Справа № 754/16294/18
Суддя: Галась І. А.
Дата ухвалення: 2019-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/73/19
РІШЕННЯ

Іменем України

10 червня 2019 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого - судді Галась І.А.,

при секретарі - Дмитрієвій А.

розглянувши у відкритому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора лейтенанта поліції УПП у Харківській області Департаменту патрульної поліції Павлюка Максима Петровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до інспектора лейтенанта поліції УПП у Харківській області Департаменту патрульної поліції Павлюка Максима Петровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Вимоги адміністративного позову обґрунтовано наступним.

07.11.2018 року близько 11:30 год., він, керуючи автомобілем Мазда 6 НОМЕР_1 , був зупинений інспектором лейтенантом поліції УПП у Харківській області Департаменту патрульної поліції Павлюком Максимом Петровичем. Відносно позивача складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

У вказаній постанові зазначено, що він, ОСОБА_1 , 07.11.2018 року о 14.07 по Харківській, автодорога МОЗ 437к керував Мазда 6 по дорозі з двостороннім рухом, яка має дві смуги для руху в одному напрямку, здійснив виїзд та рух по призначеній для зустрічного руху бік дороги, чим порушив п. 11.4. ПДР - на дорозі з двостороннім рухом, що найменше 2 смуги в одному напрямку заборонено виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги. Зазначеною постановою притягнено до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Вважає постанову від 07.11.2018 року незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Повідомляє суд, про те, що, він дійсно обганяв транспортний засіб, але не виїжджав на зустрічну смугу. Коли його зупинив лейтенант поліції, щоб зупинитися на узбіччі, ОСОБА_1 оглянув місце де буде безпечно зупинятися та побачив, що стояв патрульний автомобіль поліції та автомобіль Жигулі. Зупинившись десь біля 30 метрів від патрульного ОСОБА_1 хотів здати назад по узбіччю, щоб поліцейський довго не йшов до нього, але побачив, що позаду нього стоїть саме ця жигулі, яку він побачив спочатку. Підійшовши, працівник поліції, сказав позивачу, що той порушив ПДД і, що ця жигулі і є тією автівкою, котрою він обігнав по зустрічній смузі, і водій цієї жигулі згоден бути свідком правопорушення.

На це обвинувачення, позивач запитав поліцейського, яким чином він обігнав транспортний засіб, який вже стояв біля патрульної автівки та попросив поліцейського надати йому відеофіксацію. Поліцейський сказав, що відеофіксації в нього нема і, що йому достатньо і доказу свідка для винесення постанови. Вказано, що також ОСОБА_1 неодноразово просив поліцейського назвати законну причину зупинки та показати відеофіксацію, але поліцейський біля 30 хвилин не відповідав позивачу і завжди відходив до свідка. Зазначає, що поліцейським Павлюком М . П . було порушено ст. 268 КупАП, а саме розгляд справи був не в присутності позивача, а саме допит свідка проходив в патрульній автівці без участі ОСОБА_1 .

Вказано працівником поліції було грубо порушено ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Звертає увагу, що в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 07.11.2018 жодних доказів фото- чи відеофіксації, порушення позивачем ПДР інспектором патрульної поліції не зазначено.

Посилаючись на викладені обставини справи, позивач просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 07.11.2018, що складена інспектором лейтенантом поліції УПП у м. Києві Департаменту патрульної поліції Павлюком Максимом Петровичем.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 21 листопада 2018 року відкрито провадження в справі. Призначено справу до розгляду в позовному провадженні. Визначено строк для подання Відзиву відповідача до 25 червня 2018 року (а.с.8).

Відзив на адміністративний позов в порядку ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) Відповідачем подано не було.

В судовому засіданні Позивач позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позові і просив їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач - інспектор лейтенант поліції УПП у Харківській області Департаменту патрульної поліції Павлюк Максим Петрович до судового засідання неодноразово не з`являвся. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи. Причини неявки суд не повідомляв.

Відповідно до ст. 194 КАС України судовий розгляд адміністративної справи здійснюється в судовому засіданні з викликом учасників справи, а згідно із ст. 205 ч. 3 п. 2 КАС України у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши вступне слово позивача, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності та які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 07 листопада 2018 року інспектором лейтенантом поліції УПП у Харківській області Департаменту патрульної поліції Павлюком Максимом Петровичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Вказаною постановою позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.

Згідно оскаржуваної постанови, 07 листопада 2018 року ОСОБА_1 , 14:07 год. по Харківській, автодорога МОЗ 437к керував автомобілем Мазда 6, по дорозі з двостороннім рухом, яка має дві смуги для руху в одному напрямку, здійснив виїзд та рух по призначеній для зустрічного руху бік дороги, чим порушив п. 11.4. ПДР України.

Позивач вважає, що дії відповідача щодо винесення постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, є протиправними,оскільки не порушував п.11.4. ПДР України

Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цьогоЗакону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР.

Пунктом 11.4 ПДР на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги.

Згідно статті 9КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна чи необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 статті 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Статтею 40Закону України «Про Національну поліцію» від02.07.2015№ 580-VIII визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Відповідачем суду не додано жодного доказу на підтвердження факту вчинення позивачем 07.11.2018 року адміністративного правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху.

Крім того, згідно з частиною 1статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

У положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного та справедливого розгляду справи, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу і стадією розгляду справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Всупереч зазначеним нормам, оскаржувана постанова від 07 листопада 2018 року не містить жодного посилання на докази, якими керувався уповноважений орган при винесенні постанови.

Застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується також на правових висновках, які зробив Конституційний Суд України у своєму рішенні у справі №23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року.

Положеннями ч. 2ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст.79 КАС України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Положеннями ст.159 КАС України встановлено, що, зокрема, відзив на позовну заяву є заявою по суті. Подання заяв по суті є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до вимог статті 7КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

За змістом ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а в силу ст. 77 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень тягар доведення правомірності рішень, дій чи бездіяльності покладений на відповідача.

Так, згідно ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що жодних належних та допустимих доказів, передбачених ст.251 КУпАП, відповідачем в підтвердження існування підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2ст. 122 КУпАП не надано.

Будучі належним чином повідомленим про розгляд справи Відповідач до судового засідання не з`являвся та доказів в обґрунтування заперечень суду не надав, правомірність свого рішення не довів, розпорядившись своїм правом на власний розсуд.

Будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови не надано.

Так єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем в порушення вимог ст. 77 КАС України не надано доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови.

Оскільки доказів відповідачем не надано, то суд, враховуючи презумпцію невинуватості, закріплену КУпАП та Конституцією України, виходить з того, що показання позивача з приводу конкретних обставин його дій на дорозі не спростовані і відповідають дійсності, і у такому випадку не доведено наявність складу адміністративного правопорушення, за яке позивач притягнутий до відповідальності, у зв`язку з чим постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Керуючись ст.ст.139,241-246,250, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до інспектора лейтенанта поліції УПП у Харківській області Департаменту патрульної поліції Павлюка Максима Петровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), винесену 07 листопада 2018 року інспектором лейтенантом поліції УПП у Харківській області Департаменту патрульної поліції Павлюком Максимом Петровичем.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: