязі з`ясовано обставини справи, які мають значення для правильного вирішення адміністративного спору, неправильно та неповно досліджено докази, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи.

Також позивач вказує, що розрахунок не відповідає дійсності, оскільки пункт габаритно-вагового контролю не відповідав вимогам для облаштування, а також і те, що у документах, складених відповідачем, відсутня інформація про використане вагове обладнання. Крім того, позивач зазначив, що на момент здійснення габаритно-вагового контролю він не був перевізником, а лише власником транспортного засобу, перевізником була фізична особа-підприємець ОСОБА_3 .

Відповідач у запереченні на касаційну скаргу зазначив, що вагове обладнання пересувного пункту пройшло повірку та відповідає Вимогам до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України № 255 від 28 липня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом виданим ДП «Донецький науково-виборчий центр стандартизації, метрології та сертифікації». Також відповідач вказав на те, що при оформленні акту про перевищення транспортним засобом нормативно-вагових параметрів та довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю відомостей про номер пересувного пункту габаритно-вагового контролю, проведення щодо нього повірки та наявність відповідного свідоцтва, не передбачено чинними нормативними актами. Просить судові рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін та відмовити у задоволенні касаційної скарги позивача.

Ухвалою Верховного Суду від 30 липня 2019 року зазначену касаційну скаргу прийнято до провадження й призначено до розгляду.

II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач є власником автомобілю RENAULT PREMIUM, 1998 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та напівпричепу бортового VAN HOOL, 1997 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до графіку проведення роботи пересувного пункту вагового та габаритного контролю в Донецькій області на вересень 2016 року, направлення на перевірку від 23 вересня 2016 року № 011886, 27 вересня 2016 року було проведено комплексну рейдову перевірку, зокрема, А/Д Слов`янськ - Донецьк - Маріуполь ДП "ММТП" щодо додержання вимог Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті.

Під час проведення перевірки транспортного засобу, що належить позивачеві, було складено акт АПД № 018073 від 27 вересня 2016 року, яким виявлено порушення, зокрема, в частині перевищення вагових обмежень автомобілю Рено, номерний знак НОМЕР_1 , а саме: навантаження на одинарну вісь склало 12212 кг.

27 вересня 2016 року головним спеціалістом відділу державного контролю Сидоренком О.Б. складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю, в якій зазначено результати вагового контролю автомобілю RENAULT PREMIUM, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та напівпричепу VAN HOOL, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Так, згідно даної довідки навантаження на осі складає: 1) 6265 тн; 2) 12212 тн; 3) 6298 тн; 4) 6355 тн; 5) 6614 тн; повна маса транспортного засобу - 37744 тн.

Відповідачем 27 вересня 2016 року було складено акт № 0006982 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та розрахунок плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, яким позивачу нараховано до сплати 291,60 євро (0,27 * 360 * 3).

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частина перша статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 частини першої статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 4 КАС України публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно з пунктами 1, 5 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Пункт 1 частини першої статті 238 КАС України передбачає, що суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з такого.

Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої й апеляційної інстанцій, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального й процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).

Як встановлено судами попередніх інстанцій, предметом оскарження в цій справі є складання розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 27 вересня 2016 року, яким нараховано плату за проїзд у розмірі 291,60 євро; складання акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що розрахунок не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні статті 19 КАС України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для позивача, тому він не може бути предметом спору. Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю не породжують правових наслідків для позивача, тобто не змінюють стану його суб`єктивних прав та не створюють жодних додаткових обов`язків.

Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

За своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні брати за основу суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

До того ж, поняття "спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства" слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

З огляду на викладене, такі вимоги не підлягають розгляду як в порядку адміністративного судочинства, так і взагалі не підлягають судовому розгляду.

В силу вимог частини першої статті 354 КАС України, зазначене є підставою для скасування судових рішень із закриттям провадження у справі незалежно від доводів касаційної скарги.

На підставі пункту 5 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині.

За правилами частини першої статті 354 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених статтями 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 КАС України, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.

Відтак, враховуючи те, що позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскаржувані постанова Донецького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2016 року та ухвала Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2017 року підлягають скасуванню, із закриттям провадження у справі, а касаційна скарга ОСОБА_1 - частковому задоволенню.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм процесуального права в подібних відносинах містить постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №803/3/18.

Керуючись статтями 341, 343, 345, 349, 354, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2017 року скасувати.

Провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до головного спеціаліста Управління Державної служби України з безпеки на транспорті у Донецькій області Сидоренка Олега Броніславовича, Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) про визнання дій протиправними закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Н.М. Мартинюк

Судді А.В. Жук

Ж.М. Мельник-Томенко