Справа № 560/1069/19
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2019-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1069/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Майстер П.М.

Суддя-доповідач - Моніч Б.С.

01 серпня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Моніча Б.С.

суддів: Капустинського М.М. Охрімчук І.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Новоушицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, треті особи ОСОБА_2 , Акціонерне товариство Комерційн про визнання протиправними та скасування постанов,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Новоушицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, треті особи ОСОБА_2 , Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" , в якому просила:

- визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 26.03.2019 року ВП №57504303;

- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 26.03.2019 року ВП №58723802.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що оскільки рішення Апеляційного суду Хмельницької області у справі №680/935/15-ц нею було виконано в повному обсязі згідно з виконавчим листом №2 від 27.07.2016 року, то оскаржувані постанови є протиправним та підлягають скасуванню.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕНННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 травня 2019 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 18.03.2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" (далі - Кредитор) та ОСОБА_2 (далі - Боржник), з другої сторони та ОСОБА_1 (далі - Поручитель), з третьої сторони було укладено договір Поруки №НМU0GI, за яким Поручитель зобов`язується відповідати перед Кредитором солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання Боржником усіх його зобов`язань за договором про іпотечний кредит № НМU0GI від 18.03.2008 року та додатковими угодами до нього (далі - Договір про іпотечний кредит), як існуючими на момент укладення Договору, так і тими, що виникнуть на його підставі в майбутньому.

Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 11 грудня 2015 у справі № 680/935/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості позов задоволено. Вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк", КОД , рах. № НОМЕР_1 , МФО №305299, заборгованість за кредитним договором № НМU0GІ від 18 березня 2008 року в сумі 15888,09 доларів США, що за курсом 20,83 відповідно до службового розпорядження НБУ від 25 травня 2015 року складає 330948 (триста тридцять тисяч дев`ятсот сорок вісім) гривень 83 копійок та судовий збір у сумі 3309 (три тисячі триста дев`ять) гривень 49 копійок.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 27 липня 2016 року рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 11 грудня 2015 року змінено, викладено абзаци 1, 2 резолютивної частині рішення суду в такій редакції: Позов задовольнити частково. Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором №HMU0GI від 18.03.2008 року та додаткової угоди від 22.09.2008 року, яка виникла станом на 25.05.2015 року в розмірі 14828,24 доларів США, з яких: 13147,20 доларів США заборгованість за кредитом, 805,67 доларів США заборгованість по відсотках за користування кредитом, 169,26 доларів США винагорода за резервування ресурсів, 706,11 доларів США - штраф (процентна складова) та 1619 грн. пені, 250 грн. штрафу (фіксована частина). Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" по 1654 грн. 74 к. судового збору з кожного.

Рішення суду набрало законної сили 27 липня 2016 року.

29 вересня 2016 року Новоушицьким районним судом Хмельницької області видано виконавчий лист №2 по справі № 680/935/15-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором №HMU0GI від 18.03.2008 року та додаткової угоди від 22.09.2008 року, яка виникла станом на 25.05.2015 року в розмірі 14828,24 доларів США, з яких: 13147,20 доларів США заборгованість за кредитом, 805,67 доларів США заборгованість по відсотках за користування кредитом, 169,26 доларів США винагорода за резервування ресурсів, 706,11 доларів США - штраф (процентна складова) та 1619 грн. пені, 250 грн. штрафу (фіксована частина).

14.02.2019 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" направило до Новоушицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області заяву за №E.HM.0.0.0.0/1-5580, в якій просило останнього закінчити виконавче провадження №57504303 від 24.10.2018 року по виконанню виконавчого листа №2 №680/935/15-ц від 27.07.2016 року, виданого Новоушицьким районним судом Хмельницької області про стягнення з ОСОБА_1 солідарно на користь ПриватБанку заборгованості по кредиту в зв`язку з проведенням реструктуризації. Заборгованість відсутня.

26 березня 2019 року відповідач прийняв постанову ВП №57504303 про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 41741,50 грн.

Постановою старшого державного виконавця Новоушицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області від 26 березня 2019 року відкрито виконавче провадження ВП №58723802 по стягненню з ОСОБА_1 на користь держави в особі Новоушицького РВ ДВС виконавчого збору у розмірі 41741,50 грн.

10. Вважаючи вищеозначені постанови протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що невиконання судового рішення у передбачений на добровільне виконання строк, є підставою винесення постанови про стягнення виконавчого збору та відкриття виконавчого провадження з примусового виконання цієї постанови.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що 26.02.2019 року було закінчено виконавче провадження №54551313 у зв`язку із погашенням ОСОБА_2 заборгованості по кредиту в сумі 367443,79 грн.

Вважає, що в момент погашення заборгованості перед стягувачем та закриття виконавчого провадження №54551313, а саме 26.02.2019 року, зобов`язання ОСОБА_1 щодо солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором припинено.

Також зазначає, що в матеріалах справи знаходиться Довідка АКБ "ПРИВАТБАНК" від 29.03.2019 року про відсутність заборгованості по кредитному договору за №HMU0GI від 18.03.2008 року та закриття вказаного кредиту 28.02.2019 року, яку не взяв до уваги суд першої інстанції.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційну скаргу на законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних мотивів.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі врегульовані правовими нормами Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII) (надалі - Закон № 1404-VIII).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" Закону № 1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно пункту першого частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 5 вказаної статті зазначено, що у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Частинами 1, 2, 4 статті 27 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Таким чином, державний виконавець законом зобов`язаний відкрити виконавче провадження у разі надходження до нього заяви стягувача про примусове виконання рішення та виконавчого документа. Також, частиною 5 статті 26 Закону № 1404-VIII прямо передбачено зазначення у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору є виконавчим документом.

Згідно частини 9 статті 27 Закону № 1404-VIII, виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

З системного аналізу вказаних норм законодавства слід дійти висновку, що примусове виконання судового рішення розпочинається з моменту прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження, якщо інше не передбачено законом. Під час вчинення виконавчих дій виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначається про стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Стягнення виконавчого збору відбувається безпосередньо в процесі примусового виконання рішення. Виконавчий збір за своєю правовою природою не є санкцією, що застосовується за невиконання рішення суду, а є платою за вчинення дій, пов`язаних з примусовим виконанням виконавчого документу, що здійснюються органами державної виконавчої служби, тобто є державним збором (платою) за таку процедуру.

При цьому, норми статті 27 вказаного Закону містять вичерпний перелік підстав та умови за якими виконавчий збір не стягується, зокрема, визначено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, за умови, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 19.04.2018 року у справі № 825/739/17, від 30.05.2018 року у справі № 808/3791/16.

Стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження та ефективним засобом стимулювання боржника до намагання виконати рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження. Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження. Крім того, на момент відкриття виконавчого провадження виконавець не володіє будь-якою інформацією від боржника щодо виконання судового рішення, оскільки вчинення будь-яких дій до відкриття виконавчого провадження Законом №1404-VІІІ не передбачено.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 07 березня 2018 року у справі №750/7624/17.

Як вбачається з матеріалів справи, виконавчий лист №2, виданий Новоушицьким районним судом Хмельницької області 29 вересня 2016 року про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором №HMU0GI від 18.03.2008 року та додаткової угоди від 22.09.2008 року, яка виникла станом на 25.05.2015 року в розмірі 14828,24 доларів США, з яких: 13147,20 доларів США заборгованість за кредитом, 805,67 доларів США заборгованість по відсотках за користування кредитом, 169,26 доларів США винагорода за резервування ресурсів, 706,11 доларів США - штраф (процентна складова) та 1619 грн. пені, 250 грн. штрафу (фіксована частина) виконаний до винесення відповідної постанови про відкриття виконавчого провадження №57504303 від 24.10.2018 року.

В матеріалах справи міститься довідка АКБ "ПРИВАТБАНК" від 29.03.2019 року про відсутність заборгованості по кредитному договору за №HMU0GI від 18.03.2008 року та закриття вказаного кредиту 28.02.2019 року, яку, на думку позивача, не взяв до уваги суд першої інстанції.

Водночас зазначеною довідкою також підтверджується, що закриття кредиту відбулося після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №57504303 від 24.10.2018 року, в якій державним виконавцем зазначено про стягнення з позивача виконавчого збору.

Позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження власних доводів про виконання ним в повному обсязі рішення до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №57504303 від 24.10.2018 року.

Таким чином апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що невиконання судового рішення у передбачений на добровільне виконання строк, є підставою винесення постанови про стягнення виконавчого збору та відкриття виконавчого провадження з примусового виконання цієї постанови.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з позивача виконавчого збору на підставі виконавчого листа №2 №680/935/15-ц виданого 27.07.2016 року Новоушицьким районним судом Хмельницької області не є новим пред`явленням до виконання даного документа, а є лише належним способом його повного виконання, оскільки виконавчий збір за даним документом в рамках виконавчого провадження №57504303 від 24.10.2018 року не стягнуто, а виконавче провадження закінчено на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження".

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що в задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки відповідачем прийнято оскаржувані постанови у відповідності до Закону № 1404-VIII, а тому підстави для їх скасування відсутні.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Відповідно до вимог ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування не вбачається, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 травня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 01 серпня 2019 року.

Головуючий Моніч Б.С.

Судді Капустинський М.М. Охрімчук І.Г.