Справа № 520/5632/19
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2019-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2019 р. № 520/5632/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шляхової О.М.,

за участі

секретаря судового засідання - Молчанової О.М.,

представника позивача - Вітер Н.В.,

представника відповідача - Риженко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача, Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення, оформлене висновком ВГІРФО УМВС України в Херсонській області «Про скасування дозволу на імміграцію в Україну» від 22.07.2007 року, прийняте відносно громадянина В`єтнаму ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- стягнути з Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області на користь громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п НОМЕР_4; АДРЕСА_2) 768,40 (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок) здійснених ним судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є громадянином Соціалістичної Республіки В`єтнам. Внаслідок прибуття ОСОБА_1 в Україну керівництвом ВГІРФО ГУМВС України в Херсонській області на підставі Закону України про «Імміграцію» позивача документовано посвідкою на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 05.08.2004 року терміном дії безстроково. Однак, 22.07.2007 року начальником ВГІРФО УМВС України в Херсонській області прийнято рішення у вигляді висновку, яким скасовано громадянину В`єтнаму ОСОБА_1 дозволу на імміграцію в Україну на підставі пункту 6 частини першої статті 12 Закону України "Про імміграцію", посвідку на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_2 від 05.08.2004 року визнано недійсною та такою, що підлягає вилученню та знищенню.

Оскільки, на думку позивача має місце існування з боку Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області порушення законодавства України, порушення прав, свобод та його законних інтересів, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05.06.2019 року відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

На виконання вимог ухвали суду Управлінням Державної міграційної служби України в Херсонській області направлено відзив на позов, в якому відповідач з вимогами поданого позову не погодився. В обґрунтування своїх доводів зазначив, що висновок про скасування дозволу на імміграцію ОСОБА_1 мотивований встановленням відповідачем порушення оформлення виданої позивачу посвідки серії НОМЕР_2 віл 05.08.2004 року, а саме видання вказаної посвідки з порушенням терміну її видачі, тобто після закінчення встановленого терміну її оформлення для осіб, які прибули в Україну до 1988 року за Угодою між Урядом СР В`єтнам та урядом СРСР. Крім того, як на підставу відмови для оформлення рішення про набуття громадянства, відповідач посилається на рішення суду, що набрало законної сили, на підставі якого УМВСУ України в Херсонській області прийнято рішення (подання) про скасування громадянства України ОСОБА_1 та визнано недійсним паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 від 07.07.2008 року.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 10.07.2019 року задоволено клопотання представника відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, відкладено підготовче засідання та справа призначена до судового розгляду в режимі відеоконференції.

У судове засідання, призначене на 25 липня 2019 року, прибули представники сторін.

Представник позивача підтримала доводи заявленого позову з підстав, викладених у ньому. Просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області проти позовних вимог заперечував, зазначивши, що рішення, оформлене висновком ВГІРФО УМВС в Херсонській області, що оскаржується - повністю відповідає вимогам діючого законодавства, а тому є законним та обґрунтованим. Просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання 25.07.2019 року судом вирішено питання про закриття підготовчого провадження та переходу до розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 20.07.2004 року громадянин Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 звернувся до ВГІРФО ГУМВС України в Херсонській області із заявою про залишення на постійне проживання в Україні та про видачу йому посвідки на постійне місце проживання (а.с. 68).

04.08.2004 року керівництвом УМВС України в Херсонській області згідно висновку «Про залишення на постійне проживання в Україні» прийнято рішення видати посвідку на постійне проживання в Україні на підставі дозволу на імміграцію в Україні відповідно до п.4 розділу V «Прикінцевих положень» Закону України « Про імміграцію» (а.с. 69).

Як вбачається із заяви позивача та висновку ВГІРФО ГУМВС України в Херсонській області від 04.08.2004 року, громадянин ОСОБА_1 , прибув в Україну 01.08.1988 року на роботу та працював на ВАТ «Каховка».

За наслідками розгляду заяви та складення висновку, 05.08.2004 року ВГІРФО ГУМВС України в Херсонський області документовано позивача посвідкою на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_2 терміном дії безстроково (а.с. 24).

В подальшому, у вересні 2004 року позивач переїхав на постійне місце проживання до м. Харкова, у зв`язку з чим його зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 24).

Між тим, 22.07.2007 року керівництвом ВГІРФО УМВС України в Херсонській області прийнято рішення у вигляді висновку, яким скасовано громадянину В`єтнаму ОСОБА_1 дозволу на імміграцію в Україну на підставі пункту 6 частини першої статті 12 Закону України "Про імміграцію", посвідку на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_2 віл 05.08.2004 року визнано недійсною та такою, що підлягає вилученню та знищенню.

Як встановлено під час розгляду справи, про вказаний висновок ОСОБА_1 дізнався лише 28.05.2019 року із письмової відповіді № 6501.4-6993 65.2-19 від 20.05.2019 року, наданої адвокату Вітер Н.В. на адвокатський запит № АЗ-157/19 від 08.05.2019 року, в рамках надання позивачу правничої допомоги.

Суд не погоджується з висновком відповідача про скасування громадянину В`єтнаму ОСОБА_1 дозволу на імміграцію в Україну і по суті спірних правовідносин зазначає наступне.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 26 Конституції України, іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 5 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземці та особи без громадянства, зазначені у частинах першій та шістнадцятій статті 4 цього Закону, отримують посвідку на постійне проживання. Підставою для видачі посвідки на постійне проживання іноземцям та особам без громадянства, зазначеним у частині шістнадцятій статті 4 цього Закону, є відповідний указ Президента України про припинення громадянства України та заяви таких осіб.

Статтею 16 цього Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які до прийняття рішення про припинення громадянства України постійно проживали на території України і після прийняття рішення про припинення громадянства України залишилися постійно проживати на її території, вважаються такими, які постійно проживають в Україні.

Умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства врегульовано Законом України "Про імміграцію".

Так, визначення імміграції міститься у статті 1 вищевказаного Закону та означає прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання; іммігрант - це іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання; імміграційна віза - це позначка у паспортному документі, що засвідчує право іноземця чи особи без громадянства на в`їзд в Україну для постійного проживання.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу надано дозвіл на імміграцію та видано посвідку на постійне проживання безстроково на підставі пункту 4 Прикінцевих положень Закону України "Про імміграцію", згідно з яким вважаються такими, що мають дозвіл на імміграцію іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну до 06 березня 1998 року за Угодою між Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам та Урядом СРСР "Про направлення і прийняття в`єтнамських громадян на професійне навчання та роботу на підприємства і в організації СРСР" від 02 квітня 1981 року.

22.07.2007 року начальником ВГІРФО УМВС України в Херсонській області прийнято рішення, яким скасовано громадянину В`єтнаму ОСОБА_1 дозволу на імміграцію в Україну.

Підставою оскаржуваного рішення від 22.07.2007 року вказано пункт 6 частини першої статті 12 Закону України "Про імміграцію", згідно з яким дозвіл на імміграцію може бути скасовано, зокрема, в інших випадках, передбачених законами України.

Водночас, відповідно до абзацу 4 пункту 4 Прикінцевих положень Закону України "Про імміграцію" від 07 червня 2001 року, вважаються такими, що мають дозвіл на імміграцію в Україну іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну до 06 березня 1998 року за Угодою між Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам та Урядом СРСР про направлення і прийняття в`єтнамських громадян на професійне навчання та роботу на підприємства і в організації СРСР від 02 квітня 1981 року, залишилися проживати в Україні і звернулися протягом шести місяців з дня набрання чинності цим Законом із заявою про видачу їм посвідки на постійне проживання в Україні.

З матеріалів справи вбачається, що при наданні позивачу посвідки на постійне проживання в Україні відділом ВГІРФО ГУМВС України в Херсонській області проведено перевірку підстав залишення на постійне проживання в Україні позивача, внаслідок чого підстав для відмови в наданні дозволу на імміграцію в Україну не виявлено та в результаті, надано позивачу посвідку на постійне проживання в Україні, відповідно до вимог Закону України "Про імміграцію".

За приписами статті 12 Закону України "Про імміграцію", дозвіл на імміграцію може бути скасовано органом, який його видав, якщо: 1) з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

Слід зазначити, що за час перебування позивача на території України судом не встановлено обставин, які б тягли за собою скасування дозволу на імміграцію, передбачені пунктами 1 - 5 статті 12 Закону України "Про імміграцію".

Крім того, доказів, що посвідка на постійне проживання, яка, насамперед, була надана позивачу безстроково, є підроблена чи отримана у непередбаченому законом порядку, відповідачем не надано.

За викладених обставин, суд дійшов висновку про неправомірність оскаржуваного рішення у зв`язку з відсутністю правових підстав для скасування позивачу дозволу на імміграцію в Україні.

Аналогічна правова позиція була викладена у постановах Верховного Суду від 03.08.2018 року по справі №820/391/17, від 27.03.2019 року по справі 820/1863/17, від 17.07.2019 року по справі 820/1921/17.

Щодо посилань представника відповідача на рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 28.05.2008 року по справі № 2о-156/08 та Апеляційного суду Херсонської області від 23.03.2011 року по цивільній справі № 22-1429/2011 про встановлення постійного факту проживання на території України позивача, як на підставу відмови для оформлення рішення про набуття громадянства, суд зазначає, що дані обставини склалися після прийняття ВГІРФО УМВС України в Херсонській області постанови про скасування дозволу на імміграцію в Україні та не можуть впливати на розгляд справи по суті.

Отже, відповідачем не наведено жодних обставин, з якими законодавцем визначено перелік законних підстав для прийняття рішення про скасування посвідки на постійне місце проживання в Україні громадянина В`єтнаму ОСОБА_1 .

Таким чином, рішення відповідача про скасування дозволу на імміграцію в Україну від 22.07.2007 року громадянина В`єтнаму ОСОБА_1 , є протиправним і прийняте не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

У відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 139, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п НОМЕР_4; АДРЕСА_2 ) до Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області (; вул. Перекопська, буд. 168, м.Херсон, 73036) про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення, оформлене висновком ВГІРФО УМВС України в Херсонський області «Про скасування дозволу на імміграції в Україну» від 22.07.2007 року, прийняте відносно громадянина В`єтнаму ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області (вул. Перекопська, буд. 168, м. Херсон, 73036; ) за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п НОМЕР_4; АДРЕСА_2) 768,40 (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок) здійснених ним судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 01 серпня 2019 року.

Суддя Шляхова О.М.