Справа № 400/3107/18
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/3107/18

Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.

Місце та час укладення судового рішення «---», м. Миколаїв

Повний текст судового рішення складений 05.02.2019р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Градовського Ю.М., Яковлєва О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Заводського відділу Державної виконавчої служби м.Миколаїва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

13.12.2018р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Заводської Державної виконавчої служби м.Миколаїва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 21.08.2018р. у виконавчому провадженні ВП №55353222.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не було вжито жодних заходів щодо повернення стягувачу суми заборгованості. 21.08.2018 державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу без виконання. На цей час жодних коштів сплачено не було. В подальшому між позивачем та стягувачем було укладено угоду про визначення розміру зобов`язань та порядок його виконання. Стягувач звернувся до приватного виконавця, який відкрив інше виконавче провадження, у межах якого з позивача було стягнуто кошти у повному обсязі на погашення заборгованості. Крім того, саме за цим виконавчим провадженням позивач сплатила винагороду приватному виконавцю у сумі 17880,13грн.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 05.02.2019р. в задоволенні позову відмовлено, з підстав того, що частина 3 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII є спеціальною нормою, яка регулює окремі випадки стягнення виконавчого збору, а тому загальні правила встановлені частинами 1 та 2 статті 27 зазначеного закону - не можуть застосовуватися. Отже, при поверненні виконавчого документу, виконавчий збір з боржника стягується незалежно від фактичного виконання погашення заборгованості.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи та неправильне застосування норм матеріального права, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати і ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Апелянт посилається на неможливість одночасного стягнення з неї як з боржника виконавчого збору та винагороди приватного виконавця, оскільки державним виконавцем не було здійснено жодних дій по виконавчому провадженню.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що 30.10.2017р. Заводський районний суд м.Миколаєва видав виконавчий лист №487/8801/14-ц по стягненню з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «Банк «Форум» заборгованість за кредитним договором №14/08/02/10-Anewv від 18.09.2008р. 7248,97 доларів США, що еквівалентно 134183,30грн., що включає заборгованість по кредиту у розмірі 5399,80 доларів США, заборгованість по відсотках у розмірі 1849,17 доларів США, пеню за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків у розмірі 50000грн., штраф за порушення зобов`язання по страхуванню предмету застави у розмірі 5000грн.

14.12.2017р. державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області відкрито виконавче провадження №55353222 по стягненню з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Форум» заборгованості в сумі 189183,30грн.

25.05.2018р. на підставі ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва по виконавчому провадженню №55353222 було замінено стягувача ПАТ «Банк «Форум» на правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Женева». /а.с.13/

21.08.2018р. державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з поданням заяви про повернення виконавчого документу без виконання. /а.с.15/

Того ж дня, державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у розмірі 18918,33грн. по виконавчому провадженню №55353222. /а.с.10/

В подальшому стягувач звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області, яким 24.09.2018 було відкрито виконавче провадження №57287557. /а.с.16/

16.10.2018 ОСОБА_1 сплачено основну винагороду приватному виконавцю в сумі 17880,13грн. /а.с.24/

Того ж дня, приватним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №57287557 у зв`язку з погашенням ОСОБА_1 заборгованості та фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. /а.с.22-23/

Не погоджуючись з прийнятою постановою про стягнення виконавчого збору, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо безпідставності позовних вимог виходячи з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі їх невиконання у добровільному порядку регулюються Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).

Відповідно до ст.1 Закону №1404-VIII (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону № 1404-VIII, державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Частиною 1 ст.11 Закону № 1404-VIII, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 26 вказаного Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону № 1404-VIII , примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з ч.5 ст.26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Положеннями вказаної статті визначено виключний перелік підстав за яких виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Крім того, частиною дев`ятою статті 27 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

З аналізу вказаної норми, колегія суддів приходить до висновку, що частина перша та друга статті 27 Закону №1404-VIII встановлюють загальні правила стягнення виконавчого збору виконавцем.

Разом з тим, ця стаття передбачає винятковий перелік підстав, коли виконавчий збір не стягується.

Згідно частини третьої статті 40 Закону №1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що частина третя статті 40 Закону №1404-VIII є спеціальною нормою, яка регулює окремі випадки стягнення виконавчого збору, а тому загальні правила встановлені частинами першою та другою статті 27 зазначеного закону - не можуть застосовуватися.

Аналізуючи норми вищенаведеного законодавства з примусового виконання судових рішень, колегія суддів приходить до висновку, що примусове виконання судового рішення розпочинається з моменту прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження, якщо інше не передбачено законом. Під час вчинення виконавчих дій виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначається про стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

При цьому, норми статті 27 вказаного Закону містять вичерпний перелік підстав та умови за якими виконавчий збір не стягується, зокрема, визначено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, за умови, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 30.05.2018р. по справі № 808/3791/16 та постанові від 18.10.2018р. по справі №442/2670/17.

До того ж судова колегія приходить до висновку, що неправильності доводів позивача, стосовно неможливості стягнення виконавчого збору та винагороди приватного виконавця, оскільки вони за своєю сутністю є різними платежами і спільними між ними є тільки порядок їх стягнення, що встановлюється ч. 3 ст. 45 Закону №1404-VIII.

Так, відповідно до ст. 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби, який стягується з боржника до Державного бюджету України. Розмір виконавчого збору встановлений законом №1404-VIII. Водночас, відповідно до положень ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють виконання судових рішень і рішень інших органів» за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода, яка складається з основної та додаткової, при цьому розмір основної винагороди встановлюється Кабінетом Міністрів України. Таким чином розмір винагороди приватного виконавця може бути відмінним від розмірів виконавчого збору, а при виконанні рішень зобов`язального характеру є різним.

Таким чином суд першої інстанції, прийшов до правильного висновку, щодо правомірності постанови про стягнення виконавчого збору.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 287, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий суддя Крусян А.В.
Судді Градовський Ю.М. Яковлєв О.В.