Справа № 1.380.2019.002734
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2019-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1.380.2019.002734
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2019 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сидор Н.Т., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому, з врахуванням заяв про збільшення позовних вимог (вх. № 22438 від 26.06.2019, вх. № 21749 від 21.06.2019), просить суд:

1) визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка виявилася у несвоєчасному наданні відповіді на запит позивача від 30.04.2019 (реєстр.інд. 10-«ЗІ» від 03.05.2019);

2) визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка виявилася у ненаданні відповіді на запит позивача від 30.04.2019 (реєстр.інд. 10-«ЗІ» від 03.05.2019), на електронну адресу позивача у вигляді скан-копій документів: ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

3) визнати протиправною дії/бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка виявилася у ненаправленні запиту від 30.04.2019 (реєстр.інд. 10-«ЗІ» від 03.05.2019) належному розпоряднику інформації з одночасним повідомлення про це запитувача;

4) визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, як виявилася у не роз`ясненні позивачу права на оскарження прийнятого ним рішення у листі-відповіді на запит, датованому 22.05.2019 за № 50/02/27/3-675;

5) визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка виявилася у несвоєчасному наданні відповіді на запит позивача від 30.04.2019 (реєстр.інд. 9-«ЗІ» від 03.05.2019);

6) визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка виявилася у ненаданні відповіді на запит позивача від 30.04.2019 (реєстр.інд. 9-«ЗІ» від 03.05.2019), на електронну адресу позивача у вигляді скан-копій документів: ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

7) визнати протиправною дії/бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка виявилася у ненаданні повної відповіді за запитом позивача від 30.04.2019 (реєстр.інд. 9-«ЗІ» від 03.05.2019);

8) визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, як виявилася у не роз`ясненні позивачу права на оскарження прийнятого ним рішення у листі-відповіді на запит, датованому 22.05.2019 за № 50/02/33-674.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 30.04.2019 звернувся до відповідача з запитами про надання публічної інформації шляхом скерування такої на його поштову адресу та адресу електронної пошти у вигляді скан-копій документів. Листом від 07.05.2019 за № 50/02/33-579 відповідач повідомив позивача про продовження строку розгляду його інформаційних запитів відповідно до ч. 4 ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації». Згодом, на вказані запити позивач отримав відповіді від 22.05.2019 за № 50/02/27/3-675 та за № 50/02/33-674. При цьому, позивач стверджує, що хоча відповіді на інформаційні запити датовані 22.05.2019, проте, як вбачається з поштових конвертів, в яких такі надсилалися, відправлення зі Львова відбулося 28.05.2019, що, на думку позивача, є порушення встановленого законом строку розгляду інформаційних запитів. Разом з тим, позивач зауважує, що його прохання скерувати відповіді на інформаційні запити на адресу електронної пошти взагалі виконано не було. Крім цього, покликається на неповноту наданої інформації у відповідях на запити та не роз`яснення відповідачем порядку оскарження наданих ним відповідей. Позивач вважає описані дії відповідача протиправними та такими, що обмежують його право на доступ до публічної інформації. Підстави позову позивач обґрунтовує також у відповіді на відзив (вх. № 22438 від 26.06.2019, вх. № 21748 від 21.06.2019).

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву (вх. № 20805 від 13.06.2019, вх. № 20746 від 13.06.2019), у якому він заперечує несвоєчасність надання відповідей на інформаційні запити позивача. На підтвердження зазначеного відповідач покликається на те, що листом від 07.05.2019 повідомлено позивача про продовження строку розгляду його інформаційних запитів до 20 робочих днів у зв`язку з великим обсягом інформації, яка потребує пошуку серед значної кількості даних. Згідно з журналом вихідних документів, відповіді на запитувану позивачем інформацію надіслані останньому 22.05.2019 на його поштову адресу. Нескерування позивачу відповідей на запити на адресу його електронної пошти представник відповідача пояснює тим, що згідно з наказом Командувача Національної гвардії України № 639 від 09.11.2015 з військової частини навіть відкрита інформація про діяльність не виходить, фактична робота від інших поштових адрес, відповіді та надсилання файлів PDF не здійснюється. Також просив суд звернути увагу, що ОСОБА_1 на протязі двох місяців звертався до військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання національної гвардії України повторно з одних і тих самих питань 27 разів і своїми діями паралізує роботу багатьох відділів та служб і унеможливлює виконання військовослужбовцями роботи за призначеннями. У зв`язку з наведеним, у задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі.

Щодо процесуальних дій, вчинених у зв`язку із розглядом справи, слід зазначити наступне.

Ухвалою суду від 31.05.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання, за наявними матеріалами; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України надати суду належним чином засвідчені документи на підтвердження отримання запиту ОСОБА_1 на інформацію від 30.04.2019 та докази відправлення військовою частиною НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України відповіді на запит на публічну інформацію від 30.04.2019, поданого ОСОБА_1 (у разі наявності). Ухвалою від 01.07.2019 суд призначив справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 27.06.2019 об`єднано справу № 1.380.2019.002735 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії зі справою № 1.380.2019.002734; присвоєно об`єднаним справам загальний № 1.380.2019.002734.

17.07.2019 ухвалою суду, занесеною в протокол судового засідання, за результатами розгляду клопотання позивача про заміну відповідача проведено заміну первісного відповідача - начальника речової служби військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України Бугір Василя Богдановича на військову частину НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України; прийнято до розгляду заяву позивача про збільшення позовних вимог.

Позивач подав клопотання про розгляд справи у його відсутності (вх. № 24703 від 12.07.2019).

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

30.04.2019 позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України із запитами про надання публічної інформації, скерувавши такі на поштову адресу відповідача: АДРЕСА_1 , поштовий індекс: 79060.

Згідно з Журналом реєстрації інформаційних запитів громадян військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання національної гвардії України інформаційні запити позивача від 30.04.2019 зареєстровані відповідачем 03.05.2019 за реєстраційним індексом 10-«ЗІ» та за реєстраційним індексом 09-«ЗІ» (а. с. 26).

Відповідно до інформаційного запиту за реєстр.інд. 10-«ЗІ» від 03.05.2019 позивач просив надати інформацію (документи), а саме:

1) перелік всіх предметів речового майна, які видавались військовослужбовцям за контрактом рядового складу НГУ, в період з 29.04.2013 по 31.12.2018;

2) закупівельна вартість всіх предметів речового майна, які підлягали до видачі військовослужбовцям за контрактом рядового складу НГУ, в період з 29.04.2013 по 31.12.2018;

3) строки експлуатації (носіння) всіх предметів речового майна, які видавались військовослужбовцям за контрактом рядового складу НГУ, з 29.04.2013 по 31.12.2018;

4) копії арматурних карток про речове майно, виданих позивачу за весь період проходження ним військової служби за контрактом на посадах осіб рядового складу НГУ з 29.04.2013 по 31.12.2018, який облікується згідно додатку № 16 до інструкції з організації речового забезпечення НГУ в мирний час та особливий період (пункт 4 глави 3 розділу VI), наказу МВС за № 475 від 07.06.2017 (або інші документи, які були керівними до набрання чинності цього наказу);

5) роздавальні відомості речового майна (виключно тих, які видавались і на позивача, за період проходження ним військової служби за контрактом), який облікується згідно додатку № 18 до інструкції з організації речового забезпечення НГУ в мирний час та особливий період (пункт 4 глави 3 розділу VI), наказу МВС за № 475 від 07.06.2017 року (або інші документи, які були керівними до набрання чинності цього наказу);

6) надати інформацію про перелік дат, коли наступало право на набуття речового забезпечення військовослужбовцям за контрактом рядового складу НГУ (вказати виключно по позивачу), в період з 29.04.2013 по 31.12,2018, як за літнім так і за зимовим планом;

7) чи підлягає компенсації вартості за неотримане речове майно особистого користування наступне речове майно, а саме: погони, емблеми, знаки розрізнення, кокарди, гудзики, нарукавні та нагрудні знаки, у відповідності до вимог пункту 1 ст. 9-1 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядком Постанови КМУ за № 178 від 16.03.2016, який визначає механізм та порядок виплати військовослужбовцям Національної гвардії України грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, у разі якщо військовослужбовець за контрактом такого майна ніколи не одержував;

8) норми забезпечення повсякденною формою одягу військовослужбовців за контрактом рядового складу НГУ України (які включають обмундирування, взуття, білизна та спорядження), за періоди з 2013 по 2018 роки;

9) яке майно (окрім речового) підлягає до грошової компенсації (її вартості), як неотримане військовослужбовцем за контрактом, за період проходження ним служби в лавах НГУ України;

10) річні плани закупівель речового майна в НГУ за період 2013-2018 років. (а. с. 32-33).

Відповідно до інформаційного запиту за реєстр.інд. 9-«ЗІ» від 03.05.2019 позивач просив надати інформацію (документи), а саме:

1) завірену копію наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України за № 69 о/с від 29.12.20018;

2) копію документу, який свідчить про вручення позивачу (або ознайомлення його під розпис) з наказом командира частини НОМЕР_1 Національної гвардії України за № 69 о/с від 29;

3) завірену копію припису № 239 від 29.12.2018, про який йдеться в наказі командира частини № 315 від29.12.2018;

4) завірену копію наказу Командира частини від 08.11.2018 за № 827 (сувора догана за невихід на службу без поважних причин);

5) чому при звільненні позивача з лав НГУ, його не було направлено на військово-лікарську комісію (ВЛК), оскільки він виявляв таке бажання і мав такі наміри?;

6) надати перелік святкових та вихідних дні з (тобто не робочих днів у в/ч НОМЕР_1 НГУ), за весь період минулого 2018 року;

7) довідку з фінансової частини про повний розрахунок на день звільнення, згідно грошового забезпечення, передбаченого ч. 6 ст. 21 Закону України «Про Національну гвардію Україні», та відповідної Постанови КМУ (заробітна плата та інші види виплат), тобто 31 грудня 2018 року (наказ командира частини 315 від 29.12.2018);?

8) нормативно-правові акти, Закони, тощо, є підставою позбавляти військовослужбовців рядового складу місячної премії у зв`язку з виключенням зі списків особового складу частини (при звільненні або без такого):

9) завірену копію документу (листа) бесіди з питань звільнення, який створюється, на вимогу п. 236 Указу Президента України від 19 грудня 2008 року № 1153/2008 «Про положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України»;

10) завірені копії документів (аркушів) бесід (що стосуються виключно позивача), які проводяться військовослужбовцями, який вчинив правопорушення, вимоків законодавства або посадових інструкцій, які він порушив відповідно до вимог п. 3 розділу Х Інструкції наказу МВС України від 24.10.2014 за № 1133;

11) завірену копію документу, а саме письмової доповіді про проведення службового розслідування (виключно тих, які стосуються позивача), відповідно до вимог Інструкції наказу МВС України від 24.10.2014 за № 1133;

12) наказ командира частини «про зарахування на продовольче забезпечення» та атестат на продовольство. (а. с. 100-101).

Відповіді на вказані запити позивач просив направити йому письмово на адресу: АДРЕСА_2 , та на адресу електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді скан-копій документів.

Листом від 07.05.2019 № 50/02/34-579 відповідач повідомив, що інформаційні запити позивача, які надходять до військової частини з інтервалом два-три дні та потребують надання значної кількості даних, будуть розглядатися в строки, передбачені ч. 4 ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» (а.с. 34).

22.05.2019 за № 50/02/27/3-675 (а.с. 35-36) та за № 50/02/33-674 (а.с. 103-104) відповідачем скеровано відповіді за результатами розгляду інформаційних запитів позивача (реєстр.інд. 10-«ЗІ» від 03.05.2019 та реєстр.інд. 9-«ЗІ» від 03.05.2019) на поштову адресу останнього.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач, покликаючись на несвоєчасність надання відповідачем як розпорядником інформації відповідей на інформаційні запити позивача та на неповноту наданої інформації, стверджує про порушення його гарантованого законом права на інформацію.

Вирішуючи даний спір, суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів.

Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації регулюються Законом України "Про інформацію" від 02.10.1992 року № 2657-ХІI.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, врегульовано Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI (далі - Закон №2939-VI).

Відповідно до ст. 1 Закону №2939-VI, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 3 Закону № 2939-VI визначені гарантії забезпечення права на публічну інформацію, зокрема: обов`язок розпорядників інформації надавати інформацію, крім випадків, передбачених законом, визначення розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє, максимальне спрощення процедури подання запиту та отримання інформації.

Відповідно до ст. 5 Закону №2939-VI одним із способів доступу до інформації є надання такої за запитами на інформацію.

Згідно з ст. 12 Закону №2939-VI суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону №2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

У відповідності до ч. 1 ст. 20 Закону №2939-VI, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Частиною 4 тієї ж статті закріплено, що у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Отже, усі мають право звертатись із інформаційними запитами до суб`єктів владних повноважень та інших розпорядників публічної інформації, які у свою чергу зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту, а у випадках визначених ч. 4 ст. 20 Закону № 2939-VI на протязі 20 робочих днів, надати на нього відповідь.

Водночас, відповідно до положень ч. 1 ст. 24 Закону України «Про доступ до публічної інформації», відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації несуть особи, винні у вчиненні таких порушень:

1) ненадання відповіді на запит;

2) ненадання інформації на запит;

3) безпідставна відмова у задоволенні запиту на інформацію;

4) неоприлюднення інформації відповідно до статті 15 цього Закону;

5) надання або оприлюднення недостовірної, неточної або неповної інформації;

6) несвоєчасне надання інформації;

7) необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом;

8) нездійснення реєстрації документів;

9) навмисне приховування або знищення інформації чи документів.

Вирішуючи питання щодо своєчасності надання відповідачем відповідей на інформаційні запити позивача за реєстр.інд. 10-«ЗІ» від 03.05.2019 та реєстр.інд. 09-«ЗІ» від 03.05.2019, суд керується наступним.

Відповідно до п. 9.5 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 № 10, у разі пересилання відповіді на запит поштою цей обов`язок вважається виконаним у момент здачі документа на пошту; реєстрація відповіді на запит як вихідного документа у системі діловодства розпорядника інформації не є моментом завершення перебігу згаданого строку. Якщо відповідь на запит здається на пошту разом з іншою кореспонденцією того ж виду та категорії, належним і допустимим доказом відправлення такого запиту є список згрупованих поштових відправлень із відміткою працівника зв`язку про його прийняття (п. 66 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270).

Таким чином, оскільки відповіді на запитувану інформацію позивача відповідач скеровував поштою, то суд не бере до уваги долучені стороною відповідача витяги з Журналу реєстрації інформаційних запитів громадян (а.с. 25) та журналу обліку вихідних документів 2019 (а.с. 30), як такі, що не є належними доказами виконання обов`язку відповідача як розпорядника інформації щодо відправлення відповідей на інформаційні запити позивача.

Обчислюючи строк розгляду відповідачем запитів на інформацію позивача (реєстр.інд. 10-«ЗІ» від 03.05.2019 та реєстр.інд. 9-«ЗІ» від 03.05.2019), суд враховує таке.

Згідно з реєстраційним штампом вхідної кореспонденції, останні надійшли на розгляд відповідача 03.05.2019.

Листом від 07.05.2019 № 50/02/34-579 відповідач повідомив, що інформаційні запити позивача будуть розглядатися в строки, передбачені ч. 4 ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» - до 20 робочих днів.

4, 5, 11, 12, 18, 19, 25, 26 травня 2019 вихідні, 9 травня святковий день. Отже, кінцевим терміном надання відповідей на вказані запити, з урахуванням вихідних та святкових днів, є 01.06.2019.

Відповідно до п. 73 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270, під час приймання для пересилання письмової кореспонденції на адресному боці кожного поштового відправлення проставляється відбиток календарного штемпеля. Дата відбитку календарного штемпеля маркувальної машини повинна відповідати даті подання письмової кореспонденції для пересилання.

Так, як вбачається з дати відбитку календарного штемпеля на поштових конвертах, в яких надсилалися відповіді за № 50/02/33-674 та № 50/02/27/3-675 від 22.05.2019 на згадані інформаційні запити, такі подані у відділення поштового зв`язку Укрпошта 28.05.2019 (а.с. 57, 122), і саме цю дату слід вважати завершенням перебігу строку надання відповідачем відповідей на інформаційні запити позивача за реєстр.інд. 10-«ЗІ» від 03.05.2019 та реєстр.інд. 9-«ЗІ» від 03.05.2019.

З наведеного вбачається, що відповіді на інформаційні запити позивача скеровані відповідачем у межах 20 робочих днів, як і встановлено Законом № 2939-VI, тому твердження відповідача про несвоєчасність надання таких є помилковим.

Таким чином, позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка виявилася у несвоєчасному наданні відповідей на запити позивача від 30.04.2019 (реєстр.інд. 10-«ЗІ» від 03.05.2019 та реєстр.інд.09- «ЗІ» від 03.05.2019) задоволенню не підлягають.

Водночас, позивач просить визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка виявилася у ненаданні відповіді на запити позивача від 30.04.2019 (реєстр.інд. 10-«ЗІ» від 03.05.2019, реєстр.інд. 9-«ЗІ» від 03.05.2019) на електронну адресу позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді скан-копій документів.

Визначаючись щодо позовних вимог в цій частині суд керується таким.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про інформацію» суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

У свою чергу, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах, що звернулася до суду з позовом.

При цьому, обов`язковою умовою визнання дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними є доведеність позивачем порушених його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями чи бездіяльністю.

У запитах на інформацію від 30.04.2019 (реєстр.інд. 10-«ЗІ» від 03.05.2019, реєстр.інд. 9-«ЗІ» від 03.05.2019) позивач просив розпорядника інформацію надати відповідь як письмово на адресу: АДРЕСА_2 , так і направити йому на електронну адресу (у вигляді скан-копій документів): .

Суд зауважує, що Закон № 2939-VI не містить переліку способів ознайомлення запитувача інформації із запитуваною інформацією.

Водночас, у ч. 5 ст. 19 Закону № 2939-VI містяться вимоги до подання запиту на інформацію, серед яких зазначення поштової адреси або адреси електронної пошти запитувача.

Тобто, наведеною нормою передбачено альтернативний вибір форми листування з розпорядником інформації і, відповідно, отримання відповіді на запит.

Нескерування запитуваної інформації відповідачем на електронну адресу позивача, враховуючи, що така вже надіслана засобами поштового зв`язку на його поштову адресу, не свідчить про порушення права останнього на доступ до публічної інформації.

Позаяк, як з`ясовано судом, відповідач у встановлений законом строк надав позивачу відповіді на ті ж інформаційні запити шляхом скерування таких письмовою кореспонденцією і факт отримання таких позивачем не заперечується.

Отже, твердження позивача про порушення відповідачем гарантованого законом права на інформацію у межах цієї позовної вимоги не знаходить належного правового обґрунтування.

Відтак, відповідні позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Не підлягають задоволенню також і позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка виявилася у не роз`ясненні позивачу права на оскарження прийнятого ним рішення у листах-відповідях на запити (реєстр.інд. 10-«ЗІ» від 03.05.2019, реєстр.інд. 9-«ЗІ» від 03.05.2019), датованих 22.05.2019 за № 50/02/27/3-675 та № 50/02/33-674, з огляду на те, що Законом № 2939-VI вимога щодо зазначення порядку оскарження встановлена лише щодо відмови в задоволенні запиту (п. 4 ч. 4 ст. 22 Закону № 2939-VI).

Що ж стосується відповіді на запит, то вимоги щодо роз`яснення в такій порядку оскарження Законом № 2939-VI не передбачено. Тому суд доходить висновку про відсутність порушення закону відповідачем у цьому випадку.

Перевіряючи правомірність дій відповідача в аспекті повноти наданих відповідей на запитувану позивачем інформацію, суд виходить з наступного.

Як вбачається з відповіді на запит від 22.05.2019 за № 50/02/27/3-675, на запитувану позивачем інформацію щодо закупівельної вартості всіх предметів речового майна, які підлягали до видачі військовослужбовцям за контрактом рядового складу НГУ, в період з 29.04.2013 по 31.12.2018 (п. 2 інформаційного запиту реєстр.інд. 10-«ЗІ» від 03.05.2019), відповідач повідомив, що закупівельна вартість майна здійснюється центральною базою забезпечення Головного управління НГУ.

На вимогу позивача у п. 5 інформаційного запиту реєстр.інд. 10-«ЗІ» від 03.05.2019 надати копії роздавальних відомостей речового майна (виключно тих, які видавались і на позивача, за період проходження ним військової служби за контрактом), який облікується згідно з додатком № 18 до інструкції з організації речового забезпечення НГУ в мирний час та особливий період (пункт 4 глави 3 розділу VI), наказу МВС за № 475 від 07.06.2017 (або інші документи, які були керівними до набрання чинності цього наказу), відповідач повідомив, що копії роздавальних відомостей речового майна надати неможливо у зв`язку із здачею їх в архів.

В контексті зазначеного суд зауважує, що вказівка на те, в розпорядженні кого є запитувана інформація, не є відповіддю по суті поставленого в запиті питання. Якщо розпорядник інформації не володіє запитуваною інформацією, то за правилами ч. 3 ст. 22 Закону № 2939-VI він зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Однак, відповідач, не володіючи запитуваною інформацією, при цьому, знаючи, хто є належним розпорядником такої, всупереч імперативним вимогам ч. 3 ст. 22 Закону № 2939-VI не направив запит в цій частині належному розпоряднику.

У судовому засіданні представник відповідача невиконання ним обов`язку щодо направлення запитуваної інформації належному розпоряднику, з одночасним повідомленням про це запитувача, не заперечував.

Крім цього, на прохання позивача надати річні плани закупівель речового майна в НГУ за період 2013-2018 років (п. 10 інформаційного запиту реєстр.інд. 10-«ЗІ» від 03.05.2019) у п. 10 відповіді на запит від 22.05.2019 за № 50/02/27/3-675 відповідач повідомив, що річний план закупівлі речового майна складається відділом речового забезпечення Головного управління НГУ та розміщується у відкритому доступі на сайті Держзакупівлі.

Так, згідно з ч. 2 ст. 22 Закону № 2939-VI відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

З огляду на вказану норму, відповідь, надану відповідачем у п. 10 відповіді на запит від 22.05.2019 за № 50/02/27/3-675 суд вважає не інакше, як неправомірною відмовою в наданні інформації.

За такого правового регулювання, суд доходить висновку про порушення відповідачем вимог ч. ч. 2, 3 ст. 22 Закону № 2939-VI та, відповідно, обмеження таким чином прав запитувача. Позаяк, запит позивача від 30.04.2019 (реєстр.інд. 10-«ЗІ» від 03.05.2019) в частині запитуваної інформації у п. п. 2, 5, 10 залишився незадоволеним.

Відтак, позовні вимоги щодо визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка виявилася у ненаправленні запиту від 30.04.2019 (реєстр.інд. 10-«ЗІ» від 03.05.2019) належному розпоряднику інформації з одночасним повідомлення про це запитувача суд вбачає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправною дії/бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка виявилася у ненаданні повної відповіді за запитом позивача від 30.04.2019 (реєстр.інд. 9-«ЗІ» від 03.05.2019) суд виходить з наступного.

Вказана вимога мотивована тим, що на запитувану інформацію згідно з п.п. 1, 2, 5, 7, 8, 11 інформаційного запиту від 30.04.2019 (реєстр.інд. 9-«ЗІ» від 03.05.2019) відповідач повідомив, що така інформація вже надавалась позивачу на раніше подані ним звернення і запити. Позивач вважає відмову відповідача надати інформацію з зазначеної підстави протиправною та такою, що порушує його право на отримання інформації.

Так, як встановлено з матеріалів справи, на вимогу позивача у п. 1 інформаційного запиту від 30.04.2019 (реєстр.інд. 9-«ЗІ» від 03.05.2019) надати завірену копію наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України за № 69 о/с від 29.12.20018, відповідач повідомив, що копію цього наказу надіслано позивачу 08.05.2019 № 50/02/33-580 при розгляді інформаційного запиту від 26.04.2019.

На вимогу п. 2 інформаційного запиту від 30.04.2019 (реєстр.інд. 9-«ЗІ» від 03.05.2019) надати копію документу, який свідчить про вручення позивачу (або ознайомлення його під розпис) з наказом командира частини НОМЕР_1 Національної гвардії України за № 69 о/с від 29.12.2018, відповідач повідомив, що відповідь на аналогічне запитання позивач отримав при розгляді інформаційного запиту від 26.04.2019, що надіслана 08.05.2019 за № 50/02/33-580.

На вимогу п. 5 інформаційного запиту від 30.04.2019 (реєстр.інд. 9-«ЗІ» від 03.05.2019) надати інформацію, чому при звільненні позивача з лав НГУ, його не було направлено на військово-лікарську комісію (ВЛК), оскільки він виявляв таке бажання і мав такі наміри, відповідач повідомив, що відповідь на аналогічне запитання позивач отримав при розгляді його скарг від 02.05.2019 за № ГА-9302592, в тому числі заяв від 05.05.2019 № ГА-9309459 та від 03.05.2019 № ГА9305284, що надіслана 22.05.2019 № 50/02/33-664.

На вимогу п. 7 інформаційного запиту від 30.04.2019 (реєстр.інд. 9-«ЗІ» від 03.05.2019) надати довідку з фінансової частини про повний розрахунок на день звільнення, згідно грошового забезпечення, передбаченого ч. 6 ст. 21 Закону України «Про Національну гвардію Україні», та відповідної Постанови КМУ (заробітна плата та інші види виплат), тобто 31 грудня 2018 року (наказ командира частини 315 від 29.12.2018), відповідач повідомив, що інформацію про суми виплачених позивачу коштів він отримав при розгляді інформаційного запиту від 26.04.2019, надіслано 08.05.2019 № 50/02/33-580 в повному обсязі.

На вимогу п. 8 інформаційного запиту від 30.04.2019 (реєстр.інд. 9-«ЗІ» від 03.05.2019) надати нормативно-правові акти, Закони, тощо, що є підставою позбавляти військовослужбовців рядового складу місячної премії у зв`язку з виключенням зі списків особового складу частини (при звільненні або без такого), відповідач повідомив, що відповідь на аналогічне запитання позивач отримав при розгляді його скарг від 02.05.2019 № ГА-9302592, в тому числі заяв від 05.05.2019 № ГА-9309459 та від 03.05.2019 № ГА9305284, надіслано 22.05.2019 № 50/02/33-664.

На вимогу п. 11 інформаційного запиту від 30.04.2019 (реєстр.інд. 9-«ЗІ» від 03.05.2019) надати завірену копію документу, а саме письмової доповіді про проведення службового розслідування (виключно тих, які стосуються позивача), відповідно до вимог Інструкції наказу МВС України від 24.10.2014 за № 1133 відповідач повідомив, що копії рапортів надавались позивачу 16.04.2019 № 50/02/33-483 на запит від 09.04.2019.

Таким чином, відмовляючи у наданні запитуваної інформації, відповідач покликається на отримання позивачем такої інформації на раніше подані ним інформаційні запити.

При цьому, перелік підстав для відмови у задоволенні запиту на інформацію визначений ч. 1 ст. 22 Закону № 2939-VІ, а саме: розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Суд зауважує, що вказаний перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Втім, як підтверджується матеріалами справи, відмовляючи у наданні запитуваної позивачем у п. п. 1, 2, 5, 7, 8, 11 інформаційного запиту від 30.04.2019 (реєстр.інд. 9-«ЗІ» від 03.05.2019) інформації, відповідач покликається на підставу, яка Законом № 2939-VІ не передбачена, що свідчить про неправомірність відмови відповідача у наданні запитуваної інформації.

Отже, відповідь відповідача від 22.05.2019 за № 50/02/33-674 є неповною, оскільки задовольняє лише частину запиту позивача. А відтак, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог в цій частині.

У відповідності до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін на підтвердження правомірності своїх правових позицій, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини частково підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, адміністративний позов належить задовольнити частково.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

З приводу цього, суд зазначає, що оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, а відповідач доказів понесення судових витрат не надав, розподіл судових витрат у відповідності до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 8-10, 14, 72-77, 90, 139, 242-246, 255, 257, 293, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності, задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка виявилася у ненаправленні запиту від 30.04.2019 (вх. реєстрація 10- «ЗІ» від 03.05.2019) належному розпоряднику інформації з одночасним повідомлення про це запитувача.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка виявилася у ненаданні повної відповіді за запитом позивача від 30.04.2019 (реєстр.інд. 9-«ЗІ» від 03.05.2019).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. При цьому, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до або через суд першої інстанції, який ухвалив рішення.

Суддя Сидор Н.Т.