Справа № 826/17558/18
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2019-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 липня 2019 року № 826/17558/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Клименчук Н.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом Головного управління ДФС у Харківській області

до Публічного акціонерного товариства "Компанія "Райз"

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної фіскальної служби у Харківській області звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Компанія "Райз", в якому просить суд:

- стягнути до бюджету України кошти у розмірі 18 805,04 грн. в рахунок погашення податкового боргу з Публічного акціонерного товариства "Компанія "Райз", , податкова адреса: пр. Перемоги, буд. 121 "В", Святошинський район, м. Київ, 03115, з усіх відкритих розрахункових рахунків.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.10.2018 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та зобов`язано відповідача надати відзив протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідачем у визначений судом строк відзив на позовну заяву не надано, заяви про визнання позову також до суду не надходило.

Як вбачається з матеріалів справи, надіслану на адресу відповідача рекомендованим листом № 050 копію вищевказаної ухвали отримано останнім 05.11.2018.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні справи щодо стягнення грошових сум, що ґрунтуються на рішеннях суб`єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження та сума яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Згідно частини третьої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

З огляду на викладене вище та відсутність клопотань сторін про розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається в порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у справі матеріалів (у письмовому провадженні).

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Публічне акціонерне товариство «Компанія «Райз» зареєстровано в якості суб`єкта господарювання, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідач як платник податків перебуває на обліку в Південній об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, за Публічним акціонерним товариством «Компанія «Райз» обліковується податковий борг у сумі 18 805,04 грн. по орендній платі з юридичних осіб, а саме:

- 9402,52 грн. за податковою декларацією № від 16.02.2018 року терміном сплати 30.05.2018;

- 9402,52 грн. за податковою декларацією № від 16.02.2018 року терміном сплати 30.06.2018.

З матеріалів справи випливає, що відповідачу надіслано податкову вимогу від 04 грудня 2017 року №73027-17 з часу встановлення якої податковий борг платника не переривався.

Вказана вимогу отримана відповідачем за податковою адресою (згідно декларацій) 27.12.2017, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за №988. Однак, суму податкового боргу відповідачем не сплачено.

У зв`язку з несплатою відповідачем податкової заборгованості, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 67 Конституції України відповідач зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах встановлених законом.

Згідно з статтею 15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (підпункт 14.1.39 пункт 14.1 стаття 14 Податкового кодексу України).

Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк (підпункт 14.1.156 пункт 14.1 стаття 14 Податкового кодексу України).

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання (підпункт 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Виконанням податкового обов`язку згідно пункту 38.1 статті 38 Податкового кодексу України є сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визнається податковим боргом.

Податковий період, порядок обчислення орендної плати за земельні ділянки, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 розділу ХІІІ Податкового кодексу України (пункт 288.7 статті 288 Податкового кодексу України).

У відповідності до пункту 285.1 статті 285 Податкового кодексу України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Згідно із пунктом 286.2 статті 286 розділу ХІІІ Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 Податкового кодексу України, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій.

Податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця (пункт 287.3 статті 287 розділу ХІІІ Податкового кодексу України).

Згідно з матеріалів справи податковий борг по орендній платі з юридичних осіб в розмірі 18 805,04 грн. виник на підставі самостійно визначених грошових зобов`язань за податковою декларацією № від 16 лютого 2018 року з терміном сплати до 30 травня 2018 року на суму 9402,52 грн. та за податковою декларацією № від 16 лютого 2018 року з терміном сплати до 30 червня 2018 року на суму 9402,52 грн.

Згідно пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

З матеріалів справи вбачається, що 20 грудня 2017 року відповідачу надіслано податкову вимогу від 04 грудня 2017 року №73027-17 з часу встановлення якої податковий борг платника не переривався.

Вказану податкову вимогу платником податків у визначеному законом порядку не оскаржено та недійсною не визнано. В добровільному порядку заборгованість відповідачем не погашено.

Згідно із пунктом 59.5 статті 59 Податкового кодексу України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідно до припису норми підпункту 14.1.137 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, орган стягнення - державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до пунктів 95.1, 95.2 статті 95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі його недостатності-шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до норм статті 95 Податкового кодексу України податкова заборгованість платника податків стягується органами державної податкової служби на підставі рішення суду шляхом: стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків; реалізації майна платника податків, що перебуває у податковій заставі; стягнення коштів за рахунок готівки, що належить платнику податків.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи сума заборгованості є узгодженою та у встановлені строки до бюджету не сплаченою, тобто визнається сумою податкового боргу.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з частиною 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Станом на день розгляду справи сума податкового боргу відповідача в розмірі 18 805,04 грн. є узгодженою та у встановлені законом строки не сплаченою, тому відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визнається сумою податкового боргу. Доказів зворотного відповідачем не подано, а судом не встановлено.

Відповідно до ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Між тим, суд повторно зазначає, що всупереч вимогам ч. 1 ст. 77 КАС України, відповідачем не надано суду жодних, у розумінні ст. 73 КАС України, доказів, які б надали суду можливість пересвідчитись у сплаті відповідачем узгоджених сум податкових зобов`язань, визначених відповідачем самостійно у податкових деклараціях.

З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області є обґрунтованими, підтверджуються наявними у справі доказами та підлягають до задоволення.

При цьому, відповідно до частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки, під час розгляду даної справи, свідки судом не залучались та судові експертизи не призначались, суд вважає за необхідне зазначити, що судові витрати понесені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 72-73, 76-77, 139, 143, 243-246, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області задовольнити повністю.

2. Стягнути з рахунків у банках Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз» (03115, м. Київ, просп. Перемоги, буд. 121 «В», ), що обслуговують такого платника податків та за рахунок готівки, що належить Публічному акціонерному товариству «Компанія «Райз» до Державного бюджету України податковий борг в сумі 18 805,04 (вісімнадцять тисяч вісімсот п`ять) гривень 04 коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення встановленого ст. 295 КАС України строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Н.М. Клименчук