Справа № 826/14653/18
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2019-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Земляної Г.В., Мельничука В.П., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 квітня 2019 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Державна екологічна інспекція України, Державна екологічна інспекція у м. Києві, Державна екологічна інспекція Столичного округу, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання протиправною та скасування постанови в частині,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом у якому просила визнати протиправною та скасувати постанову Кабінету Міністрів України № 102 від 21.02.2018 р. «Питання реалізації Концепції реформування системи державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища» в частині ліквідації Державної екологічної інспекції у м. Києві.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що постанова була прийнята без відповідного подання Міністра екології та природних ресурсів, а також без врахування пропозиції керівника Державної екологічної інспекції України та без відповідного погодження з Київським міським головою.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 квітня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на не повне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Зокрема, апелянт зазначає, що оскаржувана постанова прийнята всупереч Концепції реформування системи державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища схваленої розпорядженням Кабінету Міністрів України № 616-р від 31 травня 2017 р. згідно якої першим етапом є створення Державної природоохоронної служби, ліквідація Держекоінспекції та її територіальних органів в цілому та передача функцій новоутвореному органу.

Скаржник також звертає увагу, що суд першої інстанції фактично не надав відповіді на аргументи викладені в позовній заяві, обмежившись лише висновками про відсутність порушеного права позивача та обрання ним неналежного способу захисту.

При цьому, позивач вважає такі висновки помилковими з огляду на те, що постанова № 102 від 21.02.2018 р. безпосередньо стосується її права на працю, як працівника Державної екологічної інспекції у м. Києві.

Перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Київський апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що розпорядженням Кабінету Міністрів України № 616-р від 31 травня 2017 р. схвалено Концепцію реформування системи державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища метою якої є створення ефективної державної системи запобігання екологічним правопорушенням і моніторингу стану навколишнього природного середовища, зниження тиску на бізнес-середовище, широке залучення громадськості до здійснення нагляду (контролю), утворення єдиного інтегрованого державного органу природоохоронного моніторингу та нагляду (контролю) - Служби.

Концепцією, зокрема, передбачено, протягом першого етапу (2017 рік): затвердити Кабінетом Міністрів України план заходів з реалізації Концепції; утворити Службу та затвердити положення про неї; ліквідувати Держекоінспекцію та її територіальні органи; провести конкурс на зайняття посад у Службі та її міжрегіональних територіальних органах; передати усі повноваження Держекоінспекції Службі.

21 лютого 2018 р. Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 102 «Питання реалізації Концепції реформування системи державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища».

Цією постановою утворено як юридичні особи публічного права міжрегіональні територіальні органи Державної екологічної інспекції та ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної екологічної інспекції.

Зокрема, створено Державну екологічну інспекцію Столичного округу та ліквідовано Державну екологічну інспекцію у м. Києві.

Відповідно до статті 113 Конституції України Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади.

Згідно пункту 9-1 частини 1 статті 116 Основного Закону України Кабінет Міністрів України утворює, реорганізовує та ліквідовує відповідно до закону міністерства та інші центральні органи виконавчої влади, діючи в межах коштів, передбачених на утримання органів виконавчої влади.

Відповідно до абзацу 12 пункту 6 частини 1 статті 20 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» від 27 лютого 2014 р. № 794-VII у сфері вдосконалення державного управління та державної служби Кабінет Міністрів України утворює, реорганізовує і ліквідує міністерства та інші центральні органи виконавчої влади відповідно до закону в межах коштів, передбачених у Державному бюджеті України на утримання органів виконавчої влади, затверджує положення про зазначені органи.

За змістом статті 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження. Акти Кабінету Міністрів України нормативного характеру видаються у формі постанов Кабінету Міністрів України.

Згідно з пунктом 18 частини першої статті 4 КАС України нормативно-правовий акт - це акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який установлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.

Таким чином, постанова Кабінету Міністрів України № 102 від 21.02.2018 р. «Питання реалізації Концепції реформування системи державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища» є нормативно-правовим актом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі пункту 7 частини першої статті 4 цього ж Кодексу суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Особливості провадження у справах щодо оскарження нормативно-правових актів органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування та інших суб`єктів владних повноважень визначено статтею 264 КАС України.

Так, відповідно до пункту 2 частини 1 названої статті КАС України правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ щодо законності (крім конституційності) постанов та розпоряджень Кабінету Міністрів України, постанов Верховної Ради Автономної Республіки Крим.

Частиною 2 статті 264 КАС України визначено, що право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Верховний Суд неодноразово підкреслював, що суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Звертаючись до фактів цієї справи колегія суддів враховує, що постанова № 102 від 21.02.2018 р. «Питання реалізації Концепції реформування системи державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища» була прийнята Кабінетом Міністрів України на виконання Концепції реформування системи державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища та відповідно до повноважень наданих відповідачеві Законом України «Про Кабінет Міністрів України» у сфері вдосконалення державного управління.

ОСОБА_1 не є ані тією особою щодо яких застосовано названу постанову, ані суб`єктом правовідносин у сфері вдосконалення державного управління.

Звертаючись до суду з адміністративним позовом та обґрунтовуючи свої вимоги, позивач не розмежовує права особи, щодо якої застосовано нормативно-правовий акт та свої права як державного службовця.

Прийнята Кабінетом Міністрів України постанова не стосується інтересів позивача та не порушує її прав, оскільки дія Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» від 17 березня 2011 р. № 3166-VI на неї не поширюється.

Прийнятий Урядом України нормативно-правовий акт має безпосередній вплив лише на юридичні особи публічного права.

При цьому, у разі якщо внаслідок ліквідації Державної екологічної інспекції у м. Києві будуть порушені права ОСОБА_1 як державного службовця, остання не позбавлена можливості звернутись до суду з позовом з приводу проходження чи звільнення з публічної служби.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів наведених в апеляційній скарзі.

Колегія суддів знаходить помилковим посилання скаржника на те, що окружний адміністративний суд фактично не розглянув спір по суті та не надав відповіді на аргументи позовної заяви, як на підставу для скасування ухваленого у справі судового рішення.

У постанові від 11 квітня 2018 р. у справі №363/3414/13-а Верховний Суд, не вирішуючи спір по суті, зазначив, що він має надати відповідь, зокрема, на запитання чи були порушені права позивача.

На переконання судової колегії за відсутності порушеного права, суд не має обов`язку надавати відповіді на аргументи та доводи позовної заяви.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 квітня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 30 липня 2019 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя Г.В.Земляна

суддя В.П.Мельничук