Справа № 480/2214/19
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2019-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2019 р. Справа № 480/2214/19

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гелети С.М.,

за участю секретаря судового засідання - Високос Я.С.

представника відповідача Бундюк Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Сумській області), в якій просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача в особі ОСОБА_2 щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії з 01.04.2006 згідно з п. "в" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи та віднесеному до категорії 1; зобов`язати відповідача в особі ОСОБА_2 провести перерахунок пенсії з урахуванням вимог п. "в" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 01.04.2006 по теперішній час з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, та забезпечити їх виплату одним платежем в повному обсязі. Також позивач просив суд зобов`язати відповідача подати до суду звіт про виконання судового рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 1994 року є пенсіонером, отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". На початку 2018 року позивач дізнався, що йому як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії при призначенні пенсії не враховані вимоги п. "в" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в редакції, що була чинною на момент призначення позивачу пенсії по інвалідності в березні 2006 року. Інвалідність встановлена у зв`язку з участю в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Позивач звертався до ГУ ПФУ в Сумській області для проведення перерахунку його пенсії як потерпілому внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії. Відповідач відмовив у проведенні такого перерахунку і така відмова була оскаржена позивачем до суду. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.11.2018 відповідача зобов`язано повторно розглянути заяву ОСОБА_1 стосовно перерахунку пенсії згідно з п. "в" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Рішенням від 07.12.2018 № 88 ГУ ПФУ в Сумській області відмовило позивачу в проведенні перерахунку його пенсії у зв`язку із чим ОСОБА_1 вдруге звернувся до суду. Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 04.04.2019 ГУ ПФУ в Сумській області було зобов`язано повторно розглянути заяву ОСОБА_1 .

Однак, рішенням від 20.05.2019 № 15 ГУ ПФУ в Сумській області відмовило позивачу в проведенні перерахунку посилаючись на те, що з 01.04.2006 позивача переведено на отримання пенсії по інвалідності з групи.

Позивач не погоджується із таким рішенням органу Пенсійного фонду у зв`язку із чим звернувся до суду за захистом своїх прав.

Представник відповідача подав до суду відзив у якому проти позовних вимог заперечує, просить відмовити в їх задоволенні. Також зазначив, що на обліку в головному управлінні позивач перебуває з 01.01.2007, отримує пенсію по інвалідності (3 група). За матеріалами пенсійної справи, переданої з УМВС України в Сумській області, позивач звільнений зі служби у запас через хворобу. При цьому посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни 3 групи позивачу видано 06.04.2006, а посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії 19.04.2006 року, тобто після прийняття Закону України від 04.04.2006 № 3591-IV, яким виключено положення про збільшення розміру пенсії особам, зазначеним в п. п. "а", "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", які брали участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС під час проходження служби і віднесені до категорії 1.

Ухвалою від 21.06.2019 судом відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою від 22.07.2019 по справі призначено судове засідання.

Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, просила суд відмовити в їх задоволенні.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що наказом УВС Сумської області від 08.07.1994 № 82 о/с позивача звільнено з органів внутрішніх справ за ст. 64 п. "б" - через хворобу (а.с. 11). Пенсія ОСОБА_1 призначена в розмірі 58 % сум грошового забезпечення (а.с. 12).

На момент звільнення зі служби позивач був особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії, що підтверджується копією посвідчення від 14.01.1993 № 051356 (а.с. 3 зворот. стор.).

Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК Серії АС № 008763 від 06.04.2006 позивачу встановлена 3 група інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 15).

19.04.2006 позивачу видано посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) (а.с. 3)

Оскільки, розмір пенсії позивача за вислугу років (58 % від суми грошового забезпечення) був менше, ніж розмір пенсії по інвалідності (60 % від суми грошового забезпечення), то управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області було проведено перерахунок та призначено позивачу пенсію по інвалідності з 24.03.2006 (а.с. 28).

ОСОБА_3 неодноразово звертався до ГУ ПФУ в Сумській області із заявами про перерахунок його пенсії, при цьому позивач відмовляв у проведенні такого перерахунку, посилаючись на те, що позивачу призначена пенсія по інвалідності розмір якої є більшим за розмір пенсії за вислугу років, тому підстави для перерахунку пенсії відсутні.

Не погодившись із відмовою щодо відсутності причин перерахунку його пенсії, позивач звернувся до суду.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 26.07.2018 по справі № 818/1993/18 позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Сумській області задоволено частково. Зобов`язано ГУ ПФУ в Сумській області перерахувати ОСОБА_1 з червня 1995 розмір пенсії з урахуванням вартості продовольчого пайка. В задоволенні вимог щодо перерахунку пенсії на підставі п. "в" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" відмовлено (а.с. 44-48).

Однак, постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.11.2018 рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.07.2018 по справі № 818/1993/18 скасовано в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 щодо перерахунку пенсії за п. "в" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

В цій частині прийняте нове рішення, яким зобов`язано ГУ ПФУ в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.04.2018 щодо перерахунку пенсії за п. "в" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та прийняти за результатами розгляду відповідне рішення.

Рішення від 26.07.2018 в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 щодо перерахунку пенсії, призначеної за п. "а" ст. 12 та п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" змінено в частині підстав та мотивів відмови у задоволенні позову. В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.07.2018 залишено без змін (а.с. 49-51).

На виконання вказаних судових рішень, ГУ ПФУ в Сумській області було прийнято рішення від 07.12.2018 № 88 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю правових підстав (а.с. 51 зворот. стор.).

Не погодившись із таким рішенням, ОСОБА_1 звернувся до суду.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 04.04.2019 по справі № 480/705/19 позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Сумській області задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Сумській області від 07.12.2018 року № 88. Зобов`язано ГУ ПФУ в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.04.2018 (а.с. 60-63).

Повторно розглянувши заяву ОСОБА_1 від 12.04.2018, ГУ ПФУ в Сумській області було прийнято рішення від 20.05.2019 № 15, яким позивачу відмовлено у перерахунку пенсії.

Обґрунтовуючи своє рішення від 20.05.2019 № 15 відповідач зазначив, що управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області пенсія за вислугу років заявнику була призначена з 08.07.1994 року.

Відповідно до Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 № 302 (далі - Положення), документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації, є посвідчення.

Посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 3 категорії отримано 14.01.1993 року. На його підставі була встановлена додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, внаслідок ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 3 категорії та збільшено розмір пенсії на 5 %, як було передбачено законодавством, чинним на момент призначення пенсії.

Особою з інвалідністю 3 групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС заявника було визнано з 24.03.2006 року.

Статтею 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" передбачено проведення перерахунків пенсій з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.

Враховуючи зазначене, ОСОБА_1 з 01.04.2006 року управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області було переведено на отримання пенсії по інвалідності 3 групи.

Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни 3 групи ОСОБА_1 видано 06.04.2006 року, а посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії 19.04.2006 року.

Таким чином, управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області, враховуючи статті 13, 51 зазначеного вище Закону, встановлена додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, внаслідок ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії з 01.05.2006 року, тобто, після набрання Законом України № 3591-IV законної сили, яким виключено положення щодо збільшення розміру пенсії особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені, зокрема до категорії 1 на 10 відсотків (а.с. 64).

Суд не погоджується із таким рішенням ГУ ПФУ в Сумській області від 20.05.2019 № 15 та зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України - військовослужбовців Збройних Сил України, Прикордонних військ України, Національної гвардії України, Управління державної охорони, інших військових формувань, що створюються Верховною Радою України, Служби безпеки України, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України та членів їх сімей, а також військовослужбовців колишніх Збройних Сил СРСР, органів державної безпеки і внутрішніх справ СРСР та членів їх сімей, визначені в Законі України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції, що діяла на час призначення пенсії).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції, чинній на час призначення пенсії) особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі і на службі в органах внутрішніх справ мають право на довічну пенсію за вислугою років служби.

Згідно з п. "а" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції, чинній на час призначення пенсії) право на пенсію за вислугою строків служби мають, особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають на день звільнення зі служби вислугу на військовій службі або на службі в органах внутрішніх справ 20 років і більше.

Пунктом "а" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції, чинній на час призначення пенсії) встановлено, що особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Згідно з п. "в" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції, чинній на час призначення пенсії) особам, зазначеним у пунктах "а" і "б" цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 і 4 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Як встановлено судом, Пенсія ОСОБА_1 призначена за вислугу років в розмірі 58 % сум грошового забезпечення (50 % - за 20 років вислуги + 3 % за 1 рік вислуги понад 20 років + 5 % як особі яка брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби 3 категорії).

З 24.03.2006 позивачу встановлена 3 група інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (1 категорії).

Відповідно до абз. 2 ст. 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.

Таким чином, з 01.04.2006 розмір пенсії ОСОБА_1 повинен становити 63 % грошового забезпечення (50 % - за 20 років вислуги + 3 % за 1 рік вислуги понад 20 років + 10 % як особі яка брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби 1 категорії, відповідно до п. "в" ст. 13 Закону).

Аналогічного висновку дійшов суд при розгляді справи № 480/705/19 в рішенні від 04.04.2019, яке сторонами не оскаржувалося, із висновками суду, викладеними в даному рішенні сторони погодилися. Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом

В судовому засіданні представник відповідача підтвердила, що дійсно судове рішення по справі № 480/705/19 не сповнювалося ГУ ПФУ в Сумській області, при повторному розгляді заяви позивача висновки суду по даній справі не були враховані, посторонок було відмовлено в задоволенні такої заяви.

Посилання ГУ ПФУ в Сумській області на норми Закону України від 04.04.2006 № 3591-ІV "Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців" щодо внесення змін до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" суд вважає необґрунтованими, оскільки зазначений закон набрав чинності 29.04.2006, а інвалідність позивачу встановлена 26.03.2006 як така, що пов`язання із виконанням обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Тобто позивач необґрунтовано пов`язує право ОСОБА_1 на перерахунок пенсії із фактом видачі йому посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, а не з фактом встановлення йому інвалідності 3 групи.

Звернувшись до суду позивач просить визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Сумській області щодо відмови в проведенні перерахунку його пенсії з 01.04.2006 згідно з п. "в" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Суд зазначає, що бездіяльність є пасивною формою поведінки суб`єкта владних повноважень за якої такий суб`єкт не вчиняє жодних дій, які він має вчинити відповідно до закону. В даному випадку щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії ГУ ПФУ в Сумській області було прийнято рішення від 20.05.2019 № 15, що свідчить про відсутність протиправної бездіяльності з боку відповідача, натомість має місце прийняття відповідного рішення тобто вчинення активних дій, таким чином позовні вимоги щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, враховуючи положення ч. 2 ст. 9 КАС України, для повного захисту прав позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та скасувати рішення ГУ ПФУ в Сумській області від 20.05.2019 № 15.

Враховуючи вищевикладені обставини, відповідач повинен здійснити перерахунок та виплату пенсії із 01.04.2006 з розрахунку того, що розмір пенсії ОСОБА_1 повинен становити 63 % грошового забезпечення (50 % - за 20 років вислуги + 3 % за 1 рік вислуги понад 20 років + 10 % як особі яка брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби 1 категорії, відповідно до п. "в" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб") із врахуванням всіх виплачених сум.

Крім того, стосовно строку звернення до суду, судом враховуються наступне. Кодекс адміністративного судочинства України є загальним законом яким врегульовані строки звернення до адміністративного суду за захистом прав. Натомість спеціальним законом, яким врегульовані правовідносини щодо пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби та строки перерахунку пенсій, врегульовані Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Згідно ч. 3 ст. 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Судом встановлено, що на перерахунок та виплату пенсії позивач набув право з 01.04.2006, але не проведений саме з вини державного органу, тобто право позивача на зазначений перерахунок не обмежено будь-яким строком.

При цьому суд відмовляє в задоволенні вимог позивача щодо проведення перерахунку його пенсії з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, та забезпечити їх виплату одним платежем в повному обсязі, оскільки такі вимоги є передчасними з огляду на таке.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно зі ст. 2 вказаного Закону компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться) (стаття 3).

Статтею 4 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" визначено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Частиною 2 ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", ст. 2 Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходу у зв`язку з порушенням їх виплати" компенсації, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів, у тому числі пенсії. При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією, у даному випадку - органом пенсійного фонду, добровільно чи на виконання судового рішення.

В даному випадку позивач просить нарахувати компенсацію втрати частини грошових доходів на суму, яка на момент розгляду справи не нарахована та не виплачена позивачу.

Суд зазначає, що компенсація втрати частини доходів може бути нарахована лише на ту частину заборгованості, яка була фактично виплачена позивачу та в місяць виплати такої заборгованості. При цьому вимога щодо виплати компенсації одним платежем є питанням виконання судового рішення, яке не може бути вирішено при ухваленні самого рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові колегії суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 18.11.2014 у справі № 21- 518а14.

Суд також відмовляє в задоволенні вимог в частині зобов`язання відповідача подати до суду звіт про виконання судового рішення.

Так, ч. 1 ст. 382 КАС України встановлено, що суд, який ухвалив рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Тобто вказаною нормою встановлено право, а не обов`язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, проти якого ухвалено рішення, подати у встановлений судом строк звіт про його виконання. Проаналізувавши обставини справи, суд не вбачає достатніх підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по вказаній адміністративній справі. Доказів того, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення суду, яке є обов`язковим для виконання, матеріали справи не містять.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 243-246, 255, 293, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Скасувати рішення Головного управління пенсійного фонду України в Сумській області № 15 від 20.05.2019.

Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Сумській області із врахуванням висновків суду по даній справі здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з урахуванням вимог п. "в" ст. 13 Закону України № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 01.04.2006 із врахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 30.07.2019.

Суддя С.М. Гелета