Справа № 161/4426/19
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2019-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/6820/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

Судової-Хомюк Н.М.,

секретаря судового засідання Цар М.М.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Луцької міської ради на рішення Волинського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Дмитрук В.В.), ухвалене у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження у м.Луцьку 24 травня 2019 року у справі №161/4426/19 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

15.03.2019 ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради (далі Департамент), просила зобов`язати відповідача призначити субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива з жовтня 2018 року.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 24 травня 2019 року позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення комісії з питань призначення державних соціальних допомог Департаменту соціальної політики Луцької міської ради, оформленого протоколом від 31.01.2019 №3, в частині відмови ОСОБА_1 у призначенні субсидії; зобов`язано Департамент соціальної політики Луцької міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення субсидії із урахуванням висновків, викладених у рішенні суду. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що на момент звернення позивача із заявою про призначення субсидії (05.11.2018) автомобіль FIAT QUBO 2013 року випуску перебував у власності чоловіка позивача більше п`яти років, що, відповідно, вказує на те, що з дати випуску вказаного автомобіля минуло більше п`яти років. Посилання представника відповідача у відзиві на те, що другою підставою для відмови у призначенні субсидії є найм житла, суд першої інстанції вважав необґрунтованим, оскільки ні з протоколу №3 від 31.01.2019, ні з листа Департаменту соціальної політики від 06.02.2019 №11.6-5/386/2019 «Про рішення комісії» не вбачається такої підстави відмови, а лише зазначено, що вказана обставина слугувала причиною звернення позивача із заявою про призначення субсидії. З огляду на викладене, суд першої інстанції вважав, що відповідачем не доведено правомірності прийнятого рішення, тому вимога позивача про визнання протиправним та скасування рішення, оформленого протоколом від 31.01.2019 №3, в частині відмови позивачу у призначенні субсидії є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Водночас, суд першої інстанції зазначив, що вимога позивача про зобов`язання призначити субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива з жовтня 2018 року є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому не підлягає задоволенню.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Департамент соціальної політики Луцької міської ради подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 24 травня 2019 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що Департамент соціальної політики листом від 06.02.2019 повідомив позивача про відмову у призначенні субсидій за наявності двох підстав: найму житла та володіння транспортним засобом, з дати випуску якого минуло менше 5 років. Скаржник вказує, що у матеріалах справи відсутня інформація про точну дату випуску автомобіля, тоді як у технічному паспорті зазначено рік випуску 2013, тобто 5 років з дати випуску автомобіля марки FIAT QUBO 2013 року випуску спливає 31.12.2018. Скаржник вказує, що при розгляді звернення позивача членами Комісії встановлено ряд обставин, які впливають на призначення субсидії. Зазначає, що призначення субсидії є правом, а не обов`язком Комісії. Вказує, що оскаржуване рішення є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, вказавши, що апеляційну скаргу не визнає, вважає таку безпідставною,

Учасники справи в судове засідання не з`явились, явку повноважних представників не забезпечили, належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно з статтею 230 КАС України секретарем судового засідання забезпечено ведення протоколу судового засідання.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що 05.11.2018 ОСОБА_1 звернулась в Департамент соціальної політики Луцької міської ради із заявою про призначення житлової субсидії та подала Декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулись за призначенням житлової субсидії.

Листом Департаменту від 06.02.2019 №11.6-5/386/2019 ОСОБА_1 повідомлено, що заява щодо призначення субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 №848 зі змінами та доповненнями, як особі, яка не зареєстрована в житловому приміщенні (будинку), але фактично проживає у ньому на підставі договору найму (оренди) житла, та по причині, що будь-хто із складу домогосподарства або член сім`ї особи із складу домогосподарства має у своєму володінні транспортний засіб, що підлягає державній реєстрації і з дати випуску якого минуло менше п`яти років (крім мопеда), розглянута на засіданні комісії з питань призначення державних соціальних допомог (протокол від 31.01.2019 №3). Враховуючи подані документи, акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, комісією прийнято рішення відмовити в призначенні субсидії.

Лист Департаменту від 22.09.2019 №Ю-173/060/10:12 із роз`ясненнями аналогічного змісту скеровано ОСОБА_1 за результатами розгляду звернення.

Вважаючи відмову у призначенні субсидії протиправною, ОСОБА_1 звернулась із позовом до суду

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Умови призначення та порядок надання громадянам житлових субсидій встановлено Положенням про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848, в редакції чинній на час звернення позивача із заявою про призначення житлової субсидії (далі Положення №848).

Згідно з пунктом 1 Положення №848 житлова субсидія є безповоротною адресною державною соціальною допомогою громадянам - мешканцям домогосподарств, що проживають в житлових приміщеннях (будинках) і не можуть самотужки платити за житлово-комунальні послуги, оплачувати витрати на управління багатоквартирним будинком.

Відповідно до пункту 4 Положення №848 житлові субсидії призначаються за наявності різниці між розміром плати за житлово-комунальні послуги та/або скраплений газ, тверде та рідке пічне побутове паливо, за абонентське обслуговування для споживачів комунальних послуг, що надаються у багатоквартирних будинках за індивідуальними договорами, внесків за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку, внеску/платежу об`єднанню на оплату витрат на управління багатоквартирним будинком у межах соціальної норми житла, соціальних нормативів житлово-комунальних послуг, скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, витрат на управління багатоквартирним будинком (далі - соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування) і розміром обов`язкового відсотка платежу, визначеного в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 8 Положення №848 житлова субсидія призначається одному із членів домогосподарства, які зареєстровані в житловому приміщенні (будинку). За рішенням комісії житлова субсидія може призначатися одному із членів домогосподарства, які не зареєстровані в житловому приміщенні (будинку), але фактично проживають у ньому на підставі договору найму (оренди) житла (далі - орендарі).

Рішення про призначення (відмову в призначенні) житлової субсидії у випадках, передбачених абзацами другим і третім цього пункту, приймається комісією на підставі акта обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства.

Відповідно до пункту 9 Положення №848 житлова субсидія розраховується на всіх членів домогосподарства. До складу домогосподарства включаються всі особи, що зареєстровані в житловому приміщенні (будинку), на яких розраховуються соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування і доходи яких враховуються під час призначення житлової субсидії.

Під час призначення житлової субсидії враховуються також доходи членів сім`ї особи із складу домогосподарства у разі, коли їх зареєстроване (фактичне) місце проживання відмінне від адреси домогосподарства. При цьому соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування за адресою домогосподарства на таких осіб не розраховуються.

Згідно з пунктом 13 Положення №848 для призначення житлової субсидії громадянин, особа якого посвідчується паспортом або іншим документом, подає структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання (орендарі, внутрішньо переміщені особи - за фактичним місцем проживання): заяву про призначення житлової субсидії за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - заява); декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - декларація); довідки про доходи - у разі зазначення в декларації доходів, інформація про які відсутня у ДФС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування тощо і відповідно до законодавства не може бути отримана за запитом структурного підрозділу з питань соціального захисту населення у порядку, встановленому цим Положенням. У разі неможливості підтвердити такі доходи довідкою до декларації додається письмове пояснення із зазначенням їх розміру; договір найму (оренди) житла (у разі наявності).

Підпунктом 2 пункту 6 Положення №848 встановлено, що житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо будь-хто із складу домогосподарства або член сім`ї особи із складу домогосподарства має у своєму володінні транспортний засіб, що підлягає державній реєстрації і з дати випуску якого минуло менше п`яти років (крім мопеда).

При цьому не враховуються транспортні засоби, одержані безоплатно чи придбані на пільгових умовах через структурні підрозділи з питань соціального захисту населення, у тому числі за рахунок грошової допомоги на придбання автомобіля.

Наявність (відсутність) у власності або володінні зазначених осіб транспортних засобів зазначається у декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії.

Відповідно до пункту 7 Положення №848 за наявності умов, зазначених у пункті 6 цього Положення, житлову субсидію може бути призначено за рішенням комісії виходячи з конкретних обставин, що склалися. Рішення про призначення (відмову в призначенні) житлової субсидії в таких випадках приймається комісією на підставі акта обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства.

Як вірно встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, позивач звернулась у Департамент соціальної політики про призначення житлової субсидії як особі, яка не зареєстрована в житловому приміщенні (будинку), але фактично проживає у ньому на підставі договору найму (оренди) житла.

У Декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії позивач вказала про перебування у власності чоловіка ОСОБА_2 транспортного засобу марки FIAT QUBO, рік випуску 10.04.2013.

Як зазначено у Акті обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 28.01.2019 ОСОБА_1 є власником гаража та садового будинку, проживає разом з родиною у квартирі свекрухи за договором оренди, сплачує комунальні послуги згідно з квитанції та орендну плату.

Так, рішенням комісії з питань призначення державних соціальних допомог Департаменту соціальної політики, оформленого протоколом №3 від 31.01.2019, відмовлено у призначенні ОСОБА_1 субсидії.

Як вбачається зі змісту рішення, яким відмовлено у призначенні ОСОБА_1 субсидії, та листа Департаменту соціальної політики від 06.02.2019 №11.6-5/386/2019, причиною відмови стало саме перебування у власності члена сім`ї позивача зазначеного транспортного засобу, що підлягає державній реєстрації і з дати випуску якого минуло менше п`яти років.

У апеляційній скарзі скаржник вказує, що так як точна дата випуску автомобіля відсутня, то слід застосовувати загальне правило обчислення календарного року з 01 січня по 31 грудня, котрий триває 365 (366) днів.

Такі аргументи скаржника суд апеляційної інстанції вважає безпідставними з огляду на наступне.

Рік виготовлення транспортного засобу - календарна дата виготовлення транспортного засобу (день, місяць, рік). У разі можливості встановлення календарної дати випуску конкретного легкового автомобіля початок перебігу та завершення п`ятирічного строку не може бути ототожнено з календарним роком (відлік якого розпочинається 1 січня і завершується 31 грудня кожного року), адже цей строк (вік автомобіля) починає свій перебіг на наступний день від дати випуску автомобілю і збігає в останній день п`ятого послідовного року.

Якщо на транспортні засоби уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видані реєстраційні документи, що дають право їх експлуатувати, вони вважаються використовуваними. Перша реєстрація транспортного засобу реєстрація транспортного засобу, яка здійснюється уповноваженими державними органами України щодо цього транспортного засобу в Україні вперше.

Згідно з долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 дата першої реєстрації автомобіля марки FIAT модель QUBO 10.04.2013.

Оскільки дата випуску легкового автомобіля передує даті першої реєстрації транспортного засобу, то суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції, що на момент звернення позивача із заявою про призначення субсидії (05.11.2018) автомобіль марки FIAT модель QUBO 2013 року випуску перебував у власності чоловіка позивача більше п`яти років (10.04.2013 - день реєстрації), що свідчить про те, що з дати випуску вказаного автомобіля минуло більше п`яти років.

Вказане підтверджується і листом Міністерства соціальної політики України від 29.11.2018 №3784/0/186-18, у якому на звернення позивача щодо призначення субсидії повідомлено, що якщо з дати реєстрації транспортного засобу, яка зазначена в технічному паспорті, минуло 5 років (що свідчить про те, що автомобілю більше п`яти років), субсидія призначається на загальних підставах.

Щодо аргументів скаржника про те, що іншими підставами для відмови у призначенні субсидії є : найм житла, наявність у власності іншого нерухомого майна та отримання доходу від підприємницької діяльності, то суд апеляційної інстанції вважає такі необґрунтованим, оскільки ні у протоколі №3 від 31.01.2019, ні у листі Департаменту соціальної політики від 06.02.2019 №11.6-5/386/2019 «Про рішення комісії» таких підстав відмови не зазначено.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку що відповідачем не доведено правомірності прийнятого рішення, тому вимога позивача про визнання протиправним та скасування рішення, оформленого протоколом від 31.01.2019 №3, в частині відмови ОСОБА_1 у призначенні субсидії є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Оскільки позивач не оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови, то така, в силу приписів статті 308 КАС України, не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судом першої інстанції у рішенні викладено мотиви протиправності відмови позивачу у призначенні субсидії, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 230, 241, 243, 308, 310, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Луцької міської ради залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 24 травня 2019 року у справі №161/4426/19 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Cуддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді М. А. Пліш
Н. М. Судова-Хомюк
Повне судове рішення складено 01.08.2019