Справа № 400/2840/18
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2019-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2019 р. № 400/2840/18
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мельника О.М. розглянув у спрощеному провадженні в письмовому порядку адміністративну справу

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю "Південьтрансбуд", вул. Адміральська, 9,Миколаїв,54030

до відповідача:Головного управління ДФС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м.Миколаїв,54001

про:визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 13.06.2018 № , № ,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Південьтрансбуд" (надалі позивач, ТОВ «Південьтрансбуд») звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Миколаївській області (надалі відповідач, Управління) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 13.06.2017 року № , № .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення є такими, що прийняті з порушенням вимог Податкового кодексу України. Позивач зазначив, що під час перевірки податковий орган прийшов до помилкового висновку про несвоєчасну сплату ТОВ «Південьтрансбуд» узгоджених сум податкових зобов`язань з податку на додану вартість на підставі поданих податкових декларацій з податку на додану вартість. Позивачем дотримано правил адміністрування ПДВ. У системі електронного адміністрування ПДВ наявна переплата, а тому за позивачем не може рахуватися борг. Крім того, вказав, що відповідач протиправно списав з електронного рахунку грошових коштів несплачені донараховані штрафні санкції по ППР та пеню за рахунок коштів, сплачених платником як сум для погашення узгодженого грошового зобов`язання з ПДВ за листопад 2015 року.

Ухвалою від 23.11.2018 року Миколаївський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 400/2840/18 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник відповідача позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні з підстав правомірності оскаржуваних податкових повідомлень - рішень. Заначив, що при проведенні камеральної перевірки дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати податкових (грошових) зобов`язань з податку на додану вартість, встановлено факти порушення платником податків - ТОВ «Південьтрансбуд» граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання, що призвело до виникнення автоматично розрахованих штрафних (фінансових) санкцій у сумі 212 218, 42 грн. Також представник відповідача зазначив, що Управління, приймаючи оскаржуване рішення, діяло на підставі та у межах визначених повноважень, а відтак підстави для скасування даних рішень відсутні.

Відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі -КАС України), суд здійснив розгляд справи у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них фактичні дані, суд, встановив наступне.

ТОВ «Південьтрансбуд» є платником податку на додану вартість.

На підставі підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75, статті 76 Податкового кодексу України Управлінням проведено камеральну перевірку своєчасності сплати податкових (грошових) зобов`язань з податку на додану вартість, за результатами якої складено відповідний акт перевірки №2934/14-29-12-03-06/33436869 від 08.05.2018 року.

За результатами перевірки встановлено порушення граничних строків сплати (перерахування) узгоджених сум грошових зобов`язань з податку на додану вартість протягом строків, визначених статтею 57 Податкового кодексу України. Дані камеральної перевірки свідчать про порушення термінів сплати узгоджених сум грошових зобов`язань з податку на додану вартість, відповідальність за що передбачена пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України.

13.06.2018 року Головним управлінням ДФС у Миколаївській області прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на підставі статті 126 Податкового кодексу України за затримку 146, 151, 87, 93, 62, 42, 32, 53, 32, 51 календарних днів сплати позивачем грошового зобов`язання в сумі 912 289, 60 грн. до позивача застосовано штраф у розмірі 20 % у розмірі 182 457, 92 грн.

Також, 13.06.2018 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на підставі статті 126 Податкового кодексу України за затримку 10, 25, 22, 15, 27, 27, 26, 24 календарних днів сплати позивачем грошового зобов`язання в сумі 297 604, 99 грн. до позивача застосовано штраф у розмірі 10 % у розмірі 29 760, 50 грн.

Не погоджуючись з прийнятими відповідачем податковими повідомленнями рішеннями позивач звернувся зі скаргою до ДФС України від 23.07.2018 року № 79, в якій зазначив, що ТОВ «Південьтрансбуд» своєчасно та в повному обсязі сплатило всі грошові зобов`язання з податку на додану вартість, що підтверджується даними з системи електронного адміністрування податку на додану вартість.

Рішенням від 20.09.2018 року № 30587/6/99-99-11-03-01-25 ДФС України податкові повідомлення рішення від 13.06.2018 року № , № залишило без змін, а скаргу позивача без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятими відповідачем податковими повідомленнями рішеннями від 13.06.2018 року позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України (надалі ПК України), яким, зокрема, визначено вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пункту 16.1 статті 16 ПК України, платник податків зобов`язаний, зокрема: вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

У розумінні статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Базові звітні (податкові) періоди для подання податкових декларацій з ПДВ визначені п. 49.18 ст. 49 ПК України.

За загальним правилом нарахування та сплати податків, визначеним в абз. 1 п. 57.1 ст. 57 ПК України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Між тим, пп. 14.1.178 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

Питання, пов`язані з обчисленням, нарахуванням і сплатою ПДВ, врегульовані розділом V цього Кодексу.

Так, відповідно до п. 203.1 ст. 203 ПК України, податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Дана норма п. 203.2 ст. 203 ПК України кореспондується з нормою абз. 1 п. 57.1 ст. 57 ПК України, відповідно до якої, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Платник податку зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації (п. 203.2 ПК України).

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Підпунктом 14.1.115 статті 14 ПК України надміру сплачені грошові зобов`язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

За змістом пункту 87.1 статті 87 Податкового кодексу України сплату грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснено також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника).

Відповідно до п. 31.1, п. 31.3 ст. 31 ПК України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо. Зміна платником податку, податковим агентом або представником платника податку чи контролюючим органом встановленого строку сплати податку та збору забороняється, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (п. 38.1 ст. 38 ПК України).

Відповідно до підпункту 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи наділені, зокрема, правом застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Пунктом 126.1 статті 126 ПК України визначено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Отже, як передбачено у пункту 126.1 статті 126 ПК України, підставою для застосування штрафних санкцій є не сплата платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом.

Згідно п. 87.1 ст. 87 ПК України, джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Джерелом самостійної сплати грошових зобов`язань з податку на додану вартість є суми коштів, джерела яких зазначені в абзаці першому цього пункту та обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. У разі сплати податкових зобов`язань, що виникли до 1 липня 2015 року, та/або погашення податкового боргу за податковими зобов`язаннями, що виникли до 1 липня 2015 року, перерахування коштів до бюджету здійснюється безпосередньо з поточних рахунків платника податків, відкритих у банках.

Сплату грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснено також:

а) за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника);

б) за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів з урахуванням особливостей, визначених у пункті 43.4-1 статті 43 цього Кодексу; в) за рахунок суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (на підставі відповідної заяви платника) до Державного бюджету України.

Не можуть бути джерелом погашення податкового боргу, крім погашення податкового боргу з податку на додану вартість (крім податкового боргу, що виник до 1 липня 2015 року), кошти на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Для погашення такого податкового боргу за рахунок коштів на рахунку платника податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість центральний орган виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, за умови наявності підстав, передбачених статтею 95 цього Кодексу, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр, у якому зазначаються найменування платника податків, податковий та індивідуальний податковий номер платника податків та сума податкового боргу, що підлягає перерахуванню до бюджету (крім сум податкового боргу за податковими зобов`язаннями з податку на додану вартість, що підлягали сплаті до державного бюджету та за якими сформовано реєстр для перерахування коштів до державного бюджету з рахунка у системі електронного адміністрування відповідно до пункту 200.2 статті 200 цього Кодексу). Порядок формування та надсилання центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, такого реєстру визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Пунктом 87.2 ст. 87 ПК України визначено, що джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з п. 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Електронне адміністрування податку на додану вартість визначається статтею 200-1 ПК України.

Відповідно до п. 200-1.1 ст. 200-1 ПК України, система електронного адміністрування податку на додану вартість забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку:

суми податку, що містяться у виданих та отриманих податкових накладних та розрахунках коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних;

суми податку, сплачені платниками при ввезенні товару на митну територію України;

суми поповнення та залишку коштів на рахунках в системі електронного адміністрування податку на додану вартість;

суми податку, на яку платники мають право зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних;

інші показники, які згідно з вимогами пункту 34 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу враховуються під час обрахунку суми податку, обчисленої за формулою, визначеною пунктом 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу.

Порядок електронного адміністрування податку на додану вартість встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника перераховуються кошти до державного бюджету в сумі податкових зобов`язань з податку на додану вартість, що підлягає сплаті за наслідками звітного податкового періоду, та на поточний рахунок платника податку за його заявою, яка подається до контролюючого органу у складі податкової звітності з податку на додану вартість, у розмірі суми коштів, що перевищує суму задекларованих до сплати до бюджету податкових зобов`язань та суми податкового боргу з податку. При цьому перерахування коштів на поточний рахунок платника може здійснюватися у разі відсутності перевищення суми податку, зазначеної у виданих податкових накладних, складених у звітному періоді та зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних, над сумою податкових зобов`язань з податку за операціями з постачання товарів/послуг, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість у цьому звітному періоді (п. 200-1.5 ст. 200-1 ПК України).

Кошти, зараховані на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, є коштами, які використовуються виключно у цілях, визначених п. 200-1.5 ст. 200-1 цього Кодексу та погашення податкового боргу з податку на додану вартість (п. 200-1.7 ст. 200-1 ПК України).

Порядок електронного адміністрування податку на додану вартість затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 року №569 (надалі - Порядок). Цей Порядок визначає механізм відкриття та закриття рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість (далі - податок), особливості складення податкових накладних та розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних (далі - розрахунки коригування) у такій системі, а також механізм проведення розрахунків з бюджетом з використанням зазначених рахунків (п. 1 Порядку).

Пунктом 4 Порядку визначено, що рахунок у системі електронного адміністрування податку (далі - електронний рахунок) - рахунок, відкритий платнику податку в Казначействі, на який таким платником перераховуються кошти у сумі, необхідній для досягнення розміру суми податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), а також у сумі, необхідній для сплати узгоджених податкових зобов`язань з податку.

Електронний рахунок відкривається платнику податку Казначейством автоматично на безоплатній основі.

Згідно п. 19 Порядку, за підсумками звітного (податкового) періоду відповідно до задекларованих у податкових деклараціях з податку результатів діяльності, а також у разі подання уточнюючих розрахунків до податкової декларації з податку, платником податку проводиться розрахунок з бюджетом у порядку, визначеному статтею 200 Кодексу.

Суми податку, зазначені в податкових деклараціях з податку, перераховуються до бюджету та/або на спеціальний рахунок з електронного рахунка платника податку.

З аналізу наведених норм вбачається обов`язок контролюючого органу та казначейської служби здійснити заходи, спрямовані на зарахування коштів з рахунку платника податків у системі електронного адміністрування ПДВ до бюджету у строки встановлені ПК України, для самостійної сплати податкових зобов`язань.

Наявними матеріалами справи підтверджено, що відповідно до декларації з ПДВ за листопад 2015 року (реєстраційний № від 21.12.2015 року) ТОВ «Південьтрансбуд» задекларовано до сплати 307 750, 00 грн. (граничний термін сплати 30.12.2015 року). Станом на 24.12.2015 року за результатами розгляду транзакцій в системі електронного адміністрування ПДВ на електронному рахунку платник мав 491 386, 00 грн. Факт наявності грошових коштів на електронному рахунку в системі електронного адміністрування підтверджується матеріалами справи та контролюючим органом не заперечується. Списання коштів з електронною рахунку платника для погашення задекларованих до сплати податкових зобов`язань по декларації за листопад 2015 року в сумі 307 750, 00 грн. відбулось 24.12.2015 року. В свою чергу, враховуючи наявність в інтегрованій картці платника податку станом на 24.12.2015 року заборгованості зі сплати ПДВ, відбулось погашення заборгованості у сумі 152 594, 85 грн. (152 145, 90 грн. - несплачені донараховані штрафні санкції по ППР та 448,95 грн. - нарахована пеня у зв`язку з несплатою вищезазначених податкових зобов`язань) та часткове погашення задекларованих до сплати узгоджених податкових зобовязань по декларації з ПДВ за листопад 2015 року.

Суд вважає за необхідне зазначити, що на електронному рахунку позивач мав 491 386, 00 грн. Відповідач встановивши, що у позивача є заборгованість зі сплати ПДВ, списав з електронного рахунку в рахунок погашення заборгованості суму у розмірі 152 594, 85 грн. Отже, залишок на електронному рахунку платника станом на 24.12.2015 року склав 338 791, 15 грн. В свою чергу, сума податкового зобов`язання по декларації за листопад 2015 року становила 307 750, 00 грн. Тобто, залишку коштів в системі електронного адміністрування ПДВ на електронному рахунку платника вистачало для сплати податкового зобов`язання по декларації за листопад 2015 року.

Суд критично сприймає посилання позивача на те, що борг у сумі 152 594, 85 грн. - несплачені донараховані штрафні санкції по ППР та нарахована пеня у зв`язку з несплатою вищезазначених податкових зобов`язань, які відповідач протиправно погасив за рахунок коштів, сплачених платником як сум для погашення узгодженого грошового зобов`язання з ПДВ за листопад 2015 року. Так, правомірність дій відповідача щодо черговості погашення податкових зобов`язань позивача за рахунок сплачених останнім зобов`язань за листопад 2015 року не є предметом спору у цій справі.

Суд приходить до висновку, що контролюючим органом залишено поза увагою те, що після списання відповідних податкових зобов`язань (несплачені донараховані штрафні санкції по ППР та нарахована пеня у зв`язку з несплатою вищезазначених податкових зобов`язань) з електронного рахунку на оплату ПДВ, за ТОВ «Південьтрансбуд» обліковувався залишок коштів.

Оскільки судом встановлено, що на момент сплати податкового зобов`язання по декларації за листопад 2015 року, на рахунку позивача у системі електронного адміністрування ПДВ знаходилося достатньо грошових коштів для погашення узгодженого зобов`язання, зарахування таких коштів до бюджету із порушенням строків можливо виключно з вини контролюючого органу, у зв`язку із несвоєчасним поданням до казначейства відповідного реєстру для списання коштів до бюджету.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 травня 2018 року №К/9901/48911/18.

За таких підстав та з урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про протиправність нарахування податковим органом штрафу за порушення термінів сплати узгоджених сум грошових зобов`язань з податку на додану вартість та, як наслідок, наявність підстав для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку суду, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність та обґрунтованість оскаржуваних податкових повідомлень - рішень з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 КАС України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Південьтрансбуд" (вул. Адміральська, 9,Миколаїв,54030 ідентифікаційний код 33436869) до Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6,Миколаїв,54001 ідентифікаційний код 39394277) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Миколаївській області від 13.06.2018 р. № .

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Миколаївській області від 13.06.2018 р. № .

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 39394277) судовий збір у сумі 3183, 28 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Південьтрансбуд" (вул. Адміральська, 9, м. Миколаїв, 54030, ідентифікаційний код 33436869).

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.М. Мельник