Справа № 420/2790/19
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2790/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Бойко О.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про скасування рішення та зобов`язання змінити посвідку на постійне місце проживання у зв`язку із досягненням 45 річного віку,-

І. Суть спору:

ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області в якому просила:

1. Скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області «Про скасування дозволу на імміграцію в Україну, виданого громадянці В`єтнаму ОСОБА_1 ».

1.Зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області здійснити обмін посвідки на постійне місце проживання НОМЕР_1 №0357 від 30.05.2007 року, виданої ОСОБА_1 , у зв`язку із досягненням 45 річного віку.

ІІ. Аргументи сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила наступне.

У 2007 р. ОСОБА_1 на підставі рішення №253847 отримала дозвіл на імміграцію, відповідно 30.05.2007 р. була документована посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_2 терміном дії безстроково.

У березні 2018 р., а саме 16.03.2018 р. у зв`язку із досягненням 45-річного віку, позивач звернулась до ГУ ДМС в Одеській області із заявою про обмін посвідки на постійне проживання з наданням відповідних документів, проте на сьогоднішній день жодних даних не має лише було отримано лист яким повідомлено про необхідність здачі посвідки у зв`язку із її скасуванням.

Отже, позивач вважає, що відповідач порушив її законі права та інтереси.

22.05.2019 р. ухвалою Одеський окружний адміністративний суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами загального позовного провадження.

В призначене судом на 18.07.2019р. судове засідання сторони не з`явилися.Про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та завчасно. Жодної інформації про причини неприбуття до суду не надали.

Відповідно до ч.1, п.1ч.3, ч.9 ст.205 КАС України суд, ухвалою занесеною до протоколу судового засідання, закрив підготовче провадження та продовжив розгляд справи по суті у порядку письмового провадження.

10.06.2019 р. через канцелярію суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві.

В обґрунтування відзиву представник відповідача зазначив, що відповідно до листа Департаменту у справах іноземців та осіб без громадянства Державної міграційної служби України №5100.5.3-8360/51.1-18 від 17.05.2018 про розгляд проекту рішення щодо скасування дозволу на імміграцію у Департаментів у справах іноземців та осіб без громадянства ДМС України було опрацьовано проект висновку про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянці ОСОБА_2 . У ході перевірки матеріалів справи №253847 від 09.11.2001 р. було встановлено, що ОСОБА_1 , перебуваючи на законних підставах 09.11.2001 р. звернулася до відділу ПРтаМР УМВС України в Одеській області із заявою про залишення на постійне проживання та отримання посвідки на постійне проживання в Україні на підставі абзацу 4 .4 4 розділу V Прикінцевих положень Закону України «Про імміграцію».

Також у вказаному листі зазначено, що є всі підстави рахувати надання дозволу на імміграцію в Україна громадянці ОСОБА_3 ОСОБА_1 та документування її посвідкою на постійне проживання в Україні такою, що у повному обсязі відповідають законодавству України.

Представник відповідача у відзиві зазначив, що відповідно до листа №5100.5.3-8360/51.1-18 від 17.05.2018 твердження позивача про протиправність дій щодо складання міграційним органом рішення про скасування її дозволу на імміграцію в Україні не відповідає дійсності, оскільки ГУ ДМС України в Одеській області не приймало зазначене рішення.

Згідно з ч. 9 ст.205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши письмові докази, якими вони обґрунтовуються, суд робить висновок, що адміністративний позов належить до задоволення частково. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином.

ІІІ. Обставини, встановлені судом.

Так, суд встановив, що позивач 30.05.2007 р. була документована посвідкою на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 № 0357 безстроково, орган видачі ВГІРФО ГУМВС України в Одеській області (а.с.9).

16.03.2018 р. позивач у зв`язку із досягненням 45-ти років, звернулася до відповідача із заявою про обмін посвідки на постійне проживання та вклейкою фотографії (а.с.14).

26.06.2018 р. відповідач листом повідомив позивача про те, що розпочато процедуру скасування дозволу на імміграцію в Україні, про результати якої буде повідомлено додатково (а.с.15).

Департамент у справах іноземців та осіб без громадянства Державної міграційної служби України направив відповідачу лист за №5100.5.3-8360/51.1-18 від 17.05.2018 про розгляд проекту рішення щодо скасування дозволу на імміграцію у Департаментів у справах іноземців та осіб без громадянства ДМС України було опрацьовано проект висновку про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянці ОСОБА_2 . У ході перевірки матеріалів справи №253847 від 09.11.2001 р. було встановлено, що ОСОБА_1 , перебуваючи на законних підставах 09.11.2001 р. звернулася до відділу ПРтаМР УМВС України в Одеській області із заявою про залишення на постійне проживання та отримання посвідки на постійне проживання в Україні на підставі абзацу 4 .4 4 розділу V Прикінцевих положень Закону України «Про імміграцію» (а.с.100-101).

Також у вказаному листі зазначено, що є всі підстави рахувати надання дозволу на імміграцію в Україна громадянці ОСОБА_4 та документування її посвідкою на постійне проживання в Україні такою, що у повному обсязі відповідають законодавству України.

Таким чином, Департамент у справах іноземців та осіб без громадянства Державної міграційної служби України не погоджує рішення про скасування позивачу ІНФОРМАЦІЯ_1 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , дозволу на імміграцію.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

ІV Джерела права та висновки суду.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства можуть відповідно до Закону України «Про імміграцію» іммігрувати в Україну на постійне проживання.

Згідноз ст.2 Закону України «Про імміграцію`питання імміграції регулюються Конституцією України, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, що не повинні їм суперечити. Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила міжнародного договору України.

Статтею 1 Закону України Про імміграцію визначено, що імміграція-це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання; іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання; дозвіл на імміграцію - рішення, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про імміграцію» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції: 1) організовує роботу з прийняття заяв разом із визначеними цим Законом документами щодо надання дозволу на імміграцію від осіб, які перебувають в Україні на законних підставах; 2) організовує роботу з перевірки правильності оформлення документів щодо надання дозволу на імміграцію, виконання умов для надання такого дозволу, відсутності підстав для відмови у його наданні; 3) організовує роботу з прийняття рішень про надання дозволу на імміграцію, про відмову у наданні дозволу на імміграцію, про скасування дозволу на імміграцію та видання копій цих рішень особам, яких вони стосуються; 4) організовує роботу з видання та вилучення у випадках, передбачених цим Законом, посвідок на постійне проживання; 5) забезпечує ведення обліку осіб, які подали заяви про надання дозволу на імміграцію, та осіб, яким надано такий дозвіл.

Порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 321 від 25.04.2018 року (далі - Порядок №321).

Відповідно до п. 1 Порядку № 321 посвідка на постійне проживання (далі - посвідка) є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.

Посвідка оформляється іноземцям або особам без громадянства, які мають дозвіл на імміграцію в Україну або до прийняття рішення про припинення громадянства України постійно проживали на території України і після прийняття такого рішення залишилися постійно проживати на її території.

Згідно з пп.5 п.7 Порядку №321, посвідка на постійне проживання належить обміну у разі досягнення 25 та 45 річного віку, а п.62 цього Порядку передбачено, що рішення про відмову у видачі, обміні посвідки іноземцеві та особі без громадянства приймається у разі:

1) іноземець або особа без громадянства мають посвідку чи посвідку на тимчасове проживання (крім випадків обміну посвідки або оформлення посвідки іноземцю або особі без громадянства, які тимчасово проживали на території України на підставі посвідки на тимчасове проживання), посвідчення біженця чи посвідчення особи, якій надано додатковий захист, які є дійсними на день звернення;

2) іноземець або особа без громадянства перебувають на території України з порушенням встановленого строку перебування або щодо них діє невиконане рішення уповноваженого державного органу про примусове повернення, примусове видворення або заборону в`їзду;

3) дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують надану іноземцем або особою без громадянства інформацію;

4) встановлено належність особи до громадянства України;

5) за видачею посвідки звернувся законний представник, який не має документально підтверджених повноважень для її отримання;

6) іноземцем або особою без громадянства подано не в повному обсязі або з порушенням строків, визначених пунктами 17 і 18 цього Порядку, документи та інформацію, необхідні для оформлення і видачі посвідки;

7) отримано від Національної поліції, СБУ, іншого державного органу інформацію про те, що дії іноземця та особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні;

8) паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, підроблений, зіпсований або не відповідає встановленому зразку чи належить іншій особі або строк його дії закінчився;

9) встановлено факт подання іноземцем або особою без громадянства завідомо неправдивих відомостей, підроблених документів або встановлено факт скасування наданого їм дозволу на імміграцію;

10) виявлено факти невиконання іноземцем або особою без громадянства рішення суду чи державних органів, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або вони мають інші майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи ті, що пов`язані з попереднім видворенням за межі України, у тому числі після закінчення строку заборони подальшого в`їзду в Україну;

11) в інших випадках, передбачених законом.

Наказом МВС від 15.07.2013 р. №681 затверджений Тимчасовий порядок розгляду заяв для оформлення посвідки на постійне та тимчасове проживання (далі Порядок №681)

Згідно з п. 4.5, 4.6 Порядку № 681 працівник територіального органу чи підрозділу ДМС України при надходженні заяви про обмін посвідки перевіряє наявність підстав для обміну посвідки, звіряє відомості про іноземців чи осіб без громадянства, указані в їхніх паспортних документах, з даними, що містяться в цих заявах, перевіряє відсутність підстав для прийняття рішення про відмову у видачі посвідки, передбачених пунктом 17 Порядку № 251.

Після прийняття рішення матеріали, які стали підставою для обміну посвідки, долучаються до справи, на підставі якої посвідка видавалася вперше. У разі якщо посвідка видавалася одним територіальним органом (підрозділом) ДМС України, а обмін посвідки провадиться іншим органом (при зміні місця проживання), то до органу, який видав посвідку вперше, надсилається повідомлення про видачу нової посвідки, а недійсна посвідка - для знищення.

За результатами розгляду заяви у строк не більше семи днів (для посвідки на постійне проживання) і п`ятнадцяти днів (для посвідки на тимчасове проживання) з дня подачі всіх визначених цим Тимчасовим порядком документів начальниками (або їх заступниками) територіальних органів чи підрозділів ДМС України приймається рішення про видачу або відмову у видачі нової посвідки, яке затверджується Головою ДМС, а у разі його відсутності - заступником Голови ДМС України чи начальником територіального органу або підрозділу ДМС України чи його заступником приймається рішення про видачу або відмову у видачі нової посвідки.

Про прийняте рішення робиться відмітка в заяві із зазначенням терміну (у разі обміну посвідки на тимчасове проживання), до якого видається посвідка, або про причини відмови в її видачі.

На підставі встановлених обставин у справі та сукупного аналізу правових норм, суд робить висновок, що позовна вимога про скасування рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області «Про скасування дозволу на імміграцію в Україну, виданого громадянці В`єтнаму ОСОБА_5 » не належить до задоволення, виходячи з наступного.

З огляду на лист Департаменту у справах іноземців та осіб без громадянства ДМС України від 08.08.2018р., зазначений орган не погодив проект висновку про скасування дозволу позивачу на імміграцію в Україну, відповідно - відповідач не приймав рішення про скасування ОСОБА_1 дозволу на імміграцію в Україну (а.с.100-101). Таким чином, суд робить висновок про відсутність рішення, яке позивач просить скасувати.

Проте, суд зазначає, що незважаючи на відмову скасувати дозвіл на імміграції, відповідач не довів суду, що було прийняте рішення про видачу нової посвідки. Станом на день розгляду даної адміністративної справи обмін довідок не відбувся. Таким чином, суд робить висновок про порушення відповідачем 7-ми денного строку розгляду заяви, встановленого Порядком №681.

Так, з огляду на матеріали справи, суд зазначає, що позивач з заявою про обмін наявної в неї посвідки на постійне проживання в Україні звернулася до відповідача, ще 16.03.2018 р. Однак на час розгляду справи відповідач не прийняв рішення щодо розгляду заяви позивача по суті та не надав жодного доказу, які б підтверджували обмін посвідки позивача у зв`язку з досягненням нею 45-ти років. При цьому суд звертає увагу на те, що в листі Департаменту у справах іноземців та осіб без громадянства ДМС України від 08.08.2018р., даний орган зазначає, що подані позивачем документи у строк, а також те, що є всі підстави рахувати надання дозволу на імміграцію в Україну позивачу та документування її посвідкою на постійне місце проживання в Україні такими, що у повному обсязі відповідають законодавству України.

Згідно з ч.2 ст.9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як роз`яснив Верховний Суд України у пункті 3 постанови Пленуму №14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення", вихід за межі позовних вимог - це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. З цього випливає, що вихід за межі позовних вимог можливий за наступних умов: лише у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, оскільки лише в цьому випадку відбувається захист прав та інтересів позивача; повний захист прав позивач неможливий у спосіб, про який просить позивач. Повнота захисту полягає в ефективності відновлення його прав; вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна заява.

На підставі вищевикладеного суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність позивача, щодо порушення строків розгляду заяви позивача та нездійснення обміну посвідки.

Зурахуванням встановленого судом факту звернення позивача, у встановленому законом порядку із заявою про обмін посвідки на постійне проживання в Україні, а також вчиненнявідповідачем бездіяльності під час розгляду заяви позивача, суд робить висновок про можливість відновлення порушеного права позивача шляхом визнання протиправною бездіяльність Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, щодо порушення строків розгляду заяви позивача про обмін посвідки на постійне проживання та зобов`язання його здійснити ОСОБА_6 Тхукобмін посвідки на постійне проживання в Україні у зв`язку із досягнення 45-річного віку.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд робить висновок про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючисьст.ст2, 139, 161, 255, 293, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, щодо порушення строків розгляду заяви позивача про обмін посвідки на постійне проживання.

3.Зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області здійснити обмін посвідки на постійне місце проживання ОД №0357 від 30.05.2007 року, виданої ОСОБА_1 , у зв`язку із досягненням 45 річного віку.

4. У решті позовних вимог відмовити.

5.Стягнути з Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім),40 грн.

6.Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення`КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

7. Позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 .

ВідповідачГоловне управління ДМС в Одеській області, адреса: 65045, м. Одеса, вул. Преображенська,44, .

Суддя : О.Я. Бойко

.