Справа № 640/9878/19
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2019-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/9878/19 Суддя (судді) першої інстанції: Шевченко Н.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Ключковича В.Ю.,

при секретарі судового засідання Гужві К.М.

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: Сміян Т.І.,

від відповідача: Линник Я.В.,

від третьої особи: не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вольтранс" на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 червня 2019 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вольтранс" до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Публічне акціонерне товариство "Радикал Банк" про визнання протиправним дій, скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Вольтранс" з позовною заявою до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просило суд:

- визнати протиправними дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, направлені на продаж на відкритих торгах (аукціоні) майнових прав Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" за кредитним договором від 30.10.2012 №КЛ-4329/1-980 на відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії, укладеним між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Вольтранс";

- скасувати рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в частині визначення активів ПАТ "Радикал Банк", а саме за кредитним договором від 30.10.2012 №КЛ-4329/1-980 на відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії, укладеним між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Вольтранс" такими, що підлягають продажу на відкритих торгах.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 червня 2019 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням та вважаючи, що судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального та процесуального права, позивач звернувся до суду з даною апеляційною скаргою відповідно до змісту якої просить скасувати скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 червня 2019 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що предметом розгляду у даній справі є визнання протиправними дій та рішень щодо продажу майнових прав ПАТ "Радикал Банк" за кредитним договором від 30.10.2012 № КЛ-4329/1-980 на відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії, укладеним з ТОВ "Вольтранс". Разом з цим, апелянт зазначає, що майнові права за кредитним договором визначено активом, що підлягає продажу з публічних торгів та затверджені умови такого продажу.

Звертає увагу суду, що відповідно до положень ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, на відміну від уповноваженої особи Фонду (яка під час виконання нею своїх повноважень може вступати у приватно-правові взаємовідносини) є суб`єктом виключно публічно-правових відносин.

Крім того, позивач вважає безпідставним посилання суду першої інстанції на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені зокрема у справі № 826/7532/16, оскільки у цій справі вирішувалось питання щодо безпідставного не включення до реєстру кредиторів, що у свою чергу, є відмінним від даного спору.

Таким чином, позивач наполягає на тому, що даний спір належить до юрисдикції адміністративних судів, а саме Окружного адміністративного суду м. Києва.

Відзиву на дану апеляційну скаргу від інших учасників судового процесу до суду не надходило.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні вимог апеляційної скарги не визнав та просив суд відмовити у задоволені її вимог, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники судового процесу будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи явку уповноважених представників до суду не забезпечили та про причини їх неявки суду не повідомили, будь-яких заяв або клопотань до суду не надали.

Керуючись приписами ч. 2 ст. 313 КАС України, колегія суддів визнала за можливе провести апеляційний розгляд справи за даною явкою.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Як було встановлено судом першої інстанції, вбачається зі змісту позовної заяви, а також наголошується апелянтом у апеляційній скарзі, звернення ТОВ «Вольтранс» до суду з даним позовом обумовлено незаконним, на його думку, прийняттям Фондом гарантування вкладів фізичних осіб рішення про визнання активів ПАТ «Радикал Банк», а саме майнових прав ПАТ "Радикал Банк" за кредитним договором від 30.10.2012 № КЛ-4329/1-980 такими, що підлягають продажу на відкритих торгах.

З огляду на зазначене та вважаючи, що законні права та інтереси підприємства можуть бути захищені судом шляхом визнання протиправними дій та рішень щодо продажу майнових прав ПАТ "Радикал Банк" за кредитним договором від 30.10.2012 №КЛ-4329/1-980 на відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії, укладеним з ТОВ "Вольтранс", позивач звернувся до Окружного адміністративного суду з даним позовом.

Відмовляючи у відкритті провадження у даній справі суд першої інстанції виходив з того, що спірні правовідносини випливають з укладених між банком і юридичною особою договорів, а тому Фонд у даному випадку діє як представник сторони договірних відносин. За наведених обставин Окружний адміністративний суд м. Києва дійшов висновку, що спір у цій справі не є публічно-правовим і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а належить до господарської юрисдикції, що відповідно до приписів ст. 170 КАС України є підставою для відмови у відкритті провадження.

Вирішуючи питання щодо правомірності прийнятого судом першої інстанції рішення з урахуванням доводів апеляційної скарги та встановлених обставин справи, колегія суддів зазначає про таке.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Пунктом 1, 2, ч. 1 ст. 4 КАС України передбачено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, у тому числі на виконання делегованих повноважень, і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною цих функцій.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС Україниюрисдикція адміністративних судів поширюється на справи в публічно-правових спорах, зокрема: у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації, або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Суть спірних правовідносин у цій справі полягає в оспорюванні правомірності дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо продажу права вимоги ПАТ «Радикал Банк» за кредитним договором № КЛ-4329/1-980.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлюються Законом України від 23 лютого 2012 року № 4452-VІ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон № 4452-VІ). Цим Законом також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 3 Закону № 4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб`єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 48 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду з дня свого призначення здійснює, зокрема, такі повноваження: приймає до свого відання майно (кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу та виконує функції з управління та реалізації майна банку.

Аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить, що основні функції Фонду мають як владний характер, зокрема щодо врегулювання правовідносин у сфері банківської діяльності, так і такі, що не містять владної складової, а спрямовані на здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків.

Водночас у розумінні Закону № 4452-VI неплатоспроможним є банк, щодо якого Національний банк України прийняв рішення про віднесення його до категорії неплатоспроможних у порядку, передбаченому Законом України від 07 грудня 2000 року № 2121-III «Про банки і банківську діяльність». Ліквідацією банку є процедура припинення функціонування банку як юридичної особи відповідно до законодавства (п. 6, 8 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI)

За змістом ч. 1, 3 ст. 34 Закону № 4452-VI Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, а виконавча дирекція Фонду у цей же строк призначає з числа працівників ФГВФО уповноважену особу Фонду (кілька уповноважених осіб Фонду), якій Фонд делегує всі або частину своїх повноважень тимчасового адміністратора. Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання (ч. 5 ст. 34 Закону № 4452-VI).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 36 Закону № 4452-VI з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Протягом 15 днів, але не пізніше строків, установлених Фондом, керівники банку забезпечують передачу уповноваженій особі Фонду печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей банку, а також протягом трьох днів - передачу печаток і штампів бухгалтерської та іншої документації банку. На період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності Фонду та уповноваженій особі Фонду в межах повноважень, установлених цим Законом та делегованих ФГВФО, і діють у визначених Фондом/уповноваженою особою Фонду межах та порядку.

Згідно з ч. 4 ст. 51 Закону № 4452-VI майно банку (пули активів) може бути реалізоване, зокрема, на відкритих торгах (аукціоні). Вибір способів продажу майна (активів) здійснюється Уповноваженою особою Фонду з метою забезпечення його відчуження за найвищою ціною з урахуванням вимог законодавства. Вибраний спосіб затверджується виконавчою дирекцією Фонду.

Частиною 5 ст. 51 Закону № 4452-VI передбачено, що на відкритих торгах (аукціоні) може, зокрема, продаватися дебіторська заборгованість.

Уповноважена особа Фонду має право самостійно проводити торги на аукціоні або закритих торгах відповідно до законодавства або залучити на підставі договору організатора аукціону - юридичну особу, яка відповідно до установчих документів має право проводити торги. Організатор аукціону або закритих торгів не може бути заінтересованою особою стосовно банку.

Системний аналіз наведених нормативних приписів дозволяє дійти висновку, що з моменту запровадження у банку тимчасової адміністрації ФГВФО набуває повноваження органів управління та контролю банку з метою реалізації покладених на нього чинним законодавством функцій. При цьому банк зберігає свою правосуб`єктність юридичної особи та відповідного самостійного суб`єкта господарювання до завершення процедури його ліквідації та внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Такий правовий статус Фонду, визначений Законом № 4452-VI, дає підстави для висновку, що ФГВФО, як юридична особа публічного права, може бути суб`єктом як публічно-правових, так і приватноправових правовідносин. При цьому в приватноправових відносинах, якими є здійснення функцій органу управління банку, де запроваджено тимчасову адміністрацію, чи банку, що ліквідується, Фонд не здійснює функцій суб`єкта владних повноважень у розумінні ст. 4 КАС України.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що визначений ст. 3 Закону № 4452-VI правовий статус Фонду, відповідно до якої він є, зокрема, юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні, - не впливає на правовий статус банку, в якому запроваджено тимчасову адміністрацію або щодо якого розпочато процедуру ліквідації, оскільки Фонд розпоряджається майном такого банку від імені останнього й у межах виконання покладених на нього законодавством функцій щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та не здійснює в цій частині жодних владних управлінських функцій.

З матеріалів справи вбачається, що для формування та наповнення ліквідаційної маси з метою реалізації майна ПАТ «Радикал Банк», який знаходиться в процедурі ліквідації, ФГВФО розпочав процес реалізації щодо продажу права вимоги до ТОВ «Вольтранс» за кредитним договором № КЛ-4329/1-980.

Тобто, позивач оскаржує дії та рішення Фонду не як суб`єкта владних повноважень, а як органу управління банком, який здійснює заходи щодо реалізації майна ПАТ «Банк Форум».

Аналогічної правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду про що останньою вказано у постановах від 23 січня 2019 року у справах № 803/1273/16, 826/6762/18, від 20 березня 2019 року у справі № 826/1781/17 та інших.

Підвідомчість господарських справ установлена ст. 2 ГПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), згідно з п. 1 ч. 1 якої господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів та інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів.

ГПК України, також установлює, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; й інші справи у спорах між суб`єктами господарювання (п. 1, 10, 15 ч. 1 ст. 20 цього Кодексу).

Беручи до уваги наведені правові норми колегія суддів приходить до висновку, що зазначений спір має вирішуватися в порядку Господарського процесуального кодексу України

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що за суб`єктним складом сторін та характером спірних відносин цей спір не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки підлягає розгляду у порядку, визначеному ГПК України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Разом з цим, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріально та процесуального права.

У свою чергу, вказані позивачем в апеляційній скарзі доводи не свідчать про наявність передбачених ст. 317 КАС України підстав для скасування рішення суду першої інстанції, зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що ухвала Окружного адміністративного суду м. Києва про відмову у відкритті провадження у справі є законною та обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 308, 312, 313,315-316, 321-322, 325, 328 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вольтранс" залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 червня 2019 року про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі № 640/9878/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя: А.Б. Парінов

Судді: О.О. Беспалов

В.Ю. Ключкович

Повний текст постанови виготовлено 29 липня 2019 року