Справа № 560/202/19
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2019-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/202/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шевчук О.П.

Суддя-доповідач - Моніч Б.С.

23 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Моніча Б.С.

суддів: Капустинського М.М. Охрімчук І.Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Довганюк В.В.,

сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних санкцій,

В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В січні 2019 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Хмельницькій області в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 02.01.2019 №02551303, від 02.01.2019 №, від 02.01.2019 №, від 02.01.2019 №, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 02.01.2019 № Ф-, рішення № від 02.01.2019 про застосування штрафних санкцій.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕНННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2019 року адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 02.01.2019 форми "Р" №02551303, в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем : податок на додану вартість, на суму 55667 (п`ятдесят п`ять тисяч шістсот шістдесят сім) грн 27 коп., в тому числі : 44533 (сорок чотири тисячі п`ятсот тридцять три) грн 82 коп.- за податковим зобов`язанням та 11133 ( одинадцять тисяч сто тридцять три) грн 45 коп. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір в сумі 278 (двісті сімдесят вісім) грн 34 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Хмельницькій області.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Судом встановлено, що посадовими особами ГУ ДФС у Хмельницькій області на підставі наказу №3027 від 25.10.2018 та повідомлення від 25.10.2018 №1261 в порядку ст.75, ст.77 Податкового кодексу України, проведено планову виїзну документальну перевірку ФОП ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків, зборів (обов`язкових платежів) за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2017.

За результатом проведеної перевірки складено Акт від 1663/22-01-13-03/ від 28.11.2018, яким встановлено порушення норм податкового законодавства, а саме: - п. 164.1 ст. 164, п. 177.2, п.п. 177.4.1, 177.4.5, 177.4.6 п. 177.4 ст. 177 Податкового Кодексу України, ФОП ОСОБА_1 у перевіряєвмому періоді завищено показник витрат, відповідно занижено чистий оподатковуваний дохід у сумі - 110684,28 грн у т.ч. по періодах: - в податковому періоді 2017 рік у сумі 110684,28 грн, у зв`язку із чим проведеного перерахунку за 2017 рік ФОП ОСОБА_1 не утримано та не перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2017 рік у сумі 19923,17 грн, в т.ч. по періодах: 2017 рік - в сумі 19923,17 грн; - п. 4 ч. 1 ст. 4, п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 5 ст. 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VІ з внесеними змінами та доповненнями, ФОП ОСОБА_1 занижено об`єкт оподаткування податком на доходи фізичних осіб, відповідно і єдиного соціального внеску у 2017 році. За результатами перевірки підлягає донарахуванню - 17872,66 грн єдиного соціального внеску в т.ч. по періодах: жовтень 2017 року в сумі 7441,48 грн, листопад 2017 року, в сумі 5601,47 грн, грудень 2017 року, в сумі 4829,71 грн; - п.164.1 ст.164, п.177.2, п.п.177.4.1, 177.4.5, 177.4.6 п.177.4 ст.177, п.п.1.4 п.16/1 Підрозділу Інші перехідні положення Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI ФОП ОСОБА_1 у перевіряємому періоді занижено показник чистого доходу, відповідно занижено суму військового збору у сумі - 1660,27 грн у т.ч. по періодах: - в податковому періоді 2017 рік у сумі 1660,27 грн. - п.187.1., ст.187, п.п.198.5. г) п.198.5, ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-УІ із змінами та доповненнями, ФОП ОСОБА_1 не включено до складу податкових зобов`язань з податку на додану вартість обсяг реалізації по вищезазначених ТМЦ в сумі 333901,00 грн (обсяг), сума ПДВ 66780,00 грн, в т.ч. пволення, а рішення суду без змін.

Не погодившись з висновками Акту перевірки, позивачем подано заперечення стосовно скасування висновків акту перевірки від 28.11.2018 до ГУ ДФС у Хмельницькій області.

Від Головного управління ДФС у Хмельницькій області надано відповідь на заперечення від 28.12.2018, у якій зазначено, що висновки Акту перевірки необхідно залишити без змін, а заперечення без задоволення.

На підставі висновків акту перевірки відповідач прийняв податкові повідомлення-рішення від 02.01.2019 №02551303, якими встановлено порушення п. 187.1 ст. 187, п.п. 198.5, г)п. 198.5, ст. 198 ПК України, за платежем - ПДВ - на суму 83 475 грн. 00 коп. (за податковими зобов`язаннями - 66 780 грн. 00 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями -16 695 грн. 00 коп.); податкове повідомлення-рішення від 02.01.2019 №, яким встановлено порушення п. 164.1 ст. 164, п.177.2 п. п. 177.4.1, 177.4.5, 177.4.6, 177.4 ст.177 ПК України, за платежем - податок на доходи фіз. осіб, що сплачуються фіз. особами за результатами річного декларування - на суму 24903 грн. 96 коп. (за податковими зобов`язаннями - 19923 грн. 17 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями - 4980 грн. 79 коп.); податкове повідомлення-рішення від 02.01.2019 №, яким встановлено порушення п. 164.1 ст. 164, п.177.2 п. п. 177.4.1, 177.4.5, 177.4.6, 177.4 ст.177 , п. п. 1.4 п.16і Підрозділу 10 інші перехідні положення ПК України, за платежем - 20 військовий збір - на суму 2075 грн. 34 коп. ( за податковими зобов`язаннями - 1660 грн. 27 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями - 415 грн. 07 коп.); податкове повідомлення-рішення від 02.01.2019 №, яким встановлено порушення п.63.3 ст.63 ПК України, п.8.4 "Порядку обліку платників податків і зборів", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №1588 від 09.12.2011, за - адміністративні штрафи та інші санкції (надх. коштів, контроль за справлянням яких закріплено за ГУ ДФС - рай. - на суму - 170 грн. 00 коп.; вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 02.01.2019 № Ф-, заборгованості зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені, в сумі - 17 872 грн. 66 коп.; рішення № від 02.01.2019 про застосування штрафних санкцій за донарахуванням відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, виявлено порушення ч. 4, п. 1, ст. 4, ч.2, п.1 ст.7, п.11. ст.8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціального страхування" , а рішення суду без змін.

Не погодившись з винесеними рішеннями та вимогою, позивач оскаржив їх в судовому порядку.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, виходив з того, що податкові повідомлення-рішення №, №, №, вимога про сплату боргу № Ф- та рішення № про застосування штрафних санкцій не підлягають скасуванню, оскільки прийняті відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначений Конституцією та законами України та позивач лише частково довів позовні вимоги, а суб`єкт владних повноважень, який заперечує проти позову, не довів, що діяв у межах Закону при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 02.01.2019 форми "Р" №02551303, в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем : податок на додану вартість, на суму 55667 грн 27 коп.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить судове рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати і ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач вказує на помилковість висновку суду першої інстанції, що Податковий кодекс України не передбачає можливість фізичній особі-підприємцю при визначенні об`єкта оподаткування включати до витрат витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, до яких відносяться вантажні автомобілі навіть при наявності усіх первинних документів.

Зазначає, що підставами для віднесення до складу витрат сум витрат, понесених на придбання товарів (робіт, послуг), є сукупність таких умов, як реальне (фактичне) придбання товарів (робіт, послуг), використання їх у власній господарській діяльності, а також документальне підтвердження понесених витрат.

Позивач наголошує, що стаття 34 Закону України "Про автомобільний транспорт" прямо зобов`язує автомобільного перевізника утримувати в належному технічному стані транспортні засоби, забезпечувати їх контроль технічного і санітарного стану перед виїздом на маршрут. Для проходження технічного огляду для ФОП потрібно привести транспортний засіб в технічно справний стан, згідно переліку робіт, які наведено в п. 3.5 "Положення про технічне обслуговування і ремонт дорожніх транспортних засобів автомобільного транспорту" для чого позивачем було понесено витрати на закупівлю і встановлення перерахованих ТМЦ та послуг.

Позивач вказує, що витрати віднесені виключно на вантажні автомобілі, які використовуються для здійснення підприємницької діяльності.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених ст. 308 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Основного Закону визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України) від 02 грудня 2010 року №2755-17.

Підпункт 16.1.4. пункту 16.1 статті 16 ПК України передбачає, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 56.1 статті 56 ПК України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Стосовно правомірності прийняття податкового повідомлення-рішення від 02.01.2019 року форми "Р" №02551303 яким визначено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 83475,00 грн. (в т. ч. за податковими зобов`язаннями - в сумі 66780,00 грн., штрафні санкції - в сумі 16695,00 грн.), колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог пункту 198.5. статті 198 ПК України передбачено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) та місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Господарською діяльністю згідно з пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України є діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

За результатами проведеного аналізу придбання та реалізації ТМЦ за перевіряємий період встановлено, що ФОП ОСОБА_1 протягом 2015 року не були в подальшому реалізовані та не використовувались у господарській діяльності підприємця ТМЦ, що придбані у ФОП ОСОБА_2 та у ТОВ "Мережа сервісних станцій "ТІДІСІ-ДАЛЬНОБОЙ" на загальну суму - 333901,00 грн, в т.ч. ПДВ 66780 грн.

Придбані ТМЦ за листопад-грудень 2015 року передано в зону АТО, що підтверджено листом - подякою Військової частини НОМЕР_2 від 13.12.2018 №2573, в якому вказано, що ТМЦ передані до Військової частини на протязі грудня 2015 року.

Оскільки придбані за листопад-грудень 2015 року ТМЦ відсутні у залишку станом на 31.12.2015, то позивач відповідно до вимог п.198.5 ст.198 ПК України зобов`язаний був визначити зобов`язання по ТМЦ, що перестали використовуватись в господарській діяльності та задекларувати в податковій декларації за грудень 2015 року.

Згідно з п.44.1 ст.44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до п.44.3 ст.44 ПК України, платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

При цьому, п.102.1 ст.102 ПК України визначено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Водночас, суд першої інстанції вірно зазначив, працівники ГУ ДФС у Хмельницькій області не мали права проводити документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 в частині що стосувалась періоду з січня по вересень 2015 року, оскільки даний період не підпадає в термін 1095 днів визначених ПК України для проведення перевірки, а отже останні не мали права визначати грошові зобов`язання позивачу.

З 01.07.2015 до п.198.5 ст.198 ПК України, внесено зміни відповідно до Закону України від 28.12.2014 р. № 71-VIII, згідно яких податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах, зокрема придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання.

Оскільки, позивачем придбано ТМЦ до липня 2015 року, а отже відповідач не мав права визначати зобов`язання позивачу до 01.07.2015, а лише коригувати податковий кредит, однак що стосується періоду після липня 2015 року, то в даному випадку відповідач правомірно визначив позивачу податкове зобов`язання, оскільки позивач не використав придбані ТМЦ у власній господарській діяльності. Період з липня по вересень 2015 року не входить в визначений п.102.1 ст.102 ПК України строк 1095 днів для нарахування податкового зобов`язання.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що податкове повідомлення-рішення від 02.01.2019 форми "Р" №02551303 є протиправним та підлягає скасуванню, в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем : податок на додану вартість, на суму 55667 грн 27 коп., в тому числі : 44533 грн 82 коп.- за податковим зобов`язанням та 11133 грн 45 коп. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Колегія суддів вважає також вірним висновок суду першої інстанції щодо правомірності податкового повідомлення-рішення № від 02.01.2019, яким встановлено порушення п.63.3 ст.63 ПК України, п.8.4 "Порядку обліку платників податків і зборів", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №1588 від 09.12.2011 та визначено суму штрафних санкцій в сумі 170,00 грн.

Відповідно до пункту 63.3 статті 63 ПК України з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Об`єктом оподаткування відповідно до пункту 22.1 статті 22 ПК України можуть бути майно, товари, доход (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, із наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.

Відповідно до п.8.1 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 09 грудня 2011 року №1588 із змінами та доповненнями, платник податків зобов`язаний повідомляти про об`єкти оподаткування та об`єкти, пов`язані з оподаткуванням до контролюючих органів за основним місцем обліку.

Згідно додатку № 10 до вказаного Порядку, яким є повідомлення за формою №20-ОПП, які повинні подавати всі платники податків - як юридичні, так і фізичні особи - підприємці в разі наявності, виникнення, зміни типу об`єкта оподаткування.

При цьому, основною метою запровадження форми №20-ОПП є отримання від платників податків інформації про всі наявні в них об`єкти майна, їх місцезнаходження, переміщення та стан, у якому вони фактично перебувають (використовуються, тимчасово не використовуються, не використовуються тощо).

Повідомлення про об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за формою №20-ОПП, подається до органу доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дати оформлення договору купівлі-продажу, оренди чи іншого документа на право володіння, користування або розпорядження об`єктом оподаткування.

Повідомлення про об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за формою №20-ОПП, подається до органу доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дати оформлення договору купівлі-продажу, оренди чи іншого документа на право володіння, користування або розпорядження об`єктом оподаткування.

Встановлено, що підставою для прийняття податкових повідомлень-рішень від 02.01.2019 №, №, №, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 02.01.2019 № Ф- та рішення № від 02.01.2019 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску слугував висновок відповідача про заниження оподатковуваного (чистого) доходу, що призвело до відповідного заниження бази нарахування податку на прибуток фізичних осіб, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та військового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами проведеної перевірки посадовими особами встановлено, що основним видом діяльності позивача є "Вантажний автомобільний транспорт, що також підтверджується інформацією Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 23.04.2019.

Згідно інформації які містяться в акті перевірки, позивач у господарській діяльності використовує транспортні засоби, в тому й числі вантажні автомобілі, такі як: RENAULT НОМЕР_3 свідоцтво НОМЕР_4 від 01.09.2015, INTERNATIONAL НОМЕР_5 свідоцтво НОМЕР_6 від 23.04.2015, RENAULT НОМЕР_7 свідоцтво НОМЕР_8 від 22.09.2015, RENAULT MAGNUM 440 НОМЕР_9 свідоцтво CAO 218539 від 13.10.2012, MAN 18410 TGA НОМЕР_10 свідоцтво НОМЕР_11 від 27.05.2017, DAF TE95XF НОМЕР_12 свідоцтво НОМЕР_13 від 20.08.2009, MAN 18.430 НОМЕР_14 свідоцтво САЕ 487881 від 16.03.2011, DAF FT85CF 380 НОМЕР_15 свідоцтво СРГ 882958 від 01.08.2008, DAF 95XF НОМЕР_16 свідоцтво НОМЕР_17 від 01.04.2016, MAN 19.403 НОМЕР_18 свідоцтво НОМЕР_19 від 23.02.2017, DAF TE95XF НОМЕР_20 свідоцтво НОМЕР_21 від 03.07.2015.

Згідно Книги обліку доходів та витрат за 2017 рік позивачем включено до складу витрат в жовтні листопаді та грудні 2017 року витрати пов`язані з придбанням запчастин до вантажних автомобілів, про що зазначено в графі 6 Книги обліку.

Про підтвердження даного факту свідчать надані позивачем копії Актів заміни запасних частин та деталей, які містяться в матеріалах справи.

Перевіркою встановлено, що станом на 31.12.2017 запчастини на загальну суму 110 684,28 грн, на залишках у ФОП ОСОБА_1 відсутні так як встановлені на автомобілі, що використовуються ним у господарській діяльності, причому такі дії щодо встановлення придбаних запчастин на автомобілі позивача підтверджується Актами заміни (установки) запасних частин та деталей.

Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, регулюється ст. 177 ПК України.

Відповідно до п.177.2. ст.177.2 ПК України, об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно пп.177.4.1. - 177.4.4., п.177.4 ст.177 ПК України, до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать: - витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат; - витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); - суми податків, зборів, які пов`язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов`язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця; - інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту,

Починаючи з 01.01.2017 п.177.4 ст.177 ПК України доповнено нормами, а саме пп.177.4.5 та 177.4.6 згідно із Законом № 1797-VІІІ від 21.12.2016, відповідно до яких передбачено, що з 01.01.2017 року не включаються до складу витрат підприємця: - витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; - витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; - витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею; - документально не підтверджені витрати.

У відповідності до пп.177.4.6, п.177.4 ст. 177 ПК України фізичні особи-підприємці на загальній системі оподаткування мають право (за власним бажанням) включати до складу витрат, пов`язаних з провадженням їх господарської діяльності, амортизаційні відрахування з відповідним веденням окремого обліку таких витрат. При цьому не підлягають амортизації такі основні засоби подвійного призначення: земельні ділянки; об`єкти житлової нерухомості; легкові та вантажні автомобілі.

Отже Податковий кодекс України не передбачає можливість фізичній особі-підприємцю при визначенні об`єкта оподаткування включати до витрат, витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення до яких відносяться вантажні автомобілі, навіть при наявності усіх первинних документів.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ФОП ОСОБА_1 безпідставно віднесено до складу витрат декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік, вартість придбаних автомобільних запчастин на загальну суму 110684,28 грн, а тому за результатами проведеного перерахунку за 2017 рік ФОП ОСОБА_1 не утримано та не перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2017 рік у сумі 19923,17 грн, в т.ч. по періодах: 2017 рік - в сумі 19923,17 грн.

Оскільки позивачем занижено податкові зобов`язання по податку з доходів фізичних осіб за результатами річного декларування, податковим органом правомірно застосовано до позивача штрафні санкції у відповідності до статті 123 ПК України, та штрафні санкції у розмірі 25% від суми визначеного податкового зобов`язання.

В частині висновку податкового органу щодо необхідності донарахування позивачу грошового зобов`язання з сплати військового збору військового збору, на суму 1660,27 грн. та штрафної санкції у розмірі 415,07 грн колегія суддів зазначає наступне.

Законом України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи, який набрав чинності з 01.01.2015, внесено зміни до Податкового кодексу України у частині оподаткування військовим збором.

Відповідно до п. 161 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень Кодексу оподаткування військовим збором подовжено до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України.

Об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені ст. 163 Кодексу (п.п. 1.2 п. 161 підрозділу 10 розділу XX ПК України).

При цьому ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного пп. 1.2 цього пункту (пп. 1.3 п. 16 1 підрозділу 10 розділу XX ПК України).

В даному випадку, податковим органом встановлено заниження суми чистого оподаткованого доходу у розмірі 110684,28 грн, що в свою чергу понесло заниження військового збору на суму 1660,27 грн.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає правомірним податкове повідомлення-рішення від 02.01.2019 №.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначенні Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Необхідно також зазначити, що згідно ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон), платниками єдиного внеску є зокрема, фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно.

Відповідно до п.2 ст.7 Закону передбачено, що для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5 1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Згідно ч.5 ст.8 Закону визначено, що Єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Як встановлено перевіркою та підтверджується матеріалами справи, позивачем занижено суму чистого оподатковуваного доходу за 2017 рік в сумі 110684,28 грн, а отже позивачем в порушення п.4 ч.1 ст.4, п.2 ч.1 ст.7, ч.5 ст.8 Закону занижено і суму єдиного внеску, що підлягає сплаті у 2017 році в сумі 17872,66 грн, в т.ч.: жовтень 2017 року, в сумі 7441,48 грн, листопад 2017 року в сумі 5601,47 грн, грудень 2017 року в сумі 4829,71 грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податковим органом правомірно винесено ФОП Яковлєву оскаржувану вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 02.01.2019 №Ф-, заборгованості зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені в сумі 17872,66 грн.

Відповідно до вимог пункту 3 частини 11 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", передбачено, що за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більше як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Оскільки під час проведеної податковим органом перевірки виявлено заниження суми єдиного внеску, що підлягає сплаті у 2017 році в сумі 17872,66 грн, в т.ч.: жовтень 2017 року, в сумі 7441,48 грн, листопад 2017 року в сумі 5601,47 грн, грудень 2017 року в сумі 4829,71 грн, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо правомірності рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 1787,27 грн.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Відповідно до вимог ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування не вбачається, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі 01 серпня 2019 року.

Головуючий Моніч Б.С.

Судді Капустинський М.М. Охрімчук І.Г.