Справа № 182/10001/18 (2-а/0182/23/2019)
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2019-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 липня 2019 року м.Дніпросправа № 182/10001/18 2-а/0182/23/2019

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Шлай А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2019 року у справі № 182/10001/18 (2-а/0182/23/2019) (суддя Кобеляцька-Шахова І.О.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до старшого інспектора відділу безпеки дорожнього руху управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Загубигорілка Дмитра Геннадійовича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати дії старшого інспектора ВБДР УПП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Загубигорілка Дмитра Геннадійовича щодо складання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 879688 від 30.07.2018 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 680 грн. за порушення ч.2 ст.121 КУпАП України незаконними;

- скасувати постанову старшого інспектора ВБДР УПП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Загубигорілка Дмитра Геннадійовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 879688 від 26.11.2018 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 680 грн. за порушення.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Судом скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР № 879688 від 26.11.2018 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення вигляді штрафу в сумі 680 грн. Провадження у справі закрито. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Департамент патрульної поліції Національної поліції України подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, скаржник просить скасувати оскаржене рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід скасувати, з огляду на наступне.

Постановою серії АР № 879688 від 26.11.2018р, ОСОБА_1 було визнано виним в порушенні вимог п.31.1 Правил дорожнього руху та п.6.8.5 ДСТУ 3649:2010 і притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням штрафу у розмірі 680 грн. (а.с. 5).

За фабулою постанови, 26.11.2018р. о 09 год. 20 хв., в м. Нікополь, вулиця Першотравнева, 68, позивач керував автобусом MAN NL 202, номерний знак НОМЕР_1 , що використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, мав тріщину вітрового скла в зоні дії склоочисників, чим порушив п.31.1 Правил дорожнього руху та п.6.8.5 ДСТУ 3649:2010.

Вищевказаною постановою позивача притягнено до адміністративної відповідальності та накладено штраф у розмірі 680 грн..

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги та скасовуючи оскаржену постанову, вказав, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, яке передбачено ч.2 ст.122 КУпАП, є безпідставним, оскільки факт вчинення правопорушення не є доведеним належними та допустимими доказами.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, адміністративне правопорушення, вчинення якого ставиться позивачу в вину, полягає у тому, що він керував транспортним засобом, який не відповідає вимогам і стандартам ДСТУ, а саме вітрове скло має тріщину в зоні дії склоочисників.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху (далі - ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Відповідно до пункту 31.1 ПДР України, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Підпунктом 6.8.5 ДСТУ 3649:2010 визначено вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання колісних транспортних засобів, та встановлено, що на вітровому склі КТЗ не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.

Згідно частини 2 статті 121 Кодексу України про адміністративне правопорушення керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, керування транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації, створює склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.121 КУпАП.

З огляду на доводи заявленого позову, позивач не заперечує зафіксованого в спірній постанові факту невідповідності технічного стану керованого ним транспортного засобу вимогам і стандартам ДСТУ.

У відповідності до ст.252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин в їх сукупності.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З дослідженого відеозапису, зробленого нагрудною відеокамерою патрульного поліції, чітко вбачається, що на вітровому склі автобусу MAN NL 202, номерний знак НОМЕР_1 , яким керував позивач, наявна тріщина, а саме в його нижній частині навпроти місця водія, в зоні роботи склоочисників. Під час спілкування з інспектором патрульної поліції наявність вказаних порушень позивач не заперечував.

Вказаний відеозапис, був наданий відповідачем до суду першої інстанції, та у розумінні положень ст.251 КУпАП є доказом у справі про адміністративне правопорушення, і підтверджує факт скоєння позивачем правопорушення, за вчинення якого його було притягнуто до відповідальності.

Щодо посилання позивача на необхідність притягнення до адміністративної відповідальності саме перевізника, колегія суддів зазначає, що частина 2 статті 121 КУпАП чітко передбачає накладення штрафу на водія, який керував транспортним засобом в момент вчинення правопорушення.

Оскільки факт вчинення позивачем правопорушення знайшов своє підтвердження під час розгляду справи, підстави для задоволення позовних вимог та скасування постанови відповідача відсутні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Керуючись ст.311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 322, 325, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України - задовольнити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2019 року у справі № 182/10001/18 (2-а/0182/23/2019) - скасувати і ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити у повному обсязі.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає відповідно до ч.3 ст.272 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Л.А. Божко

суддя А.В. Шлай