Справа № 487/3923/19
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2019-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2019 р.м.ОдесаСправа № 487/3923/19
Головуючий в 1 інстанції: Притуляк І.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Димерлія О.О.,

Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 червня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Тамара Сергія Павловича, третя особа: Заводський ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

22 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Тамара Сергія Павловича про скасування постанови від 28.01.2019 року Серії НК №613056.

Ухвалою судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 червня 2019 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 передано на розгляд Ленінського районного суду м. Миколаєва.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її задовольнити та скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження до Заводського районного суду м. Миколаєва, наголошуючи на порушенні судом першої інстанції, зокрема, норм процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що предметом розгляду даного позову є законність притягнення позивача до адміністративної відповідальності у зв`язку із зайняттям ним відповідної посади, а саме директора Дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» АГ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», що підтверджено наказом №120-ВК від 16.07.2018 року про призначення позивача на посаду директора та довідкою від 07.06.2019 року за №гор/906, які знаходяться у матеріалах справи, за адресою місця знаходження (перебування): АДРЕСА_1 . м. Миколаїв, вул. Галини Петрової, 2-А (що адміністративно відноситься до Заводського району міста Миколаєва). Відтак апелянт вважає, що для визначення територіальної підсудності даного спору під місцем перебування позивача слід вважати його фактичне перебування в межах адміністративно-територіальної одиниці, де виникли спірні правовідносини у зв`язку з цим перебуванням, і відповідно Позивач має право звернутися за захистом своїх прав до суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на ту адміністративно-територіальну одиницю, у межах якої виникли спірні правовідносини та де перебуває позивач, а саме - до Заводського районного суду міста Миколаєва. Разом з тим, апелянт зазначає, що оскільки п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України встановлено вимоги щодо зазначення місця проживання чи перебування для фізичних осіб (що має взаємовиключний характер), в адміністративному позові зазначено саме місце перебування позивача, так як спір пов`язаний з притягненням позивача до адміністративної відповідальності, пов`язаної з зайняттям відповідної посади за відповідним місцем перебування. Вимоги щодо зазначення додатково також місця проживання позивача законом не передбачено. До того ж, в постанові про адміністративне правопорушення № 613056 від 28.01.2019 року, яка є предметом розгляду адміністративної справи, адресою місця перебування позивача теж зазначено: АДРЕСА_2 . А відповідно до положень ст. 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Отже, апелянт вважає, що право позивача за власним вибором звернутись до суду або за своїм місцем проживання (чи перебування, знаходження), або за місцезнаходженням відповідача. Тож позивач скористався своїм правом і звернувся до суду за своїм місцем перебування (з урахуванням положень постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року №2) до Заводського району міста Миколаєва.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У частині першій статті 125 Конституції України, частині першій статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" зазначається, що судоустрій в Україні будується, зокрема, за принципом територіальності. Територіальна юрисдикція (підсудність) задля забезпечення доступності правосуддя для суб`єктів приватного права може бути загальною, альтернативною, виключною, із зв`язку справ.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) адміністративний суд - це суд, до компетенції якого цим Кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних справ.

Отже, належним та компетентним судом у розумінні процесуального закону є суд, який розглядає та вирішує справу за позовною заявою, поданою із дотриманням правил інстанційної, предметної та територіальної підсудності.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 1 ст. 22 КАС України місцеві адміністративні суди (місцеві загальні суди як адміністративні суди та окружні адміністративні суди), вирішують адміністративні справи як суди першої інстанції, крім випадків, визначених частинами другою-четвертою цієї статті.

Частиною 1 статті 25 КАС України визначено, що адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом. Згідно частини 2 цієї статті у разі невизначеності цим Кодексом територіальної підсудності адміністративної справи така справа розглядається адміністративним судом за вибором позивача.

Таким чином, наведеною нормою визначена альтернативна територіальна підсудність за вибором позивача.

Правовідносини щодо місця проживання фізичної особи в публічно-правовому розумінні регулюються Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року №1382-ІV (далі Закон України №1382-ІV).

У відповідності до статті 3 Закону України № 1382-IV, місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік;

- місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини;

- документи, до яких вносяться відомості про місце проживання, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист;

- реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» документами, до яких вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи є - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, довідка про звернення за захистом в Україні.

Аналіз зазначених нормативно-правових норм дає підстави для висновку, що місце проживання - це житло, в якому проживає особа, а реєстрація у встановленому законом порядку місця проживання підтверджується вичерпним переліком певних документів, зокрема, паспорт громадянина України.

Як вбачається с матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції ОСОБА_1 подано адміністративний позов до Інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Тамара Сергія Павловича(місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 1-б/1), що є територією Ленінського району м. Миколаєва.

Згідно даних паспорту серія НОМЕР_1 , виданого Комсомольським МВ УМВС України в Полтавській області 21 лютого 2007 року, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Виходячи з вищевикладеного, у позивача виникає право вибору звернення з вказаним позовом до Ленінського районного суду м. Миколаєва (за місцезнаходженням відповідача) або Комсомольського міського суду Полтавської області (за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання позивача).

Враховуючи вищенаведене, колегія судді зазначає, що позивачем не додано до позову належних доказів на підтвердження факту його проживання (перебування) на території Заводського району м. Миколаєва, який зареєстрований у визначеному законом порядку.

Колегія суддів критично оцінює посилання апелянта на факт роботи ОСОБА_1 на посаді директора ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», місцем знаходження якого є вул. Галини Петрової, 2-а м. Миколаїв, що є територією Заводського району м. Миколаєва, що підтверджується довідкою №юр/906 від 27.05.2019 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги ґрунтуються хибному тлумаченні положень ст. 25 КАС України. Суд апеляційної інстанції наголошує, що терміни «місце проживання (перебування, знаходження)» чинне законодавство пов`язує саме з зареєстрованим у встановленому Законом України №1382-ІV порядку проживанням особи, а не з її роботою чи місцезнаходженням підприємства.

Відтак, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що за територіальною підсудністю справа має розглядатись Ленінським районним судом м. Миколаєва ґрунтується на правильному застосування норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 червня 2019 року залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 червня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Тамара Сергія Павловича, третя особа: Заводський ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: О.О. Димерлій

Суддя: О.В. Єщенко