Справа № 1.380.2019.000559
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/5757/19

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Заверухи О.Б.

за участі секретаря судового засідання Пильо І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Автомат» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 травня 2019 року (суддя - Гулик А.Г., м. Львів) у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Автомат» до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького Зоряна Вікторовича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», ОСОБА_1 про визнання незаконними дій, скасування постанови про опис та арешт майна,-

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство «Автомат» 04.02.2019 звернулося до суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В., треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», ОСОБА_1 , у якому просило: визнати незаконними дії відповідача у виконавчому провадженні №56804664 по опису визначення вартості нерухомого майна та передання його на реалізацію; скасувати постанову про опис та арешт майна боржника від 23.07.2018 ВП №56804664; визнати протиправним звіт про оцінку нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , виконаний ФОП ОСОБА_2 . В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що відповідачем порушено порядок вчинення виконавчих дій щодо опису арештованого майна та складання постанови від 23.07.2018, оскільки, на думку позивача, інформація зазначена відповідачем в постанові не відповідає дійсності та фактичним обставинам справи. Позивач зазначає, що при складанні звіту суб`єктом оціночної діяльності не здійснено ознайомлення з предметом оцінки, оскільки технічні характеристики об`єкта нерухомості суттєво відрізняються від тих, які зазначені в документах, використаних при складанні звіту і, крім того, мало місце порушення порядку призначення суб`єкта такої оціночної діяльності. Покликається й на те, що відповідачем порушено порядок ознайомлення сторін про відкриття виконавчого провадження, із результатами визначення вартості майна боржника, а також порушено строки передачі майна на реалізацію. Відтак, позивач також стверджує, що допущені приватним виконавцем порушення, призвели до того, що позивач не знав про існування виконавчого провадження за виконавчим документом 9-річної давності, а тому останній не міг вчинити жодних дій та належним чином реалізувати свої права надані боржнику Законом України «Про виконавче провадження».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 травня 2019 року у справі №1.380.2019.000559 в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на обставини, викладені в позовній заяві, яким суд першої інстанції не надав належної правової оцінки.

Відповідач та треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Представником апелянта подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із його перебуванням у навчальній відпустці по підготовці для складання кваліфікаційного іспиту у ВККС України. Розглянувши вказану заяву, апеляційний суд не вбачає підстав для її задоволення, оскільки представником апелянта не подано жодних доказів на підтвердження наведених у ній обставин. Також суд апеляційної інстанції враховує, що у відповідності до частини другої статті 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. Більше того, судом апеляційної інстанції враховуються положення частини сьомої статті 287 КАС України, відповідно до якої суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 18.07.2018 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Маковецьким З.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №56804664.

Приватним виконавцем на виконання вимог статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» 23.07.2018 здійснено опис та арешт майна боржника, на яке слід звернути стягнення за виконавчим документом - нежитлової будівлі (термічка, порошкова дільниця), позначена на плані під літ. А-2, загальною площею 1559,0 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно - 14894538, про що складено відповідну постанову.

Відповідачем 25.07.2018 винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні. До участі у виконавчому провадженні залучено ФОП ОСОБА_2

31.07.2018 за вих. №139 в ДП «СЕТАМ» скеровано заявку на реалізацію спірного майна. Згідно з Протоколом проведення електронних торгів від 07.12.2018 №374590 Державне підприємство «СЕТАМ» реалізувало нежитлові будівлі (термічка, порошкова дільниця), позначені на плані під літ. А-2, загальною площею 1559,0 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно - 14894538, за ціною 814898,69 грн. Переможцем торгів визнано ТзОВ «Вітал-Х», , адреса реєстрації: м. Львів, вул. Шевченка, 317. У зв`язку з тим, що переможцем торгів не сплачено коштів за придбання ним лоту, 26.12.2018 ДП «СЕТАМ» сформовано Протокол №378175 проведення електронних торгів, згідно з яким переможцем торгів визнано ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , паспорт серія НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , який придбав спірне майно за 810133,20 грн.

Кошти від реалізації спірного майна боржника надійшли на депозитний рахунок приватного виконавця від переможця торгів ОСОБА_1 11.01.2019, які в подальшому розподілені та перераховані відповідно до вимог статей 45, 46 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно з платіжним дорученням від 14.01.2019 № 28 на користь стягувача перераховано 5569,00 грн, як повернення авансового внеску, що використовувався на витрати виконавчого провадження. Згідно з платіжним дорученням від 14.01.2019 №29 на користь стягувача перераховано 694597,76 грн в рахунок погашення боргу за виконавчим документом. Згідно з платіжним дорученням від 14.01.2019 №30 з боржника стягнуто 69459,78грн основної винагороди приватного виконавця.

31.01.2019 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Маковецьким З.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №56804664 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса №731, виданого 19.06.2009.

Не погоджуючись з діями та рішеннями приватного виконавця, звітом про оцінку нежитлової будівлі, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Рішення суду першої інстанції мотивоване безпідставністю позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх правильними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у вказаному Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, зазначеним Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до зазначеного Закону, а також рішеннями, які відповідно до вказаного Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених вказаним Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (частина перша статті 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частиною першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 вказаного Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення; за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження`документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Відповідно до приписів статті 56 цього ж Закону арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов`язковим. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються: 2) якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди. Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження. Вилучення арештованого майна з передачею його для реалізації здійснюється у строк, встановлений виконавцем, але не раніше ніж через п`ять робочих днів після накладення арешту.

Статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна. Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом. Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Відповідно до частини першої статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено обороноздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

В обґрунтування позовних вимог, які в подальшому викладені й у апеляційній скарзі, ПАТ «Автомат» покликається на порушення відповідачем положення статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» в частині надсилання документів виконавчого провадження. З приводу вказаних тверджень позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження`копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Аналіз зазначеної норми свідчить про те, що обов`язок виконавця щодо повідомлення про початок примусового виконання рішення вважається виконаним, якщо виконавець надіслав постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі рекомендованим листом з повідомленням про вручення. При цьому, обставини щодо фактичного отримання боржником відповідної постанови перебуває поза волею та контролем виконавця.

З матеріалів справи встановлено, що 18.07.2018 відповідач виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №56804664, копії якої скеровані сторонам виконавчого провадження, боржнику - рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, що вказана у виконавчому документі - Львівська АДРЕСА_1 , що підтверджується реєстром на відправку рекомендованої кореспонденції від 18.07.2018 №17611. Тому, позивач вважається таким, що належним чином повідомлений про початок примусового виконання виконавчого напису нотаріуса, з огляду на що доводи скаржника в цій частині є безпідставними.

У поданій апеляційній скарзі позивач вказує, що інформація, зазначена відповідачем в постанові про опис та арешт майна від 23.07.2018 в частині площі об`єкта нерухомого майна не відповідає дійсності. Проте, колегія суддів не погоджується із такими доводами апелянта та зазначає наступне.

Як вже було зазначено вище, пунктом 2 частини п`ятої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються, якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди.

Як слідує з матеріалів справи, відповідач у постанові про опис та арешт майна від 23.07.2018 зазначив технічні характеристики описаних будівель, а саме: «складається з 5-ти приміщень площею 646 кв.м., 234,9 кв.м., 77,7 кв.м., 147,6 кв.м., 18,3 кв.м., стіни - цегляні, перекриття - дерево, покрівля - шифер, двері та вікна відсутні, покрівля та стіни частково зруйновані, складається з одного поверху, інша частина будівлі зруйнована, наявна одна бокова стіна, будівля обладнана водопостачанням, водовідведенням та електропостачанням».

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.07.2018 №131321933, вбачається наявність на праві приватної власності у боржника нежитлової будівлі (термічка, порошкова дільниця), позначена на плані під літ. А-2, загальною площею 1559,0 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно - 14894538.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Позивачем ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не надано доказів, які б підтверджували державну реєстрацію змін щодо зазначеного об`єкта нерухомості в частині зміни його площі.

Відповідач в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що при проведенні опису майна ознайомився з технічною документацією на зазначений об`єкт нерухомості, наданою йому стягувачем і будь-яких розбіжностей між такою документацію та фактичним станом об`єкту нерухомості не виявлено. За результатом дослідження інвентаризаційної справи на нежитлову будівлю (термічка, порошкова дільниця), що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , встановлено, що розбіжності в технічній документації, що перебувала в розпорядженні відповідача та оцінювача відсутні. Таким чином, оскільки станом на день проведення опису майна відповідачем загальна площа нерухомого майна, згідно з свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_3 , становила 1559,0 кв.м., і жодної державної реєстрації змін у встановленому порядку позивач не здійснив, колегія суддів вважає доводи позивача в цій частині безпідставними та необґрунтованими.

При цьому, колегією суддів не враховуються покликання скаржника на довідку комунального підприємства Львівської обласної ради «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 12.12.2014 №5618, в якій зазначено, що при обстеженні нежитлової будівлі - термічка, порошкова дільниця, що знаходиться по АДРЕСА_2 , загальна площа становить - 537,1 м.кв., виявлено: - знесено частину будівлі, а саме приміщення: з прим. 1 по прим. 22 та прим. 26 (згідно з поверховим планом) площею 1021,9 м. кв., часткове знесення будівлі не є самочинним, оскільки, по-перше, відповідачу не було відомо про існування такої довідки, а тому така з об`єктивних причин не могла використовуватись про проведенні опису, арешті та оцінці майна; по-друге, така довідка датована 2014 року та не відображає реального стану речей станом на час проведення виконавцем оскаржуваних у розглядуваній справі дій. Відтак, така довідка сама по собі не свідчить про протиправність дій відповідача.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів відхиляє доводи позивача про те, що зазначене майно у зв`язку із зміною його площі не може бути об`єктом цивільних прав та відповідно не може відчужуватись.

Щодо доводів позивача про протиправне, на його думку, незалучення відповідачем експерта або спеціаліста для проведення оцінки майна, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 20 Закону України «Про виконавче провадження» для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання. Залучення експерта або спеціаліста виконавцем належить до його дискреційних повноважень.

Приватний виконавець в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що виїжджав за адресою, де розташований об`єкт нерухомості та безпосередньо здійснив його опис. З постанови про опис та арешт майна від 23.07.2018 вбачається, що відповідач при здійсненні опису майна докладно його описав, а також зазначив про його фактичний стан. При цьому, він не мав необхідності у з`ясуванні та роз`ясненні питань, пов`язаних з таким описом та залучення у зв`язку з цим експерта або спеціаліста, і, таким чином, скористався своїми дискреційними повноваженнями.

Щодо доводів позивача про неповідомлення його про результати оцінки майна, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини п`ятої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Повідомлення про результати визначення вартості майна боржника скероване сторонам виконавчого провадження на адресу, що вказана у виконавчому документі, рекомендованим листом з повідомленням про вручення в день надання експертом відповідного висновку 26.07.2018, що підтверджується реєстром на відправку рекомендованої кореспонденції від 26.07.2018 №18229. У зв`язку з цим, обов`язок відповідача вважається виконаним з моменту направлення повідомлення про результати визначення вартості майна боржника. Таким чином, доводи позивача в цій частині є безпідставними та необґрунтованими.

Позивач також вказує на порушення відповідачем порядку передачі на реалізацію арештованого нерухомого майна. З цього приводу апеляційний суд наголошує на наступному.

Пунктом 3 Розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2831/5 передбачено, що виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення сторін із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивач належним чином повідомлений про результати оцінки майна. Таким чином, відповідно до вимог вказаного Порядку заявку на реалізацію майна відповідач мав підготувати протягом п`яти робочих днів, тобто до 02.08.2018. Долучена до матеріалів справи заявка на реалізацію арештованого майна скерована відповідачем в ДП «СЕТАМ» 30.07.2018. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач дотримався вимог законодавства щодо порядку вчинення виконавчих дій щодо строків передачі майна на реалізацію, а тому доводи позивача в цій частині є безпідставними та необґрунтованими.

Що стосується доводів позивача про порушення відповідачем порядку залучення суб`єкта оціночної діяльності до проведення оцінки майна, колегія суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження.

Згідно з частиною першою статті 20 цього ж Закону для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України».

Оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 зазначеного Закону, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Згідно зі статтею 3 цього Закону незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 вказаного Закону.

Відповідно до частини першої статті 10, частини першої статті 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України`підставою проведення оцінки майна є, зокрема, договір між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки, який укладається в письмовій формі та може бути двостороннім або багатостороннім).

Судом встановлено, що 25.07.2018 на адресу відповідача надійшла заява представника стягувача про те, що визначити вартість описаного та арештованого нерухомого майна - предмета іпотеки, сторонами виконавчого провадження не вбачається за можливе, у зв`язку з чим просив залучити до участі у виконавчому провадженні суб`єкта оціночної діяльності з метою незалежної оцінки майна боржника.

25.07.2018 на виконання вимог частини третьої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» відповідач виніс постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні. До участі у виконавчому провадженні залучено ФОП ОСОБА_2

Згідно з Висновком оцінювача, вартість нежитлової будівлі (термічка, порошкова дільниця), позначені на плані під літ. А-2, загальною площею 1559,0 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно - 14894538, станом 26.07.2018 становить 340392,00 грн.

Відповідно до вимог частини п`ятої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Як вже встановлено вище, відповідач скерував сторонам виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення повідомлення про визначення вартості майна з копією відповідного висновку, що підтверджується реєстром на відправку рекомендованої кореспонденції від 26.07.2018 №18229. Проте, позивач не оскаржив висновок про визначення вартості майна в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Виконавець, дотримуючись порядку встановленого Законом України «Про виконавче провадження», у встановлені строки скерував до державного підприємства «СЕТАМ» заявку на реалізацію спірного майна. Таким чином, доводи позивача в цій частині спростовуються вищенаведеним.

Позивач також вказував, що суб`єкт оціночної діяльності ФОП ОСОБА_2 безпосередньо не виїжджав за місцем розташування об`єкта нерухомого майна, що підлягало оцінці.

Судом першої інстанції з метою перевірки вказаних обставин допитано свідка суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_2 . Вказаний свідок повідомив, що після отримання відповідної постанови відповідача виїжджав за місцем знаходження майна щодо якого він проводив оцінку за адресою АДРЕСА_2 . При цьому користувався технічною документацією, яку надав йому відповідач. Пояснив також, що територія позивача не огороджена, ніким не охороняється, пропускний режим відсутній, жодних працівників позивача при огляді нерухомого майна не бачив. Жодних розбіжностей в технічній документації та фактичному стані нерухомого майна не виявив. Вказані обставини щодо відсутності будь-якої огорожі території позивача, відсутності будь-якої охорони та будь-кого з працівників підтвердив відповідач, який також особисто виїжджав за місцем знаходження зазначеного нерухомого майна. Оцінивши в сукупності докази, подані сторонами та покази свідка, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не довів обставину щодо не проведення оцінювачем ОСОБА_2 особистого огляду об`єкта, що оцінювався. Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та підстав для їх спростування не знаходить.

Також, суд першої інстанції цілком обґрунтовано не взяв до уваги надану позивачем Рецензію на Звіт про оцінку нежитлової будівлі від 01.02.2019, проведену рецензентом ОСОБА_5 , оскільки звіт про оцінку спірного майна підписаний суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_2 26.07.2018, строк дії звіту відповідно до наведеної норми закінчився 26.01.2019, проте позивач надав суду рецензію, яка складена 01.02.2019, тобто після спливу строку чинності Звіту про оцінку спірного майна.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, мотивування яких повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об`єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні спірного питання.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Згідно з частиною другою статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ч.3 ст.243, 308, 310, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Автомат» залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 травня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
О. Б. Заверуха
Повне судове рішення складено 31 липня 2019 року.