Справа № 240/8936/19
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2019 року м. Житомир справа № 240/8936/19

категорія 111020300

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Житомирській області до ОСОБА_1 про стягнення 11843,33 грн, -

встановив:

24.06.2019 до Житомирського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління ДФС у Житомирській області, у якому воно просить стягнути з ОСОБА_1 податкову заборгованість у сумі 11843,33 грн, з підстав порушення норм податкового законодавства.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ОСОБА_1 є платником податків та за ним рахується податкова заборгованість у сумі 11843,33 грн зі сплати єдиного податку з фізичних осіб. Просить стягнути з ОСОБА_1 11843,33 грн податкової заборгованості.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 02.07.2019 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи та встановлено відповідачу строк для надіслання відзиву на адміністративний позов.

Відповідач вимоги ухвали суду від 02.07.2019 у частині надіслання відзиву на адміністративний позов не виконав.

Згідно з ч.4 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п.п.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України встановлено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

За ОСОБА_1 рахується податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб на загальну суму 11843,33 грн, з яких 11754,39 грн - основний борг та 88,94 грн - пеня (а.с. 8).

Відповідно до п.300.1 ст.300 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

Відповідачем подано до контролюючого органу:

- податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця, у якій самостійно визначено грошове зобов`язання у сумі 2000,00 грн (залишок 1104,39 грн), та не сплачено у строки, визначені ПК України, тому дане зобов`язання має статус податкового боргу, а саме: декларація від 16.01.2017 на суму 2 000,00 грн (а.с. 12);

- податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця, у якій самостійно визначено грошове зобов`язання у сумі 2750,00 грн, та не сплачено у строки, визначені ПК України, тому дане зобов`язання має статус податкового боргу, а саме: декларація від 24.04.2017 на суму 2750,00 грн (а.с. 13);

- податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця, у якій самостійно визначено грошове зобов`язання у сумі 350,00 грн, та не сплачено у строки, визначені ПК України, тому дане зобов`язання має статус податкового боргу, а саме: декларація від 09.08.2017 на суму 350,00 грн (а.с. 14);

- податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця, у якій самостійно визначено грошове зобов`язання в сумі 400,00 грн, та яке не сплачено у строки, визначені ПК України, тому дане зобов`язання має статус податкового боргу, а саме: декларація від 07.12.2017 на суму 3500,00 грн (а.с. 15-16);

- податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця, в якій самостійно визначено грошове зобов`язання у сумі 7150,00 грн, та яке ним не сплачено у строки, визначені ПК України, тому дане зобов`язання має статус податкового боргу, а саме: декларація від 09.02.2018 на суму 10650,00 грн (а.с. 17-18).

Крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою (п.54.1 ст.54 ПК України), не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Відповідно до п.54.3 ст.54 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Згідно з п.57.3 ст.57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Абзацом першим п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з п.59.5 ст.59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

ГУ ДФС у Житомирській області відповідно до положень ст.59 ПК України на адресу ОСОБА_1 надсилалася податкова вимога форми «Ф» від 10.11.2016 №1218-06 на суму 1104,39 грн (а.с. 22).

Відповідно до п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, встановлено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з п.п.20.1.34 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Позивачем на підтвердження суми заборгованості відповідача додано до позовної заяви зведений розрахунок сум податкового боргу (а.с. 8), згідно з яким заборгованість відповідача складає 11843,33 грн.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідач відзив на позовну заяву у строк, встановлений судом, не подав та про причини не подання відзиву суд не повідомив.

Враховуючи наведене, а також те, що на час розгляду справи заборгованість не сплачена, суд задовольняє адміністративний позов.

Враховуючи положення ч.2 ст.139 КАС України та відсутність судових витрат суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов Головного управління ДФС у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, 7, м. Житомир, 10003, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення 11843,33 грн - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного управління ДФС у Житомирській області податкову заборгованість у сумі 11843,33 грн зі сплати єдиного податку з фізичних осіб.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено: 1 серпня 2019 року.

Суддя О.В. Єфіменко