Справа № 140/636/19
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2019-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2019 року ЛуцькСправа № 140/636/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Волдінера Ф.А.,

при секретарі судового засідання Журомській І.М.,

за участю представника відповідача Семенюти І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області (далі - ГУ Держгеокадастру у Волинській області, відповідач), в якому просить: 1) визнати протиправними дії щодо відмови у затвердженні проекту землеустрою для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га, яка знаходиться на території Камінь-Каширської міської ради Камінь-Каширського району Волинської області, як учаснику бойових дій; 2) зобов`язати затвердити проект землеустрою щодо земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1 , для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га, яка знаходиться на території Камінь-Каширської міської ради Камінь-Каширського району Волинської області із земель державної власності в межах норм безоплатної приватизації у відповідності до вимог Конституції України та Земельного кодексу України, як учаснику бойових дій; 3) стягнути з відповідача на користь позивача 10000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою від 03.04.2019 було задоволено заяву позивача про поновлення строку звернення до суду за захистом порушеного права, провадження у справі відкрито та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Позивачем 06.05.2019 було подано до суду заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просить: 1) визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Волинській області щодо відмови у затвердженні проекту землеустрою для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га, яка знаходиться на території Камінь-Каширської міської ради Камінь-Каширського району Волинської області, як учаснику бойових дій; 2) зобов`язати затвердити проект землеустрою щодо земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1 , для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га, яка знаходиться на території Камінь-Каширської міської ради Камінь-Каширського району Волинської області із земель державної власності в межах норм безоплатної приватизації у відповідності до вимог Конституції України та Земельного кодексу України, як учаснику бойових дій; 3) стягнути з відповідача на користь позивача 10000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, позивачем по суті було змінено предмет позову.

Ухвалою від суду 16.05.2019 надано відповідачу строк для подання суду відзиву щодо уточнених позовних вимог, а позивачу - на надання суду відповіді на відзив, та продовжено строк проведення підготовчого провадження на тридцять днів - до 03.07.2019.

Позовні вимоги обґрунтовано наступним.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 23.02.2016 №3-408/15-16-СГ позивачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,00 га із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Камінь-Каширської міської ради Камінь-Каширського району Волинської області для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначення 01.03) та зазначено, що розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає погодженню у встановленому законодавством порядку. Проект землеустрою було розроблено Камінь-Каширським районним виробничим відділом Волинської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру». На вказаний проект отримано позитивний експертний висновок; земельна ділянка зареєстрована в Державному земельному кадастрі за кадастровим номером НОМЕР_1 .

Як зазначив позивач, надалі він звернувся до відповідача із заявою про затвердження проекту землеустрою. Проте листом від 29.11.2017 № Л-7199/0-4289/0/6-17 ГУ Держгеокадастру у Волинській області відмовило у затверджені проекту землеустрою мотивуючи тим, що у розробника проекту землеустрою протерміноване свідоцтво про повірку вимірювальних засобів.

З врахування заяви про уточнення позовних вимог від 06.05.2019, позивач зазначив, що відповідно до Положення про Головне управління Держгеокадастру в областях, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29 вересня 2016 року №333, за результатами розгляду будь яких основних питань діяльності територіального органу Держгеокадастру, останнім має видаватися відповідний наказ, при цьому листи складаються у разі відповіді на звернення громадян.

Позивач вказує, що звернувся до відповідача не із зверненням, а із відповідною заявою, за наслідками якою ГУ Держгеокадастру у Волинській області мало б прийняти управлінське рішення, в той час, як протиправно направило відповідь у формі листа. Вважає, що відсутність належним чином оформленого рішення про відмову у затверджені проекту землеустрою у формі наказу свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити за законом, а відтак лист відповідача від 29.11.2017 № Л-7199/0-4289/0/6-17 в якому повідомлено про неможливість затвердження проекту землеустрою не повинен сприйматися як належна відмова у затверджені проекту землеустрою для відведення земельної ділянки. З наведених підстав, позивач вважає, що відповідач протиправно допустив бездіяльність щодо відмови у затвердженні проекту землеустрою згідно з листом від 29.11.2017 № Л-7199/0-4289/0/6-17, оскільки не оформив рішення про відмову в затвердженні проекту землеустрою у формі наказу.

Крім того, вказує, що учасники бойових дій, до яких він належить, мають першочергове право на відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва.

Також позивач вказує, що протиправна поведінка відповідача, яка носить тривалий характер - безпідставне зволікання та відмова у затверджені проекту землеустрою - завдали йому моральної шкоди, яку він оцінює в 10000,00 грн. та просить відшкодувати.

На підставі наведеного просив позов задовольнити повністю.

03.06.2019 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву в якому зазначено, що ГУ Держгеокадастру у Волинській області заперечує проти уточненого адміністративного позову. В обґрунтування своєї позиції відповідач вказав, що ОСОБА_1 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Волинській області із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, про результати розгляду якої заявника повідомлено листом від 29.11.2017 №Л-7199/0-4289/0/6-17, в якому вказано, що даний проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства не в повній мірі відповідає вимогам статті 50 Закону України «Про землеустрій», а також виявлено порушення статті 68 Закону України «Про землеустрій» щодо складання документації із землеустрою особою, яка не отримала кваліфікаційного сертифіката, яку позбавлено кваліфікаційного сертифіката або дія кваліфікаційного сертифіката якої зупинена забороняється. Документація із землеустрою та технічна документація з оцінки земель, яка була підписана такою особою, є недійсною. Позивачу рекомендовано повернути проект землеустрою розробнику документації на доопрацювання, після чого повторно подати для затвердження. Вважає, що поданий позивачем на затвердження проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га правомірно не затверджений ГУ Держгеокадастру у Волинській області.

Зазначає, що висновок позивача про те, за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 23.11.2017 мало бути прийнято відповідне управлінське рішення, оскільки рішення про затвердження проекту землеустрою оформляється розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі наказу хибним. Зауважує, що у частині 9 статті 118 Земельного Кодексу України не визначено в якій саме правовій формі вирішується питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення

Також вказує, що повноваження щодо прийняття рішення за результатами розгляду клопотання про затвердження проекту землеустрою є дискреційними.

Крім того, зазначає, що позивачем не обґрунтовано, в чому полягає завдана ГУ Держгеокадастру у Волинській області моральна шкода, не доведено факту завдання моральних страждань, душевних переживань та психологічного розладу, наявність втрат немайнового характеру, що настали у зв`язку з отриманням листа ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 16 серпня 2018 року №М-2217/0-1474/0/95-18.

З наведених підстав відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Протокольною ухвалою суду від 20.06.2019 було закрито підготовче провадження та призначено справу для розгляду по суті на 15:30 04.07.2019. 04.07.2019 розгляд справ було відкладено на 15:30 16.07.2019 у зв`язку з неприбуттям в судове засідання позивач ата його представника. 16.07.2019 за клопотанням позивача було оголошено перерву у розгулі справи до 12:00 22.07.2019.

В судове засідання 22.07.2019 позивач не прибув, при цьому подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Протокольною ухвалою суду від 22.07.2019 ухвалено розгляд справи здійснювати за відсутності позивача та його представника.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, Волинською регіональною філією Камінь-Каширського районного виробничого відділу Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 01.03 для ведення особистого селянського господарства загальною площею - 2,0000 га, розташованого на території Камінь-Каширської міської ради (за межами населених пунктів) Камінь-Каширського району Волинської області (а.с.28-31). Зазначений проект землеустрою було погоджено відділом у Камінь-Каширському районі Міжрайонного управління у Камінь-Каширському та Любешівському районах ГУ Держгеокадастру у Волинській області, про що складено позитивний висновок про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 13.09.2017 №7560/88-17 (а.с.32).

Надалі 17.10.2017 відділом у Камінь-Каширському районі Міжрайонного управління у Камінь-Каширському та Любешівському районах ГУ Держгеокадастру у Волинській області на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 29.08.2017, розробленого Волинською регіональною філією Камінь-Каширського районного виробничого відділу Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», проведено державну реєстрацію даної земельної ділянки та присвоєно кадастровий номер НОМЕР_1 , що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 08.06.2018 №НВ-018, який сформований за заявою ОСОБА_1 від 08.06.2018 (а.с.27).

23.11.2017 позивач звернувся до ГУ Держгеокадастру у Волинській області із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 2,000 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Камінь-Каширської міської ради Волинської області із земель державної власності (а.с.52). У вказаній заяві позивач також зазначає, що правом безоплатної приватизації земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території України не скористався.

У відповідь на заяву ОСОБА_1 ГУ Держгеокадастру у Волинській області листом від 29.11.2017 №Л-7199/0-4289/0/6-17 повідомило позивача, що даний проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства не в повній мірі відповідає вимогам статті 50 Закону України «Про землеустрій» та вимогам чинного законодавства, зокрема: згідно статті 68 Закону України «Про землеустрій» складення документації із землеустрою особою, яка не отримала кваліфікаційного сертифіката. Яку позбавлено кваліфікаційного сертифіката або дія кваліфікаційного сертифіката якої зупинена, забороняється. Документація із землеустрою та технічна документація з оцінки земель, яка була підписана такою особою, є недійсною Матеріали по проекту землеустрою слід завірити сертифікованим інженером-землевпорядником. З метою дооформлення проекту землеустрою позивачу рекомендовано повернути проект розробнику документації на доопрацювання, після чого повторно подати до Головного управління на затвердження (а.с.53).

Не погоджуючись із формою прийнятого відповідачем рішення про відмову в затверджені проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель регулюються, зокрема, Земельним кодексом України (далі за текстом - ЗК України) та Законом України «Про землеустрій» від 22 травня 2003 року № 858-IV (далі - Закон № 858-IV).

Згідно з частиною другою статті 4 ЗК України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Положеннями частини третьої статті 22 ЗК України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування: а) громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства; б) сільськогосподарським підприємствам - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; в) сільськогосподарським науково-дослідним установам та навчальним закладам, сільським професійно-технічним училищам та загальноосвітнім школам - для дослідних і навчальних цілей, пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства; г) несільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям, релігійним організаціям і об`єднанням громадян - для ведення підсобного сільського господарства; ґ) оптовим ринкам сільськогосподарської продукції - для розміщення власної інфраструктури.

Згідно з частиною першою статті 33 ЗК України громадяни України можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

За змістом частин першої - третьої та п`ятої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 117 ЗК України передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Частиною шостою статті 118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін (частина сьома статті 118 ЗК України).

Відповідно до частини восьмої статті 118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Частиною дев`ятою статті 118 ЗК України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Згідно зі статтею 25 Закону № 858-IV документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації, в тому числі у вигляді проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Статтею 30 Закону № 858-IV передбачено, що погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом.

У свою чергу, частиною першою статті 186-1 ЗК України передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

У відповідності до частини четвертої статті 186-1 ЗК України розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері (частина п`ята статті 186-1 ЗК України).

Згідно з частиною шостою статті 186-1 ЗК України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Частиною восьмою статті 186-1 ЗК України передбачено, що у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Повторна відмова не позбавляє права розробника проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки усунути недоліки проекту та подати його на погодження.

Системний аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що законом передбачено певний алгоритм та поетапність процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, зокрема, для ведення особистого селянського господарства, а саме:

1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;

2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні);

3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів статті 186-1 ЗК України;

4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;

5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову передання земельної ділянки у власність чи залишення клопотання без розгляду.

Відповідно до статті 50 Закону № 858-IV проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають:

- завдання на розроблення проекту землеустрою;

- пояснювальну записку;

- копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності);

- рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення

- земельної ділянки (у випадках, передбачених законом);

- письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду;

- довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями;

- матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки);

- відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки);

- копії правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна для об`єктів будівництва III-V категорії складності, які розташовані на земельній ділянці;

- розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом);

- розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом);

- акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі

- формування земельної ділянки);

- акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки);

- перелік обмежень у використанні земельних ділянок;

- викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки);

- кадастровий план земельної ділянки;

- матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки);

- матеріали погодження проекту землеустрою.

Відповідно до статті 26 Закону № 858-IV розробниками документації із землеустрою є, зокрема, юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників, які є відповідальними за якість робіт із землеустрою.

Згідно з частиною восьмою статті 68 Закону № 858-IV складення документації із землеустрою особою, яка не отримала кваліфікаційного сертифіката, яку позбавлено кваліфікаційного сертифіката або дія кваліфікаційного сертифіката якої зупинена, забороняється. Документація із землеустрою та технічна документація з оцінки земель, яка була підписана такою особою, є недійсною.

Як зазначалося вище, за результатами розгляду заяви позивача від 23.11.2017 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність А 01.03 для ведення особистого селянського господарства загальною площею - 2,0000 га, розташованої за межами населеного пункту на території Камінь-Каширської міської ради (за межами населених пунктів) Камінь-Каширського району Волинської області, ГУ Держгеокадастру у Волинській області листом 29.11.2017 №Л-7199/0-4289/0/6-17 фактично відмовило у затвердженні вказаного проекту землеустрою (а.с.53). У вказаному листі листі, відповідачем зазначено, що даний проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства не в повній мірі відповідає вимогам статті 50 Закону України «Про землеустрій» та вимогам чинного законодавства, зокрема: згідно статті 68 Закону України «Про землеустрій» складення документації із землеустрою особою, яка не отримала кваліфікаційного сертифіката. Яку позбавлено кваліфікаційного сертифіката або дія кваліфікаційного сертифіката якої зупинена, забороняється. Документація із землеустрою та технічна документація з оцінки земель, яка була підписана такою особою, є недійсною. Матеріали по проекту землеустрою слід завірити сертифікованим інженером-землевпорядником. З метою дооформлення проекту землеустрою позивачу рекомендовано повернути проект розробнику документації на доопрацювання, після чого повторно подати до Головного управління на затвердження.

Позивач у своїй заяві від 28.03.2019 вказує, що повернув проект розробнику -Волинській регіональній філії Камінь-Каширського районного виробничого відділу Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» для усунення недоліків зазначених відповідачем, а в подальшому розробник усунув недоліки проекту та повторно подав його на затвердження (а.с.19-22).

Відтак, з наведеного слідує, що позивач погодився із діями відповідача щодо відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність А 01.03 для ведення особистого селянського господарства загальною площею - 2,0000 га, розташованої за межами населеного пункту на території Камінь-Каширської міської ради (за межами населених пунктів) Камінь-Каширського району Волинської області.

Разом з тим, позивач вважає, що відповідач допустив бездіяльність, яка полягає у недотриманні форми відмови у затверджені проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки сама відмова викладена у листі, а не у наказі.

Суд не погоджується з такою позицією позивача з огляду на наступне.

Відповідно частини дев`ятої статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу після отримання позитивного висновку експертизи приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Згідно з частиною десятою статті 118 ЗК України відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Таким чином, вказані норми України передбачають прийняття органом, до повноважень якого належить передача земельної ділянки у власність, рішення про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки у власність, або рішення про відмову. Разом з тим, у статті 118 ЗК України не визначено прямого обов`язку уповноважених органів реалізувати ці повноваження у формі рішення, листа, тощо.

Відтак, суд приходить до висновку, що ГУ Держгеокадастру правомірно надано ОСОБА_1 відмову щодо неможливості затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність А 01.03 для ведення особистого селянського господарства загальною площею - 2,0000 га, розташованої за межами населеного пункту на території Камінь-Каширської міської ради (за межами населених пунктів) Камінь-Каширського району Волинської області, у формі листа від 29.11.2017 №Л-7199/0-4289/0/6-17.

Разом з тим, суд вважає за необхідне наголосити, що позивач не позбавлений права повторно подати ГУ Держгеокадастру у Волинській області на затвердження проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із усунутими розробником порушеннями.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог та підстав позову, а також системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, суд дійшов висновку, що доводи позивача, якими він обґрунтовував свої позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених вище норм чинного законодавства України суд дійшов висновку, що у задоволенні взаємопов`язаних позовних вимог про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії належить відмовити.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні вимог про визнання протиправною бездіяльності ГУ Держгеокадастру у Волинській області щодо відмови у затвердженні проекту землеустрою для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га, яка знаходиться на території Камінь-Каширської міської ради Камінь-Каширського району Волинської області, як учаснику бойових дій та зобов`язання затвердити вказаний проект, відтак не підлягає задоволенню і похідна вимога про стягнення коштів у сумі 10000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Керуючись статтями 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України та на підставі Земельного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про визнання протиправною бездіяльності,зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ф.А. Волдінер

Повний текст судового рішення складено 30 липня 2019 року.