Справа № 161/9358/19
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2019-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/6954/19
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Шевчук С.М.

з участю секретаря судового засідання: Кітраль Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу громадянина Республіки Конго ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 червня 2019 року (ухвалене головуючим-суддею Кирилюк В.Ф., час проголошення судового рішення 14 год 07 хв у м. Луцьку, дата складання повного тексту судового рішення 11 червня 2019 року) за адміністративним позовом Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Республіки Конго ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України,

в с т а н о в и в :

У червні 2019 року Луцький прикордонний загін Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України (далі - Луцький прикордонний загін, позивач) звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому просив прийняти рішення про примусове видворення громадянина Республіки Конго ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі території України.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.06.2019 адміністративний позов було задоволено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити Луцькому прикордонному загону у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що станом на момент розгляду справи судом першої інстанції, він був особою, на яку поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», оскільки на розгляді в адміністративному суді перебуває справа за його позовом, предметом якого є оспорювання рішення про відмову у визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту №15-19 від 31.01.2019. Крім того, суд не розглянув його клопотання про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представників позивача Чеберяка Ю.М. , Брика А.О. , Романюк М.Г. , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що 27.07.2018 о 23 год 40 хв прикордонним нарядом «Перевірка документів» в міжнародному пункті пропуску через державний кордон України для автомобільного сполучення «Ягодин» відділу прикордонної служби «Рівне» Луцького прикордонного загону, під час оформлення рейсового автобуса сполученням «Київ-Познань», було виявлено та затримано громадянина Республіки Конго, зі слів, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який слідував на виїзд з України та пред`явив на паспортний контроль чужий паспортний документ, зокрема, громадянина Франції НОМЕР_1, виданий 06.12.2016 на ім`я ОСОБА_6 (ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , фотокартка в якому не відповідає пред`явнику, тобто своїми діями іноземець здійснив спробу незаконного перетину через державний кордон України, за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

27.07.2018 на підставі ст.263 КУпАП громадянина Республіки Конго, зі слів ОСОБА_1 , за спробу незаконного перетину державного кордону було затримано в адміністративному порядку строком до трьох діб для встановлення його особи та з`ясування обставин правопорушення.

Листом №81/8539 від 28.07.2018 Консульське управління Міністерства закордонних справ України було повідомлено про затримання іноземця. Місце знаходження паспорта затриманого громадянина Республіки Конго, з його слів невідоме.

30.07.2018 відповідача було затримано до шести місяців на підставі рішення Луцького міськрайонного суду та прийнято рішення про поміщення у Волинський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України ДМС України.

25.01.2019 відповідачу на підставі рішення Луцького міськрайонного суду було продовжено строк затримання на шести місяців у Волинському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України ДМС України до 25.07.2019.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з наявності обґрунтованих підстав вважати, що відповідач самостійно не зможе виїхати з території України та без законних підстав перебуває на її території.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» №3773-VI від 22.09.2011 (далі - Закон №3773-VI), іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Один з примірників рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства видається іноземцю або особі без громадянства, стосовно яких воно прийнято. У рішенні зазначаються підстави його прийняття, порядок оскарження та наслідки невиконання. Форма рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства затверджується спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України (ч.3 ст.26 Закону №3773-VI).

Відповідно до ч.1 ст.30 Закону №3773-VI, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Провівши системний аналіз вказаної норми, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передує прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення, за яким примусовому видворенню підлягають особи, які не виконали рішення відповідного компетентного органу про примусове повернення або за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від його виконання.

Згідно ч.4 ст.30 Закону №3773-VI, іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до ч.1 ст.288 КАС України, позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що законність перебування на території України відповідач втратив, оскільки рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 24.05.2019 по справі №140/843/19, яке було залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.07.2019, йому було відмовлено у задоволенні скарги на рішення ДМС щодо відмови у наданні захисту в України. Вказане судове рішення відповідно до ч.1 ст.325 КАС України набрало законно сили з дати прийняття постанови судом апеляційної інстанції.

Слід звернути увагу, що доказів наявності законних підстав перебування на території України, скаржником до матеріалів справи не надано.

Колегія суддів не бере до уваги в якості доказу довідку про звернення за захистом в Україні №007624, термін дії якої продовжено до 04.10.2019, яка була видана відповідачу, як підстави його законного перебування на території України, оскільки така втратила чинність після набрання чинності рішенням суду, яким відповідачу було відмовлено у задоволенні скарги на рішення ДМС щодо відмови у наданні захисту в України.

Варто також зазначити, що продовження терміну дії вказаної довідки було зумовлене наявністю спору в суді, предметом якого була протиправність рішення ДМС щодо відмови у наданні захисту в України.

Частиною першою статті 31 Закону №3773-VI передбачено вичерпний перелік обставин, за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн, зокрема, де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань, де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання, де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя, де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Колегія суддів зазначає, що жодних доказів наявності обставин, за яких забороняється примусове повернення чи примусове видворення або видачу чи передачу відповідача до країни походження в ході судового розгляду, як в суді першої, так і апеляційної інстанції відповідачем та його представником надано не було, а тому відсутні підстави для застосування положень ч.1 ст.31 Закону №3773-VI.

З урахуванням встановлених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для примусового видворення відповідача за межі України, оскільки ним порушено законодавство про правовий статус іноземців, яке полягає у незаконному перетині державного кордону та не виконанню рішення про примусове повернення за межі України, а також відсутності законних підстав перебування на території України.

Покликання апелянта на пропуск строку звернення до суду, на думку колегії суддів, не спростовує висновків суду першої інстанції з огляду на відсутність законних підстав його перебування на території України та наявністю обґрунтованих підстав вважати, що існує ризик, за яким відповідач ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення з України через відсутність у нього документів, що посвідчують особу, постійного місця проживання, а також коштів, необхідних для добровільного залишення території України (на відсутність яких вказує сам відповідач), адже вказані обставини є об`єктивною перешкодою у виконанні рішення про примусове повернення.

Згідно ч.1 ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, прийнята відповідно до норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст.268, 272, 288, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу громадянина Республіки Конго ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 червня 2019 року по справі №161/935819 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 31.07.2019.