Справа № 360/1330/19
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2019-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 року справа №360/1330/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Гаврищук Т.Г.,

суддів Блохіна А.А.,

Сіваченка І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2019 року в справі №360/1330/19 (головуючий І інстанції Басова Н.М., повний текст судового рішення складено та підписано 26 квітня 2019 року в м.Сєвєродонецьк) за позовом ОСОБА_1 до Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання неправомірними дії, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання неправомірними дії щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах; скасування рішення від 25 січня 2019 року № 25 про відмову в призначенні пенсії за віком згідно з п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 14 листопада 2018 року; зобов`язання зарахувати до загального страхового стажу періоди роботи під час провадження підприємницької діяльності з 05 травня 1995 року по 31 грудня 2003 року; зобов`язання зарахувати до спеціального стажу, який дає право на пенсію на пільгових умовах на підставі п.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», період роботи з 23 січня 1987 року по 04 травня 1993 року на Шахті «Бежанівська» Виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Стахановвугілля» (м. Кіровськ Ворошиловградської (Луганської) області), та призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах на підставі п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 14 листопада 2018 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням пенсійного органу від 25 січня 2019 року № 25 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком згідно з п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 14 листопада 2018 року та інформовано про те, що для набуття права для виходу на пенсію за віком згідно з цією нормою необхідно надати відомості, на якій системі оподаткування позивач перебував у період з 01 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року, та оформлені належним чином довідки, уточнюючі пільговий характер роботи з 23 січня 1987 року по 04 травня 1993 року, також повідомлено про право виходу на пенсію відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення» з 14 листопада 2014 року за наявності загального страхового стажу не менше 31 року (а.с.4-12).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2019 року адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення від 25.01.2019 № 25 про відмову в призначенні пенсії згідно з п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язано зарахувати до пільгового стажу періоди роботи з 23 січня 1987 року по 04 травня 1993 року на Шахті «Бежанівська» Виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Стахановвугілля»; зобов`язано зарахувати до загального страхового стажу період здійснення підприємницької діяльності з 01 січня 1999 року по 31 грудня 2003 року; зобов`язано призначити пенсію за віком на пільгових умовах згідно з п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з дня настання права на призначення пенсії, тобто з 14 листопада 2018 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, пенсійний орган подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що надані ОСОБА_1 документи не підтверджують наявність стажу, необхідного для призначення пенсії на підставі ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За таких обставин пенсійний орган наголошує на відсутності підстав для призначення позивачу пенсії за його заявою з 14.11.2018 (а.с. 94-96).

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, встановила наступне.

Згідно з матеріалами справи позивач 17.01.2019 року звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.54).

Рішенням Рубіжанського ОУПФУ від 25.01.2019 року № 25 відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком з 14.11.2018 року згідно з п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; інформовано ОСОБА_1 про те, що для набуття права виходу на пенсію за віком згідно з п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» необхідно надати відомості, на якій системі оподаткування він перебував у період з 01.01.1998 року по 31.12.2003 року, та оформлені належним чином довідки, уточнюючі пільговий характер роботи з 23.01.1987 року по 04.05.1993 року; повідомлено ОСОБА_1 про право виходу на пенсію відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 14.11.2014 року за наявності загального стражу не менше 31 року (а.с.77).

Також в рішенні від 25.01.2019 року № 25 зазначено, що для призначення пенсії надано довідки про підтвердження пільгового характеру роботи від 25.11.2014 року № 349, видані Державним підприємством «Луганськвугілля», яке розташоване в м. Луганськ. Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та Переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року №1085 (в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року № 1276-р), м.Луганськ є територією, де органи держаної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Державне підприємство «Луганськвугілля» перереєстровано за адресою провулок Приладний, буд. 2А, Святошинський район, м.Київ. Надані для призначення пенсії довідки, уточнюючі пільговий характер роботи, оформлені з порушенням норм законодавства, а саме не зазначено кількість пільгового стажу, що враховується для призначення пенсії, в період роботи з 23.01.1987 року по 04.05.1993 року відсутні відомості про відпустки без збереження заробітної плати, дані про розмір тарифної ставки, належним чином завірені копії особової картки форми Т-2, копії наказів про переведення. Страховий стаж відповідно до наданих документів складає 20 років 6 місяців 28 днів. До страхового стажу не зараховано період провадження підприємницької діяльності в період з 01.01.1998 року по 31.12.2003 року, оскільки відповідно до п. 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб-підприємців на підставі довідки про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності. Отже, для врахування до загального страхового стажу періоду провадження підприємницької діяльності з 01.01.1998 року по 31.12.2003 року необхідно надати дані, на якій системі оподаткування він перебував (а.с.77).

Вважаючи, що пенсійний орган порушує його право на отримання належної пенсії ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини першої та другої статті 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Частиною першою ст. 44 Закону № 1058-IV визначено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (частина перша).

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (ч. 3 вказаної статті) .

Згідно з частиною п`ятою статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV регламентовано, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Абзацом 1 пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Окрім цього, вказаною нормою передбачено, що за відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 22 років у чоловіків.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії паспорта позивач він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 15-18), отже, на момент подачі заяви він досяг віку 54 роки 2 місяці.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. Тобто в межах спірних правовідносин ОСОБА_1 за відповідності вищевказаним вимогам має право на призначення пенсії з 14.11.2018 року.

Судом апеляційної інстанції досліджено наявну в матеріалах справи копію трудової книжки НОМЕР_1 , в якій зазначено, що з 23.01.1987 року по 19.05.1993 року позивач працював на Шахті «Бежанівська» Виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Стахановвугілля» на посадах: підземного гірника ділянки підготовчих робот з повним робочим днем у шахті; учня прохідника підземника з повним робочим днем у шахті; підземного прохідника з повним робочим днем у шахті; підземного гірника ділянки вибухових робіт з повним робочим днем у шахті (а.с. 40-44).

Особливий характер роботи у вказаний період підтверджується: довідкою від 25.11.2014 року № 351 про заробітну плату для обчислення пенсії, яка видана ДП «Луганськвугілля» на підставі особистих рахунків; доповненнями до довідки про зарплату, виданими ДП «Луганськвугілля» 25.11.2014 року № 352; довідками № 1 та № 2 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній; наказом (розпорядженням) про прийом на роботу від 15.01.1987 року; наказом (розпорядженням) про переведення на іншу роботу від 14.05.1987 року; особовою карткою; табелями; заявою про звільнення за власним бажанням від 19.05.1993 року (а.с. 21-32).

Також позивачем надано свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця Серії НОМЕР_2 , відповідно до якого 05.05.1995 року за № 0000450 виконавчим комітетом Кіровської міською радою Луганської області проведено державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (а.с. 35).

На підтвердження сплати позивачем страхових внесків ним надано відомості про сплату страхових внесків від 22.02.2019 року та довідку про сплату збору до Пенсійного фонду України від 28.11.2013 року № 747 (а.с. 36-38, 39).

Дослідивши наведені докази, суд першої інстанції, із висновками якого погоджується суд апеляційної інстанції, зазначив наступне.

Згідно зі статтею 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів про призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Порядок № 383 регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

За приписами п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Уточнююча довідка може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відсутні відповідні записи в трудовій книжці та в тих випадках, коли такий пільговий стаж виник до 21 серпня 1992 року. Після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж - період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці.

При цьому, значення трудової книжки та результатів атестації як основних документів, що підтверджують пільговий стаж роботи, встановлено статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Дослідженням трудової книжки позивача встановлено, що у ній наявні всі необхідні записи щодо періодів роботи позивача з 23.01.1987 року по 19.05.1993 року на Шахті «Бежанівська» Виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Стахановвугілля» на посадах: підземного гірника ділянки підготовчих робот з повним робочим днем у шахті; учня прохідника підземника з повним робочим днем у шахті; підземного прохідника з повним робочим днем у шахті; підземного гірника ділянки вибухових робіт з повним робочим днем у шахті (а.с. 40-44).

Записи в трудовій книжці проведені у відповідності до вимог чинного законодавства, не містять виправлень, засвідчені відповідними печатками підприємства і дефектів їх вчинення не мають.

Крім того, позивачем надані уточнюючі довідки підприємств, що також підтверджують його роботу в спірний період з 23.01.1987 року по 19.05.1993 року на Шахті «Бежанівська» Виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Стахановвугілля». А саме: довідка про заробітну плату для обчислення пенсії, яка видана ДП «Луганськвугілля» на підставі особистих рахунків, від 25.11.2014 року № 351; доповнення до довідки про зарплату, видані ДП «Луганськвугілля» 25.11.2014 року № 352; довідки № 1 та № 2 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній; наказ (розпорядження) про прийом на роботу від 15.01.1987; наказ (розпорядження) про переведення на іншу роботу від 14.05.1987 року; особова картка; табелі; заява про звільнення за власним бажанням від 19.05.1993 року (а.с. 21-32).

В апеляційній скарзі пенсійний орган наголошує, що уточнююча довідка про підтвердження пільгового характеру роботи від 25.11.2014 року № 349 видана Державним підприємством «Луганськвугілля», яке розташоване в м. Луганськ, що нівелює її значення як належного та допустимого доказу. Проте суд апеляційної інстанції спростовую таке обґрунтування з огляду на наступне.

За приписами ч.ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207-VII (далі - Закон № 1207-VII) на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону № 1207-VII громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

За приписами ч. 2 ст. 9 Закону № 1207-VII будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Частиною 3 статті 9 Закону № 1207-VII встановлено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Тобто, відповідно до наведених норм закону, необхідною умовою для визнання незаконним акту органу, який знаходиться на тимчасово окупованій території є створення такого органу, обрання чи призначення у порядку, не передбаченому законом.

Суд зазначає, що згідно з витягом від 25.01.2019 року № з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державне підприємство «Луганськвугілля» зареєстровано як юридична особа за адресою: 03680, м. Київ, Святошинський район, пров. Приладний, 2а (зв. бік а.с. 64-70).

При цьому, на підставі наказу № 541 від 31.12.1998 року шахта «Бежановська» ліквідована та наказом № 422 від 03.08.2006 року архів шахти «Бежановська» передано ДП «Лугансьвугіллю» з 01.01.2007 року (а.с. 64).

Відповідно до наданої архівом Стаханівського регіону ДП «Луганськвугілля» довідки ОСОБА_1 працював на шахті « Бежановська » в період з 23.01.1987 року по 19.05.1993 року. Також зазначено, що особові картки ф.Т-2, накази шахти перебувають в архіві ліквідованих шахт (зв. бік а.с. 63).

Трудовий стаж позивач набув, працюючи на підприємстві, утвореному відповідно до чинного на той час законодавства, усі первинні документи, на підставі яких ОСОБА_1 отримав право на призначення пенсії, були сформовані до проведення АТО і не можуть піддаватися сумніву та позбавляти позивача права на отримання пенсії, обрахованої із заробітку, який він отримував на законних підставах, тільки через те, що Україна тимчасово не здійснює контроль на території, де він набув пільговий стаж роботи.

Окрім цього, згідно із ч. 3 ст. 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п. 53 рішення в справі «Ковач проти України» від 07 лютого 2008 року, п. 59 рішення в справі «Мельниченко проти України» від 19 жовтня 2004 року, п. 50 рішення в справі «Чуйкіна проти України» від 13 січня 2011 року, п. 54 рішення в справі «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та особу не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини, пункту 4 частини першої Європейської Соціальної хартії та частини третьої статті 46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Суд також враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. The Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacase), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

У зв`язку з чим суд вважає, що у спірних правовідносинах і при обставинах, що склались у державі, не зарахування періоду роботи позивача з 23.01.1987 року по 04.05.1993 року на шахті Шахті «Бежанівська» Виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Стахановвугілля» через те, що довідка від 25.11.2014 року № 349 видана в м. Луганську, є таким, що перешкоджає фізичній особі в реалізації її права на отримання пенсії. А відмова відповідача у призначенні пенсії на пільгових умовах не є пропорційною меті, якої прагнув досягти відповідач цією відмовою, та така відмова порушує баланс між конституційним правом позивача на соціальне забезпечення та завданням відповідача щодо перевірки правильності нарахування пенсії.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджує висновок, що відповідач безпідставно не зарахував позивачу період роботи з 23.01.1987 року по 19.05.1993 року згідно п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Щодо не зарахування ОСОБА_1 періоду провадження підприємницької діяльності з 05.05.1995 року по 31.12.2003 року, суд зазначає наступне.

Згідно із преамбулою Закону № 1058-ІV цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

За приписами частин 1, 2, 4 статті 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж - це період протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з ч. 2 ст. 11. Закону № 1058-ІV особи, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню це фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-VIII від 03 жовтня 2017 року розділ XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV доповнено пунктом 3-1 наступного змісту: «До страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: 1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Пунктом 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року, регламентовано, що період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.

Позивачем надано до суду відомості про сплату страхових внесків від 22.02.2019 року Форма ОК-5 та довідку про сплату збору до Пенсійного фонду України від 28.11.2013 року №747 (а.с. 36-39). Ці документи були в пенсійного органу під час вирішення питання щодо призначення позивачу пенсії.

Згідно з довідкою від 28.11.2013 року № 747, виданою управлінням Пенсійного фонду України в м. Кіровськ Луганської області, за період з 01.01.1999 року по 31.12.2003 року, у тому числі за роками: з 01.01.1999 року по 31.12.1999 року, з 01.01.2000 року по 31.12.2000 року, з 01.01.2001 року по 31.12.2001 року, з 01.01.2002 року по 31.12.2002 року, з 01.01.2003 року по 31.12.2003 року ОСОБА_1 сплачував збір до Пенсійного фонду України (а.с. 39).

Відомостями про сплату страхових внесків від 22.02.2019 року Форма ОК-5 підтверджено, що позивач у період з 01.01.1999 року по 31.12.2003 року сплачував страхові внески за кодом типу ставки 1.

Відповідно до Довідника кодів типів ставок страхового внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування код типу ставки 1 свідчить про те, що громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, утворених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, в об`єднаннях громадян, у фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності та інших осіб (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент) на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру

Таким чином, вказаними доказами підтверджено сплату позивачем страхових внесків за період з 01.01.1999 року по 31.12.2003 року як фізичною особою-підприємцем, що є підставою для зарахування цього періоду до його загального трудового стажу. Тому суд апеляційної інстанції спростовує доводи апеляційної скарги з цього приводу.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджує викладений в оскаржуваному судовому рішенні висновок, що рішення Рубіжанського ОУПФУ від 25.01.2019 року № 25 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не відповідає критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, та підлягає скасуванню, а позивач має право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно з вказаною нормою з 14.11.2018 року.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статями 139, 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2019 року в справі № 360/1330/19 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2019 року в справі № 360/1330/19 - залишити без змін.

Повне судове рішення - 30 липня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. Г. Гаврищук

Судді А. А. Блохін

І.В. Сіваченко