Справа № 200/12874/18-а
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2019-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 року справа №200/12874/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Міронова Г.М., Сіваченка І.В., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту кіберполіції Національної поліції України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року (повний текст рішення виготовлено протягом десяти днів в м. Слов`янськ) у справі № 200/12874/18-а (суддя І інстанції - Аканов О.О.) за позовом ОСОБА_1 до Департаменту кіберполіції Національної поліції України про визнання бездіяльності відповідача щодо не включення до наказу від 27 серпня 2018 року № 146о/с про звільнення позивача зі служби в поліції відомостей про невикористані дні щорічних чергових оплачуваних відпусток з 07.11.2015-2017 роки протиправною; зобов`язання внести зміни до наказу від 27 серпня 2018 року №146о/с про звільнення позивача зі служби в поліції, включивши до нього відомості про невикористані дні щорічних чергових оплачуваних відпусток з 07.11.2015-2017 роки, 15 діб за 2016 рік, 30 діб за 2017 рік; зобов`язання виплатити належні компенсаційні суми: компенсацію за невикористані доби щорічних чергових оплачуваних відпусток з 07.11.2015 - 2017 роки, середньомісячний заробіток за весь час затримки за несвоєчасний розрахунок при звільненні по день ухвалення рішення,-

В С Т А Н О В И В:

21 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту кіберполіції Національної поліції України про визнання бездіяльності відповідача щодо не включення до наказу від 27 серпня 2018 року № 146о/с про звільнення позивача зі служби в поліції відомостей про невикористані дні щорічних чергових оплачуваних відпусток з 07.11.2015-2017 роки протиправною; зобов`язання внести зміни до наказу від 27 серпня 2018 року №146о/с про звільнення позивача зі служби в поліції, включивши до нього відомості про невикористані дні щорічних чергових оплачуваних відпусток з 07.11.2015-2017 роки, 15 діб за 2016 рік, 30 діб за 2017 рік; зобов`язання виплатити належні компенсаційні суми: компенсацію за невикористані доби щорічних чергових оплачуваних відпусток з 07.11.2015 - 2017 роки, середньомісячний заробіток за весь час затримки за несвоєчасний розрахунок при звільненні по день ухвалення рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначено, що звертався до відповідача із заявами про здійснення нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки починаючи з 2015 - 2018 рік. Зазначає, що відповідачем всупереч вимогам його заяв не проведено нарахування та виплата компенсації за невикористані дні щорічної відпустки. У зв`язку з цим, вважає вказану бездіяльність відповідача протиправною та зазначає про підстави для нарахування та виплати повної грошової компенсації за невикористані дні відпустки. Посилається на статті 43,116, 117, 237-1 КЗпроП України; Рішення Конституційного суду України від 22.02.2012 року та Європейського Суду з прав людини від 06.09.1978 у справі "Класс та інші проти Німеччини". Просив суд його позов задовольнити.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року у справі № 200/12874/18-а позов задоволено частково. Зобов`язано Департамент кіберполіції Національної поліції України внести зміни до наказу від 27 серпня 2018 року №146о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції, включивши відомості про невикористані дні щорічних чергових оплачуваних відпусток з 07.11.2015 рік по 31.12.2015 - 3 доби, за 2016 рік - 15 діб, за 2017 рік - 30 діб. Зобов`язано Департаменту кіберполіції Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану відпустку з 07.11.2015 рік по 31.12.2015 - 3 доби, за 2016 рік - 15 діб, за 2017 рік - 30 діб. Зобов`язано Департамент кіберполіції Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму середнього заробітку за весь період затримки невиплати компенсації за невикористану відпустку з 07.11.2015 рік по 31.12.2015 - 3 доби, за 2016 рік - 15 діб, за 2017 рік - 30 діб по день винесення рішення у справі. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права.

Позивачем на адресу суду надіслано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 згідно трудової книжки НОМЕР_1 з 07.11.2015 прийнятий на службу до Національної поліції.

Згідно витягу з наказу Департаменту кіберполіції Національної поліції України від 27.08.2018 № 146о/с звільнено зі служби в поліції за п.7 ч.1 ст.77 підполковника поліції ОСОБА_1 . старшого інспектора з особливих доручень відділу протидії кіберзлочинам в Донецькій області Донецького управління кіберполіції, з 31 серпня 2018 року, установивши щомісячну премію за серпень 2018 року в розмірі 49,69 відсотків.

Щорічну чергову оплачувану відпустку за 2018 рік використав у кількості 15 діб. Невикористана частина щорічної чергової оплачуваної відпустки за 2018 рік становить 15 діб.

Стаж в поліції на день звільнення в календарному обчисленні складає 25 років 00 місяців 14 днів.

Вислуга років на пільгових умовах складає 12 років 01 місяць 03 дні.

Вислуга років для нарахування пенсії складає 37 років 01 місяць 25 днів.

Вислуга років для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції - 25 років 00 місяців 14 днів.

Підстава рапорт ОСОБА_1 від 10 липня 2018 року.

31.08.2018 ОСОБА_1 звільнено з Національної поліції України (за власним бажанням).

Позивач звернувся до відповідача листом, який зареєстрований 30.07.2018 та просив надати відомості щодо невикористаних днів щорічних чергових оплачуваних відпусток за 2015 - 2018 роки.

Відповідачем надано відповідь 06.09.2018 на лист позивача з зазначенням, що не передбачено виплату компенсації за невикористані дні відпустки не в рік звільнення.

Позивач повторно звернувся до відповідача листом, який зареєстрований 07.09.2018 та просив надати відомості щодо невикористаних днів щорічних чергових оплачуваних відпусток за 2014 - 2017 роки.

Відповідачем надано відповідь 04.10.2018 на лист позивача з зазначенням, що позивачу надана відповідь листом від 06.09.2018 щодо виплати грошової компенсації за невикористану відпустку за вказані у зверненні періоди.

На виконання ухвали суду першої інстанції відповідачем надано до суду відомості про невикористані дні щорічних чергових оплачуваних відпусток з 07.11.2015 рік по 31.12.2015 - 3 доби, за 2016 рік - 15 діб, за 2017 рік - 30 діб, про, що позивач не заперечує та визнає, а тому вказані обставини не є спірними по справі.

Наказом від 21.09.2018 №160о/с внесено зміни до наказу Департаменту кіберполіції Національної поліції України від 27.08.2018 № 146о/с щодо звільнення зі служби в поліції відповідно до п.7 ч.1 ст.77 підполковника поліції ОСОБА_1 такі :

в абзаці четвертому слова та цифри " 01 місяць 03 дні" замінити словами та цифрами " 10 місяців 26 днів";

в абзаці шостому слова та цифри " 01 місяць 25 днів" замінити словами та цифрами " 11 місяців 10 днів".

Не погоджуючи із невиплатою грошової компенсації за невикористані дні відпустки позивач для відновлення порушеного права звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає таке.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII.

Відповідно до частини 1 статті 92 цього Закону поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначеними цим Законом.

Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Обчислення тривалості відпусток поліцейських визначено у статті 93 вказаного Закону.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки.

Відповідно до частини 9 вказаної статті поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення.

При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року.

Згідно із частиною 10 статті 93 Закону України "Про Національну поліцію" за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

Суд зазначає, що на поліцейських поширюється соціальний захист, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських.

Суд зазначає, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, водночас, трудове законодавство підлягає застосуванню у випадку, якщо норми спеціального законодавства не врегульовують спірних правовідносин або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Норми Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) не поширюються на поліцейських щодо умов визначення норм оплати праці (грошового забезпечення) та порядку вирішення спорів щодо оплати праці.

Водночас, відповідальність за затримку розрахунку при звільненні поліцейських зі служби (зокрема, затримка виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, які не є складовими грошового забезпечення) не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення. В той же час такі питання врегульовані КЗпП України.

Вказаний висновок узгоджується к правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 01.03.2018 у справі 806/1551/17.

Відповідно до частини 1 статті 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Аналогічні норми закріплено у частині 1 статті 24 Закону України "Про відпустки", у якій вказано, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану ним суму.

Проаналізувавши вищевказані норми законодавства та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача в частині зобов`язання внести зміни до наказу від 27 серпня 2018 року №146о/с про звільнення позивача зі служби в поліції, включивши до нього відомості про невикористані дні щорічних чергових оплачуваних відпусток з 07.11.2015-2017 роки, 15 діб за 2016 рік, 30 діб за 2017 рік; зобов`язання виплатити належні компенсаційні суми: компенсацію за невикористані доби щорічних чергових оплачуваних відпусток з 07.11.2015 - 2017 роки, середньомісячний заробіток за весь час затримки за несвоєчасний розрахунок при звільненні по день ухвалення рішення належить задовольнити.

Щодо позовних вимог позивача про визнання бездіяльності відповідача щодо не включення до наказу від 27 серпня 2018 року № 146о/с про звільнення позивача зі служби в поліції відомостей про невикористані дні щорічних чергових оплачуваних відпусток з 07.11.2015-2017 роки протиправною, суд першої інстанції зазначив наступне.

Судом встановлено, що позивач звертався до відповідача двома листами на які відповідачем було надано відповіді, а тому суд не вбачає бездіяльності відповідача. При цьому позивачем не оскаржено відповіді відповідача.

Щодо вимоги позивача подати звіт про виконання судового рішення, суд зазначає наступне. Встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення (ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України), про що також просив позивач, є правом суду, а не обов`язком, яке не виключає існування принципу обов`язковості судового рішення, згідно з яким судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (ст. 129-1 Конституції України, ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України). А тому, суд відмовляє у задоволенні даного клопотання.

Відповідно до статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (стаття 72 КАС України).

Відповідно до статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Департаменту кіберполіції Національної поліції України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року у справі № 200/12874/18-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року у справі № 200/12874/18-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 30 липня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Г.М. Міронова

І.В. Сіваченко