Справа № 480/4327/18
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2019-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 р.Справа № 480/4327/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Лях О.П.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Боброва В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.03.2019 року, головуючий суддя І інстанції: В.М. Соколов, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 11.03.19 року по справі № 480/4327/18

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Управління Держпраці у Сумській області

про визнання дій неправомірними та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Держпраці у Сумській області, в якій просив суд:

- визнати неправомірними дії Управління Держпраці у Сумській області щодо розгляду справи про накладення штрафу за результатами інспекційного відвідування фізисної особи - підприємця ОСОБА_1 ;

- скасувати постанову про накладення штрафу №СМ 1370/178/АВ/П/ТД-ФС від 24.09.2018, винесену Управлінням Держпраці у Сумській області винесену відносно ФОП ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що головним державним інспектором було проведено інспекційне відвідування магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1", що знаходиться у приміщенні, яке належить позивачу на праві власності. Позивач зазначає що, головним державним інспектором було зроблено хибні висновки щодо знаходження позивача у трудових відносинах з ОСОБА_3 , з якою позивач трудовий договір не укладав, за результатами якого було складено Акт інспекційного відвідування. Крім того, вважає, що відповідачем порушено порядок розгляду справи за результатами проведення інспекційного відвідування від 21.08.2018, оскільки у нього не відбиралися пояснення, а висновки інспектора - суб`єктивні.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 01.03.2019 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним висновком, позивачем ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.03.2019 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що обставини, встановлені вироком суду у кримінальній справі відносно фізичної особи, не можуть бути покладені в основу судового рішення в адміністративному процессі без їх перевірки та підтвердження належними та допустимими доказами.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що суд першої інстанції правомірно застосував положення ч. 6 ст. 78 КАС України та дійшов вірного висновку про те, що факт роботи ОСОБА_3 у позивача за усною домовленістю. Твердження позивача про те, що суд першої інстанції повинен перевіривти правильність проведеного розслідування кримінального провадження, оскільки начебто воно було проведено з порушенням, оскільки позивач не брав у ньому участь, є його особистою думкою і не базується на вимогах чинного законодавства, так як якість та правильність кримінального розслідування не було предметом розгляду даної справи в суді першої інстанції.

В судовому засіданні позивач та представник позивача просили рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.03.2019 скасувати та задовольнити апеляційну скаргу.

Представник відповідача в судовому засіданні просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити та рішення суду першої інстанції залишити без змін, з урахуванням пояснень, викладених у відзиві на апеляційну скаргу позивача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що інспекційне відвідування позивача проводилося за рішенням начальника Управління Держпраці України в Сумській області відповідно до підпункту 3 пункту 5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №295 від 26.04.2017 (далі по тексту - Порядок №295).

Управлінням видано наказ про проведення інспекційного відвідування №1389 від 16.08.2018 та направлення № 692/СМ1370 від 17.08.2018 на проведення інспекційного відвідування суб`єкта господарювання.

Відповідно до виданого направлення, контролю підлягають питання щодо дотримання трудового законодавства в частині належного оформлення трудових відносин, в тому числі з неповнолітніми.

Позивача було ознайомлено з предметом перевірки, що підтверджується його підписом на направленні на проведення інспекційного відвідування.

Інспектором Управління Держпраці в Сумській області встановлено, що позивач здійснює діяльність з роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами за адресою: АДРЕСА_1 (магазин "ІНФОРМАЦІЯ_1").

За результатами інспекційного відвідування складено Акт інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю №СМ1370/178/АВ від 21.08.2018 (а.с.60-63), яким засвідчено порушення вимог законодавства, а саме: ч.ч.1,3 ст. 24 КЗпП України в частині допущення до роботи працівника без оформлення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу, та здійснення виплати заробітної плати без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відносно одного працівника.

У зв`язку з неможливістю особистого вручення акту інспекційного відвідування №СМ1370/178/АВ від 21.08.2018 та на виконання вимог пункту 26 Порядку № 295, два примірники акта були направлені позивачу рекомендованим листом з повідомленням 22.08.2018 № 823, який за даними сайту Укрпошти отримано позивачем 23.08.2018.

Вказаний Акт позивач повинен був підписати та повернути до Управління Держпраці у Сумській області, але позивач його не повернув.

Інспектор Управління Держпраці у Сумській області склав та направив позивачу акт про відмову від підпису № СМ1370/178/АВ-ВП від 29.08.2018 та виніс припис про усунення виявлених порушень № СМ1370/178/АВ/П від 30.08.2018. Один примірник акту про відмову від вручення підпису та два примірники припису направлено позивачу 30.08.2018 рекомендованим листом з повідомленням № 876. Вказаний припис позивачем повернуто не було, тому інспектором Управління складено акт про відмову від підпису № СМ1370/178/АВ/П/ВП від 07.09.2018.

31.08.2018 начальником Управління прийнято Рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу на позивача № СМ1370/177/АВ/П/ТД та призначено розгляд справи про накладення штрафу на 13.09.2018 о 09 год. 20 хв.

Про розгляд справи 13.09.2018 о 09 год. 20 хв. про накладення штрафу на позивача, його повідомлено листом від 05.09.2018 за № 15-28/02/6045/2018, який направлено 05.09.2018 рекомендованим листом з повідомленням.

13.09.2018 від позивача надійшло клопотання про перенесення розгляду справи, яке Управлінням було задоволено, а розгляд справи перенесено на 24.09.2018 о 15 год. 30 хв., про що позивача повідомлено листом № 15-28/02/6379/2018 від 14.09.2018, який направлено позивачу рекомендованим листом з повідомленням, а також повідомлено представника позивача, адвоката Собину П.М., телефонограмою.

24.09.2018 позивач та його представник на розгляд справи не з`явились, тому справу було розглянуто без участі позивача та складено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № CM1370/178/АВ/П/ТД-ФС від 24.09.2018.

Від представника позивача адвоката Собини П.М. надійшло клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку з хворобою позивача, проте підтверджуючих документів до клопотання додано не було. Про розгляд даного клопотання представника позивача повідомлено листом №8357/15-27/02/2018/6727 від 26.09.2018.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що факт роботи ОСОБА_3 за усною домовленістю з ФОП ОСОБА_1 встановлено ухвалою Лебединського районного суду Сумської області від 03.05.2018.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Дія Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" поширюється на відносини пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно частини 4 статті 2 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Відповідно до порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295, державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці виконавчих органів міських рад з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин.

Відповідно до підпункту 3 пункту 5 Порядку № 295 інспекційні відвідування проводяться за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 - 7 цього пункту.

Пунктами 19, 20 Порядку № 295 передбачено, що за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником.

Матеріалами справи встановлено, що підставою для проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 стало те, що Управлінням праці у Сумській області від Лебединської міськрайонної філії Сумського ОЦЗ отримано постанову СВ Лебединського ВП ГУНП в Сумській області від 13.04.2018, повідомлення про підозру від 20.04.2018, акт № 18 від 24.04.2018 розслідування страхових випадків, згідно яких вбачається, що у липні 2017 року ОСОБА_3 почала працювати продавцем в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1" по АДРЕСА_1 .

Управлінням видано наказ про проведення інспекційного відвідування №1389 від 16.08.2018 та направлення № 692/СМ1370 від 17.08.2018 на проведення інспекційного відвідування суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_1 .

В подальшому, відповідно до висновків виявлених порушень, викладених в Акті інспекційного відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , який використовує найману працю №СМ1370/178/АВ від 21.08.2018 зазначено, що в ході інспекційного відвідування встановлено, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 фактично допущено до роботи ОСОБА_3 без оформлення трудового договору.

У постанові від 24.09.2018 № СМ1370/178/АВ/П/ТД-ФС про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу у розмірі 111690,00 грн. зазначено, що в ході інспекційного відвідування встановлено факт використання ФОП ОСОБА_1 найманої праці без належного формлення ОСОБА_3 , трудовий договір в письмовій формі з останньою не укладений.

Однак, колегія суддів зазначає, що матеріали інспекційного відвідування не містять жодних доказів того, що саме на момент перевірки ФОП ОСОБА_1 21.08.2018, ОСОБА_3 було допущено до роботи продавцем в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1" по АДРЕСА_1 , також дане твердження не було спростовано представником відповідача в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції.

Крім того, суд першої інстанції зазначає, що факт роботи за усною домовленістю ОСОБА_3 продавцем в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1" по АДРЕСА_1 Лебедин встановлено ухвалою Лебединського районного суду Сумської області від 03.05.2018 по справі № 580/876/18, а відтак, з урахуванням ч. 6 ст. 78 КАС України, вказані обставини додаткового доказу не потребують.

Однак колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та вважає його помилковим, оскільки вказаною ухвалою лише встановлено факт, що ОСОБА_3 працювала продавцем в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1" в період з 01.07.2017 по 22.01.2018, доказів того, чи працювала вона з урахуванням належного формлення на підставі трудового договору або без такого, судом не було встановлено.

Крім того, колегія суддів зазначає, що на час прийняття Управлінням наказу №1389 від 16.08.2018, складання акту про проведення інспекційного відвідування та прийняття постанови про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу, у відповідача булі відсутні дані про набрання чинності ухвали Лебединського районного суду Сумської області від 03.05.2018. Матеріали справи містять лише завірену копію відповідачем вказаної ухвали з відміткою про не набрання нею чинності.

Таким чином, з урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що постанова про накладення штрафу №СМ 1370/178/АВ/П/ТД-ФС від 24.09.2018, винесена Управлінням Держпраці у Сумській області відносно ФОП ОСОБА_1 є необґрунтованою, без урахування всіх обставин, які мали значення для її прийняття, не на підставі та не у спосіб, що передбачений чинним законодавством, а тому підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог в частині визнання неправомірними дії Управління Держпраці у Сумській області щодо розгляду справи про накладення штрафу за результатами інспекційного відвідування фізисної особи - підприємця ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із ч. 4 ст. 125 КАС України з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин діють адміністративні суди.

Відтак, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке виникло внаслідок існування юридичного спору між особою, та, в даному випадку, суб`єктом владних повноважень.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 25 листопада 1997 № 6-зп "Щодо офіційного тлумачення частини другої статті 55 Конституції України та статті 248-2 Цивільного процесуального кодексу України" частину другу ст. 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо вважають, що ці рішення, дія чи бездіяльність порушують їхні права і свободи або перешкоджають здійсненню цих прав і свобод, а тому потребують правового захисту в суді.

З викладеної правової позиції Конституційного Суду України випливає, що умовою для звернення особи до суду з позовом щодо оскарження рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб є наявність у позивача переконання в порушенні його прав або свобод чи в існуванні перешкод у здійсненні цих прав.

Порушенням суб`єктивного права особи є створення будь-яких перепон у реалізації нею свого суб`єктивного права, що унеможливлюють одержання особою того, на що вона має право розраховувати в разі належної поведінки зобов`язаної особи.

Отже, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізаціїїї права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Таким чином, якщо особа вважає, що її суб`єктивне право у певних правовідносинах не може бути реалізованим належним чином, або на неї протиправно поклали певний обов`язок, така особа має право звернутися за судовим захистом.

У разі відповідного звернення особи суд повинен розглянути питання щодо наявності порушення суб`єктивного права заявника у конкретних правовідносинах і на підставі цього розв`язати спір.

Крім того, судовому захисту підлягає також охоронюваний законом інтерес.

У Рішенні від 1 грудня 2004 № 18-рп/2004 Конституційний Суд України розтлумачив, що поняття "охоронюваний законом інтерес" треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Отже, охоронюваний законом інтерес полягає у прагненні особи набути певних матеріальних або нематеріальних благ з метою задоволення певних потреб, якщо такі прагнення є абстрактними, тобто не випливають із певного суб`єктивного права у конкретних правовідносинах. Тому порушенням охоронюваного законом інтересу, яке дає підстави для звернення особи за судовим захистом, є створення об`єктивних перешкод на шляху до здобуття відповідного матеріального та/або нематеріального блага.

Водночас за відсутності об`єктивного порушення прав чи законних інтересів особи її вимоги не підлягають задоволенню.

Викладені конституційні норми кореспондуються з нормами Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно із ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Отже, судовому захисту в адміністративних судах підлягають порушені права, свободи та законні інтереси особи в публічно-правових відносинах. При цьому визначальним для вирішення питання про обґрунтованість вимог особи у розв`язанні публічно-правового спору є встановлення факту порушення відповідних прав, свобод чи інтересів такої особи.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб відновлення порушеного права позивача.

Суд зауважує, що у даному випадку контролюючим органом реалізована його компетенція на розгляд справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю шляхом прийняття постанови про накладення штрафу, яка була скасована цим рышенням. Отже, порушені права позивача належним чином захищені.

При цьому, самі по собі дії відповідача щодо розгляду справи про накладення штрафу не створюють жодних юридичних наслідків для позивача, а отже не є такими, що порушують права та інтереси позивача шляхом обмежень у реалізації його прав чи безпідставного покладення на нього необґрунтованих обов`язків.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в частині визнання неправомірним дій управління Держпраці у Сумській області щодо розгляду справи про накладення штрафу за результатами інспекційного відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 21.08.2018 є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Визначені вище обставини не були взяти до уваги при розгляді справи в суді першої інстанції.

На підставі викладеного, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог є помилковим.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначено підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємеця ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.03.2019 року по справі № 480/4327/18 скасувати.

Прийняти постанову, якою позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Сумській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення штрафу №СМ 1370/178/АВ/П/ТД-ФС від 24.09.2018, винесену Управлінням Держпраці у Сумській області винесену відносно ФОП ОСОБА_1 .

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) С.С. Рєзнікова О.П. Лях
Повний текст постанови складено 29.07.2019 року