Справа № 1.380.2019.000417
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2019-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.000417
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2019 року

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Крутько О.В.,

за участю секретаря судового засідання Лізогуб В.В.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Огородник Л.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Львові адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Західного офісу Державної аудиторської служби України

про визнання протиправними дій, зобов`язання до вчинення дій

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить визнати протиправними дії Західного офісу Державної аудиторської служби України щодо відмови в обчисленні стажу державної служби ОСОБА_1 для нарахування і виплати надбавки за вислугу років; зобов`язати Західний офіс Державної аудиторської служби України здійснити нарахування ОСОБА_1 надбавки за вислугу років, обчисливши її з 01.05.2016 (дня набуття чинності Законом № 889-VІІ) у розмірі 50 відсотків посадового окладу з врахуванням стажу державної служби за періоди роботи (служби) з 17 серпня 1989 року по 20 липня 2009 року, обчисленого у порядку та на умовах, установлених на той час Порядком обчислення стажу державної служби (№ 283-94-п) та Порядком виплати винагороди за вислугу років працівникам Державної фінансової інспекції та її територіальних органів, які безпосередньо здійснюють державний контроль за витрачанням бюджетних коштів (№ 1141-98-п).

В аргументування позовних вимог позивач зазначає, що період роботи ОСОБА_1 на посадах спеціаліста та керівного працівника у відділі народної освіти Виконавчого комітету Червоноармійської районної Ради народних депутатів м. Львова та відділі освіти Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради (записи 1-8 в трудовій книжці) зараховується до стажу державної служби та стажу, що дає право на отримання надбавки за вислугу років. Період роботи позивача з 17.08.1989 по 20.07.2009 на посадах і органах, визначених Порядком обчислення стажу державної служби (№ 283-94-п) включався до стажу роботи (служби) понад 25 років залежно від якого до 01.05.2016 визначався розмір винагороди ОСОБА_1 за вислугу років на підставі Порядку виплати винагороди за вислугу років працівникам Державної фінансової інспекції та її територіальних органів, які безпосередньо здійснюють державний контроль за витрачанням бюджетних коштів (№ 1141-98-п), яка складала 40% до посадового окладу.

Згідно ухвали від 28.01.2019 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі.

Позивачем подано пояснення (доповнення) до позовної заяви від 04.02.2019, у якому ОСОБА_1 , зокрема, покликається на те, що позивачу фактично було незаконно змінено істотні умови (оплату) праці без письмового попередження про такі зміни, що є порушенням ч.3 ст. 32, ст. 103 КЗпП, ч.4 ст. 43 Закону України «Про державну службу» № 889-VІІІ.

Відповідач - Західний офіс Держаудитслужби подав відзив на позовну заяву від 08.02.2019, у якому стверджує, що стаж роботи ОСОБА_1 обчислюється з 21.07.2009 та станом на 01.05.2016 становить 6 років 9 місяців 11 днів, що дає право на встановлення надбавки ОСОБА_1 за вислугу років на державній службі у розмірі 18 % посадового окладу (по 3% за кожен рік державної служби). Вказаний позивачем стаж роботи з 17.08.1989 по 20.07.2009, що був зарахований при встановленні винагороди за вислугу років до стажу державної служби не може бути зарахований, оскільки не відповідає переліку, передбаченому у Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229 (Порядок 229). На підставі Порядку № 229 Порядок обчислення стажу державної служби, який був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 втратив чинність. Законодавством не передбачено застосування обчислення стажу державної служби за Порядком виплати винагороди за вислугу років працівникам Державної фінансової інспекції та її територіальних органів, які безпосередньо здійснюють контроль за витрачанням бюджетних коштів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 № 1141, яка втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 № 521.

Крім того відповідач зазначає, що ОСОБА_1 була ознайомлена з листом Державної фінансової інспекції у Львівській області № 09-18м/2561 від 05.05.2016 про зміну істотних умов державної служби 12.05.2016, про що свідчить її підпис.

27.02.2019 прийнято ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання з розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Підготовче засідання призначено на 21.03.2019.

Позивачем подано відповідь на відзив від 22.03.2019.

Відповідачем подано заперечення від 14.03.2019 № 13-35/1529-2019, у якому відповідач зазначає, що стаж роботи ОСОБА_1 на посадах з 17.08.1989 до 21.07.2009 не був стажем державної служби. Позивач вперше зарахована на державну службу 21.07.2009, 14.08.2009 був виданий протокол № 4 Контрольно-ревізійного управління у Львівській області та Додаток до Протоколу, де було зазначено, що до стажу роботи ОСОБА_1 , необхідного для нарахування винагороди за вислугу років зараховано роботу на посаді старшого контролера-ревізора з питань будівництва сектору контролю у сфері державної та комунальної власності КРВ у м. Львові КРУ у Львівській області - 09 днів (запис у трудовій книжці № 9).

Позивачем подано заперечення від 20.03.2019, у якому вона стверджує, що стаж державної служби позивача за спірний період роботи (служби) з 17.08.1989 по 20.07.2009 до набрання чинності Законом № 889-VІІІ має враховуватись на обчислюватись з 17.08.1989 до 03.05.1994 відповідно до п.3 Положення (1049-93-п), а з 03.05.1994 по 20.07.2009 - відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби (283-94-п), що відповідає вимогам пункту 8 розділу ХІ «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України № 889-VІІІ та п.6 Порядку 229-1016-п та п.1 Порядку № 1141-98-п.

Позивачем подано заяву про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, яку задоволено судом.

Згідно протокольної ухвали від 21.03.2019 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду на 18.04.2019.

18.04.2019 розгляд справи відкладено на 21.05.2019.

21.05.2019 у судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали з відстав зазначених у позовній заяві та запереченнях, представник відповідача проти позову заперечив, оголошено перерву у судовому засіданні до 24.05.2019.

24.05.2019 оголошено перерву до 02.07.2019.

Судове засідання 02.07.2019 року відкладено за клопотанням позивача.

26.07.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, оцінивши докази, які мають значення для справи суд виходив з наступного.

ОСОБА_1 звернулась до начальника Західного офісу Держаудитслужби з заявою 08.11.2018, у які просила вирішити питання щодо здійснення нарахування та виплати їй за період з 01.05.2016 по теперішній час надбавки за вислугу років за стаж державної служби (стаж роботи, служби) у розмірі 50 відсотків при стажі роботи понад 25 років, як це передбачено п.8 Прикінцевих положень Закону України Закону №889-VІІІ, та зазначала, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Західним офісом Держаудитслужби розглянуто звернення позивача та надано відповідь від 27.11.2018 № 09-16/7227-2018, у якій зазначено, що для нарахування та виплати ОСОБА_1 за період з 01.05.2016 по теперішній час надбавки за вислугу років за стаж державної служби у розмірі 50% посадового окладу немає підстав. Відповідач покликався на те, що час роботи ОСОБА_1 у відділі народної освіти з 17.08.1989 по 20.07.2009 на посадах інженера, старшого інженера, провідного спеціаліста відділу народної освіти Червоноармійського райвиконкому м. Львова з 17.08.1989 по 14.11.2001 (записи №№1-4 в трудовій книжці), провідного спеціаліста відділу освіти, начальника групи з централізованого обслуговування, провідного спеціаліста з централізованого господарського обслуговування при відділі освіти Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради з 15.11.2001 по 20.07.2009 (записи №№ 5-8 в трудовій книжці), що були зараховані при встановленні винагороди за вислугу років не можуть бути зараховані до стажу державної служби.

Позивач не погодившись з вказаною відмовою звернулась до суду.

01.05.2016 набрав чинності Закон України «Про державну службу» № 889-VІІІ від 10.12.2015 (надалі Закон 889-VІІІ) (особливості надбання чинності окремими положеннями визначено у законі). Вказаний Закон визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.

Відповідно до ч.1 ст. 52 Закону № 889-VІІІ надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу.

Механізм обчислення стажу державної служби згідно вказаного закону визначено Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229 (Порядок 229).

Пункт 8 розділу ХІ «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону №889-VІІІ передбачає, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

До набрання чинності Законом 889-VІІ чинними були Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (втратив чинність крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу ХІ Закону № 889-VІІІ) та Порядок обчислення стажу державної служби, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 (надалі Порядок 283).

У пункті 2 Порядку 283 було передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування"(2493-14), а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Також у пункті 2 Порядку 283 передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком.

У додатку до Порядку було передбачено Перелік державних органів колишніх УРСР та інших республік, період роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби, зокрема, виконавчі комітети місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управління, самостійні відділи, інші структурні підрозділи.

Суд встановив, що ОСОБА_1 у спірний період працювала у Червоноградському райвиконкомі м. Львова, а згодом у Відділі освіти Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради. Згідно записів у трудовій книжці позивач:

17.08.1989 призначена на посаду інженера на час декретної відпустки основного працівника з 15.08.1989 згідно наказу № 833-к від 17.08.1989;

14.05.1990 переведена з посади інженера на посаду старшого інженера на постійно згідно наказу № 446 від 15.05.1990;

04.04.1997 за результатами атестаційної комісії позивачу присвоєно провідного спеціаліста згідно наказу відділу освіти Личаківської РА від 04.04.97 № 70-0;

03.02.2003 позивача переведено з посади провідного спеціаліста відділу освіти на посаду начальника групи з централізованого господарського обслуговування згідно наказу відділу освіти Личаківської РА від 03.02.03 № 17-к;

01.02.2005 позивача переведено з посади начальника групи з централізованого господарського обслуговування при відділі освіти на посаду провідного спеціаліста згідно наказу відділу освіти Личаківської РА від 01.02.05 № 12/2-к;

20.07.2009 позивач звільнена з посади провідного спеціаліста з централізованого господарського обслуговування при відділі освіти згідно наказу відділу освіти Личаківської РА від 03.07.09 № 08-10/93-к.

З огляду на те, що робота (служба) на посадах в органах місцевого самоврядування та на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік зараховувалась до стажу державної служби у порядку та відповідно до Порядку 283 спірний досліджуваний період роботи ОСОБА_1 у Червоноградському райвиконкомі м. Львова, Відділі освіти Личаківської РА слід зарахувати до стажу державної служби для виплати надбавки за вислугу років, так як позивач перебувала на посадах спеціаліста, керівного працівника виконавчого комітету районної ради народних депутатів та відділу (структурного підрозділу) виконавчого органу міської ради.

Суд не приймає до уваги покликання відповідача на дату складення ОСОБА_1 присяги державного службовця (21.07.2009), оскільки позивач не стверджує, що вона до зазначеного періоду була державним службовцем, а просить зарахувати період роботи на визначених посадах до стажу державної служби у порядку та на умовах, установлених чинним на час роботи законодавством, що відповідає вимогам пункту 8 розділу ХІ «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону №889-VІІІ.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини та відповідно до Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ("Серявін та інші проти України").

У пункті 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вище зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, суд прийшов до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на всі аргументи позивача та відповідача, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позовні вимоги відповідач не спростував.

Позов слід задоволити. Визнати протиправними дії Західного офісу Державної аудиторської служби України щодо відмови в зарахуванні до стажу державної служби для нарахування і виплати надбавки за вислугу років ОСОБА_1 стажу роботи (служби) з 17.08.1989 по 20.07.2009 у Відділі народної освіти Червоноармійського райвиконкому м. Львова, Відділі освіти Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради. Зобов`язати Західний офіс Державної аудиторської служби України здійснити нарахування ОСОБА_1 надбавки за вислугу років обчисливши її з 01.05.2016 у розмірі 50 відсотків посадового окладу, зарахувавши ОСОБА_1 до стажу державної служби стаж роботи з 17.08.1989 по 20.07.2009 у Відділі народної освіти Червоноармійського райвиконкому м. Львова, Відділі освіти Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради.

Судові витрати покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 14, 77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити повністю.

Визнати протиправними дії Західного офісу Державної аудиторської служби України щодо відмови в зарахуванні до стажу державної служби для нарахування і виплати надбавки за вислугу років ОСОБА_1 стажу роботи (служби) з 17.08.1989 по 20.07.2009 у Відділі народної освіти Червоноармійського райвиконкому м. Львова, Відділі освіти Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради..

Зобов`язати Західний офіс Державної аудиторської служби України здійснити нарахування ОСОБА_1 надбавки за вислугу років обчисливши її з 01.05.2016 у розмірі 50 відсотків посадового окладу, зарахувавши ОСОБА_1 до стажу державної служби стаж роботи з 17.08.1989 по 20.07.2009 у Відділі народної освіти Червоноармійського райвиконкому м. Львова, Відділі освіти Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Західного офісу Державної аудиторської служби України () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 768,40 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 01.08.2019.

Суддя Крутько О.В.