Справа № 520/1844/19
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2019-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2019 р.Справа № 520/1844/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калитки О. М.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Рєзнікової С.С. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Лук`яненко М.О., місце складання м. Харків, повний текст складено 25.03.19 року по справі № 520/1844/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просив суд:

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08.11.2018 №Ф-4973-52 Головного управління ДФС у Харківській області про сплату заборгованості зі сплати єдиного внеску в сумі 2457,18 грн., яка виникла станом на 31.10.2018;

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.02.2019 року №Ф-4973-52 Головного управління ДФС у Харківській області про сплату заборгованості зі сплати єдиного внеску в сумі 4914 грн. 36 коп., яка виникла станом на 31.01.2019.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ним поштою отримано дві податкові вимоги про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДФС у Харківській області про сплату заборгованості зі сплати єдиного внеску від 08.11.2018 №Ф-4973-52 в сумі 2457,18 грн.; від 06.02.2019 року №Ф-4973-52 в сумі 4914 грн. 36 коп. Позивач зазначає, що ним сплачуються всі податки та збори в повному обсязі та своєчасно, то відповідачем винесено податкові вимоги про сплату боргу (недоїмки) безпідставно та необґрунтовано. Крім того, позивач зазначив, що спірні податкові вимоги не містять посилань на період за який виник борг по сплаті єдиного внеску. Просив позов задовольнити та скасувати податкові вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 08.11.2018 №Ф-4973-52, від 06.02.2019 року №Ф-4973-52.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2019 у справі № 520/1844/19 частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправною та скасування вимоги.

Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.02.2019 №Ф-4973-52 Головного управління ДФС у Харківській області про сплату заборгованості зі сплати єдиного внеску в сумі 4914,36 грн, яка виникла станом на 31.01.2019.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач не погодився із рішенням суду та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно ч. 4 ст. 229 у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець зареєстрований Нововодолазькою районною державною адміністрацією Харківської області 25.04.2018.

З 10.06.2013 позивач займається незалежною професійною діяльністю, що підтверджується ідентифікаційними даними (а.с. 32-33).

З 25.04.2018 позивач перебуває на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності (єдиний податок 3 групи, ставка 5%) та є платником єдиного соціального внеску у якості фізичної особи - підприємця, яка обрала спрощену систему оподаткування.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з врахуванням часткової сплати позивачем суми боргу, вимога від 06.02.2019 року № Ф-4973-52 про сплату заборгованості зі сплати єдиного внеску у сумі 4914,36 грн. є протиправною.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №2464 платники єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно до ч. 12 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно із абз. 2 п. 2 ч. 1 ст.7 Закону України №2464, у разі, якщо платник єдиного внеску, визначений п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), та особи, які провадять незалежну професійну діяльність не отримали дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такі платники зобов`язані визначити базу нарахування, але не більше максимально: величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України №2464, для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно до п. 4, 5 ч. 1 ст. 1 Закону України №2464 максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює п`ятнадцяти розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом, на яку нараховується єдиний внесок.

Мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Враховуючи зазначене вище, з 1 січня 2017 року особа, яка провадить незалежну професійну діяльність та не отримує дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року від такої діяльності, зобов`язана визначити базу нарахування єдиного внеску, незважаючи на наявність статусу фізичної особи-підприємця.

З 01 січня 2018 року Законом України від 03.10.2017 року № 2148-VІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" у п. 2 частини 1 ст. 7 Закону України № 2464 для бази нарахування єдиного внеску змінено період (рік на квартал).

Єдиний внесок для платників, зазначених у ст. 4 Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки, визначеної ст. 7 Закону бази нарахування єдиного внеску (ч. 5 ст. 8 Закону України №2464).

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" з 1 січня 2018 року встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 3723,00 грн.

За правилами п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску контролюючий орган застосовує до платника єдиного внеску штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Одночасно на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0.1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу (ч.1 ст. 25 Закону № 2464). Нарахування пені, передбаченої цим законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування), включно (ч. 13 ст. 25 Закону).

Так, заборгованість виникла внаслідок несплати єдиного внеску ФОП, в тому числі на спрощеній системі №978179/ev від 21.01.2019, термін сплати 21.01.2019 (за 4 квартал 2018 року) 2457,18 грн; №1463414/ev від 21.01.2019, термін сплати 21.01.2019 (за 4 квартал 2018 року) 2457,18 грн.

У зв`язку з чим, на поштову адресу ОСОБА_1 направлено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.02.2019 року № Ф-4973-52.

Натомість, згідно облікової картки платника податків встановлено, що позивачем 31.01.2019 сплачено суму боргу у розмірі 2457,18 грн. та 28.02.2019 сплачено суму боргу у розмірі 2457,18 грн.

Крім того, матеріали справ містять дублікати чеків від 25.10.2018 на суму 2457,18 грн та 12.02.2019 на суму 2457,18 грн

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову в частині визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 06.02.2019 року №Ф-4973-52 Головного управління ДФС у Харківській області про сплату заборгованості зі сплати єдиного внеску в сумі 4914,36 грн.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірність власного рішення, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність доводів, якими мотивовано судове рішення, зводяться до переоцінки належним чином проаналізованих судом першої інстанції доказів та не дають підстав вважати висновки суду помилковими, а застосування норм матеріального та процесуального права - неправильним.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справ

Враховуючи викладене, колегія суддів вказує, що судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому підстави для скасування рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2019 у справі № 520/1844/19відсутні.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2019 року по справі № 520/1844/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)О.М. Калитка
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Мельнікова С.С. Рєзнікова
Повний текст постанови складено 31.07.2019 року