Справа № 520/6482/19
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2019-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2019 р. № 520/6482/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Дирявої К.І.,

представника позивача - Тарасенко Д.Ю.,

представника відповідачів - Павленка О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський тепловозоремонтний завод" до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківський тепловозоремонтний завод" звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії центрального рівня, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, Державної фіскальної служби України про відмову у реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 18.06.2019 р. № 1196693/32760126;

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії центрального рівня, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, Державної фіскальної служби України про відмову у реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 18.06.2019 р. № 1196691/32760126;

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії центрального рівня, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, Державної фіскальної служби України про відмову у реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 18.06.2019 р. № 1196692/32760126;

- зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкові накладні № 7, 9, 15 від 23.04.2019 р.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що спірними у даній справі рішеннями комісії було відмовлено у реєстрації податкових накладних. На думку позивача, вказані рішення є незаконними та такими, що порушують його права, оскільки позивачем було надано усі документи з приводу господарських операцій, що стали підставами для складення та реєстрації податкових накладних. Також позивачем вказано, що у квитанціях про зупинення реєстрації податкових накладних не було жодним чином конкретизовано причин зупинення реєстрації податкових накладних, критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних, а міститься загальне посилання на невідповідність обсягів постачання обсягам придбання, а також не містять чіткої підстави для відмови у реєстрації. Зазначені обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 02.07.2019 року прийнято позовну заяви до розгляду та відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом, а також призначено розгляд справи у підготовчому провадженні.

Представником відповідача Державної фіскальної служби України через канцелярію суду подано відзив на позов, в якому останній проти заявленого позову заперечував та зазначив, що позивачем не надано документи, що підтверджують походження товарно-матеріальних цінностей, вироблених на власних потужностях чи придбаних позивачем. Також вказано, що з наданих документів не можливо підтвердити виконання робіт, що унеможливлює підтвердження господарських операцій, а тому дії податкового органу відповідають законам України. Отже, позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Представник позивача у судове засідання прибув, позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідачів по справі у судове засідання прибув, проти заявленого позову заперечував з підстав, викладених у письмовому відзиві.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський тепловозоремонтний завод", код ЄДРПОУ - 32760126, пройшло процедуру державної реєстрації та набуло статусу суб`єкта господарювання, зареєстровано за юридичною адресою: вул. Культури, буд. 25 А , оф. 502, м. Харків, 61058 .

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом діяльності підприємства згідно КВЕД-2010 є 28.11 виробництво двигунів і турбін, крім авіаційних, автотранспортних і мотоциклетних двигунів; 28.15 виробництво підшипників, зубчастих передач, елементів механічних передач і приводів; 28.29 виробництво інших машин і устатковання загального призначення, н. в. і. у.; 30.20 виробництво залізничних локомотивів і рухомого складу; 25.61 оброблення металів та нанесення покриття на метали; 25.62 механічне оброблення металевих виробів; 46.69 оптова торгівля іншими машинами й устаткованням; 46.90 неспеціалізована оптова торгівля (основний); 52.10 складське господарство; 33.14 ремонт і технічне обслуговування електричного устатковання; 33.17 ремонт і технічне обслуговування інших транспортних засобів.

У адміністративному позові представником позивача вказано, що засобами телекомунікаційного зв`язку через Єдине вікно подання електронної звітності ДФС України підприємством позивача надіслано податкові накладні № 7 від 23.04.2019 року, №9 від 23.04.2019 року, №15 від 23.04.2019 року для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до отриманих квитанцій від 14.05.2019 року податкові накладні доставлені до ДФС України 14.05.2019 року та прийняті, але їх реєстрацію в ЄРПН зупинено (а.с. 15-17).

Суд зазначає, що відповідно до п. 201.1. ст. 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з приписами п. 201.10. ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

При цьому, відповідно до пункту 74.2 статті 74 Податкового кодексу України в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Пунктом 74.3 статті 74 Податкового кодексу України передбачено, що зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики.

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних" № 1246 від 29.12.2010, податкова накладна електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно пункту 12 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних № 1246 від 29.12.2010, в редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин, Після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 20-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до пункту 13 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних № 1246 від 29.12.2010, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Водночас, пунктом 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, в редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Суд зазначає, що згідно із положеннями п.14 Порядку з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 117, (далі - Порядок №117) перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Згідно із положеннями п.15 Порядку №117 письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у податковій накладній / розрахунку коригування.

Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних / розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні / розрахунки коригування складені на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних / розрахунках коригування відображені однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з УКТЗЕД або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг).

Відповідно до п.16 Порядку №117 письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку подає до ДФС в електронній формі засобами електронного зв`язку, визначеними ДФС, з урахуванням вимог Законів України "Про електронні довірчі послуги", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Отже, з огляду на викладене слід дійти висновку, що прийняття рішення про реєстрацію або відмову у реєстрації податкової накладної відбувається за результатами проведення оцінки наданих платником податків документів та пояснень.

Судовим розглядом справи встановлено, що на виконання п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України ТОВ «Харківський тепловозоремонтний завод» були направлені на адресу ДФС повідомлення від 11.06.2019 року № 7 щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по відмовленим ПН/РК, копії первинних документів (копія квитанції №2 про прийняття документів реєстраційний номер № ).

Зі змісту позову та пояснень позивача встановлено, що позивачем було надано пояснення та додано до них усі необхідні документи з приводу господарських операцій, що стали підставами для складання та реєстрації податкових накладних № 7 від 23.04.2019 року, №9 від 23.04.2019 року, №15 від 23.04.2019 року, які беззаперечно підтверджують реальність здійснення операцій по вказаним податковим накладним, а саме: копії первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи) у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням форм та галузевої специфіки.

Так, матеріали справи містять копії пояснень позивача, направлених на адресу комісії ДФС України, зі змісту яких, зокрема, вбачається, що 31.10.2017 року між позивачем та контрагентом позивача ПАТ "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ" укладено договір поставки, за яким 15.02.2019 року була підписана специфікація № 11 на поставку запасних частин для рухомого залізничного складу, на виконання якої виконані поставки продукції, про що сторонами підписані видаткові накладні №69, 71, 77 від 23.04.2019 року.

Як передбачено п. 18 Порядку № 117, письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів.

Відповідно до п. 22 Порядку № 117 рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі за формою згідно з додатком 2 підлягає реєстрації в окремому Реєстрі податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена. Відповідне рішення набирає чинності після реєстрації його в такому Реєстрі.

Протягом місяця з дня набрання чинності Порядку № 117, окремий Реєстр податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, функціонував в тестовому режимі.

Як передбачено положеннями п. 23 Порядку № 117 комісією регіонального рівня протягом п`яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 15 цього Порядку:

щодо платників податку, у яких обсяг постачання, зазначений в податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих в поточному місяці у Реєстрі, з урахуванням поданої податкової накладної / розрахунку коригування на реєстрацію в Реєстрі, менше 30 млн. гривень та які на дату зупинення реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі не відповідали критеріям ризиковості платника податку, приймається рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування, яке реєструється в окремому Реєстрі податкових накладних / розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, та надсилається платнику податку у порядку, встановленому статтею 42 Кодексу;

щодо платників податку, у яких обсяг постачання, зазначений в податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих в поточному місяці у Реєстрі, з урахуванням поданої податкової накладної / розрахунку коригування на реєстрацію в Реєстрі, більше 30 млн. гривень включно та/або які на дату зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі відповідали критеріям ризиковості платника податку, приймається рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування, яке попередньо реєструється в окремому Реєстрі податкових накладних / розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, та надсилається до комісії центрального рівня.

Згідно із п. 27 Порядку № 117, рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку. Рішення комісії центрального рівня про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі може бути оскаржено у судовому порядку.

Судовим розглядом справи встановлено, що рішенням комісії ДФС про реєстрацію або відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 18.06.2019 року №1196693/32760126 відмовлено у реєстрації податкової накладної №7 від 23.04.2019 року, рішенням комісії ДФС про реєстрацію або відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 18.06.2019 р. № 1196691/32760126 відмовлено у реєстрації податкової накладної №9 від 23.04.2019 року, рішенням комісії ДФС про реєстрацію або відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 18.06.2019 року № 1196692/32760126 відмовлено у реєстрації податкової накладної № 15 від 23.04.2019 року в Єдиному реєстрі податкових накладних у зв`язку з ненаданням платником податків копій документів, а саме первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактири/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності типових форм та галузевої специфіки, накладні.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ "Харківський тепловозоремонтний завод" має виробничо-складське приміщення запільною площею 130 кв. м розташоване за адресою м. Харків, вул. Автогенна, 3 згідно договору суборенди № 1-2018 від 01.01.2018р. На балансі підприємства згідно оборотно-сальдовим відомостям за рахунками 10 та 11 числяться верстати, обладнання, інструмент, тощо.

З матеріалів справи вбачається, що вищезазначені податкові накладні № 7 від 23.04.2019 року, №9 від 23.04.2019 року, №15 від 23.04.2019 року для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних були складені за договором поставки № 3135 від 31.10.2017 року, специфікація № 11 від 15.02.2019 року на поставку запасних частин для рухомого залізничного складу, а саме кришки циліндра 7-6Д49.78спч (5Д49.78спч), укладеного між підприємствами ТОВ «Харківський тепловозоремонтний завод» (постачальник) та ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» (код ЄДРОПУ 24432974) (покупець).

Відповідно до умов договору поставки № 3135 від 31.10.2017 року на адресу покупця були виписані видаткові накладні № 69, 71, 77 від 23.04.2019 року.

Матеріали справи свідчать, що транспортування товару здійснювалось за рахунок постачальника перевізником фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 за товарно-транспортною накладною № Р79 від 23.04.2019 року.

При цьому, як свідчать матеріали справи, між підприємствами існує дебіторська заборгованість, так як покупець проводить оплату за отримані товарно-матеріальні цінності в безготівковій формі з відстрочкою платежів згідно договору поставки № 3135 від 31.10.2017 року.

Як встановлено судом під час розгляду справи, одним з основних видів економічної діяльності підприємства позивача є виробництво запчастин дизеля локомотивів, а саме кришки циліндра 7-бД49.78спч (5Д49.78спч).

Зі змісту наданих представником позивача пояснень та матеріалів справи вбачається, що механічна обробка та зборка кришки циліндра 7-6Д49.78спч (5Д49.78спч) виконується за конструкторською документацією та кресленням, які були придбані у ПКТБ по ремонту локомотивів м. Полтава () за рахунком № 88 від 15.07.2015 року, актом виконаних робіт № б/н від 20.07.2015 року, податковою накладною № 68 від 16.07.2015 року, платіжним дорученням від 16.07.2015 року.

Під час розгляду справи з наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що кришки циліндра 7-6Д49.78спч (5Д49.78спч) збираються згідно нормам витрат, затвердженими директором підприємства 02 січня 2018 року, з комплектуючих, які були придбані у ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Електропривід-ЛТД» (код ЄДРОПУ 36033329) за договором поставки № 25/06 від 25.06.2019 року. На свою адресу підприємство отримало рахунки № 113 від 22.04.2019 року та № 114 від 23.11.2019 року, видаткові накладні № 110 від 22.04.2019 року та № 111 від 23.04.2019 року, податкові накладні № 24 від 22.04.2019 року та № 25 від 23.04.2019 року. Транспортування товару здійснювалось ФОП ОСОБА_3 відповідно до товарно-транспортних накладних № Р110 від 22.04.2019 року та №Р111 від 23.04.2019 року. Розрахунки між підприємствами проводилися в безготівковій формі згідно платіжного доручення № 761 від 06.05.2019 року. Заборгованість між підприємствами відсутня. Також інші комплектуючі, як вказано представником позивача, були придбані у ФОП ОСОБА_4 . В адресу підприємства були виписані видаткові накладні №16 від 05.04.2019 року та № 17 від 16.04.2019 року, податкові накладні № 2 від 05.04.2019 року та № 4 від 16.04.2019 року. Транспортування комплектуючих здійснювалось перевізником ТОВ «Транспортна компанія САТ» за товарно-транспортними накладними № 018006049 від 19.04.2019 року та № 018006082 від 22.04.2019 року. Розрахунки між ТОВ «Харківський тепловозоремонтний завод» та ФОП ОСОБА_4 проведено у безготівковій формі згідно платіжних доручень № 715 від 15.04.2019 року, № 728 від 22.04.2019 року, № 762 від 06.05.2019 року, № 9 від 16.06.2019 року, № 40 від 28.05.2019 року.

Зазначені отримані комплектуючі були передані в виробництво згідно накладним-вимогам на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів № 6 від 22.04.2019 року та № 7 від 23.04.2019 року.

Суд зазначає. що відповідно до підпунктів "а", "б" пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг згідно приписів норми пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню; б) дата відвантаження товарів;

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (пункт 188.1 статті 188 Податкового кодексу України).

Як встановлено судом під час розгляду справи та не спростовано відповідачами по справі, позивачем разом із поясненнями було надано документи для підтвердження господарської операції.

При цьому, суд зазначає, що відповідачем не надано доказів неподання позивачем таких документів, а відтак останні були предметом аналізу комісії Державної фіскальної служби України при прийнятті нею оскаржуваних у даній справі рішень про відмову у реєстрації податкових накладних, проте безпідставно не були враховані.

Як передбачено п. 21 Порядку № 117, підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Суд зазначає, що в супереч вищевикладеним нормам, рішення комісії ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації не містить в собі чіткої підстави для відмови у реєстрації податкової накладної, а вказані відповідачем посилання на ненадання первинних документів спростовані під час судового розгляду справи.

При цьому, як свідчать наявні в матеріалах справи копії оскаржуваних рішень, відповідач, відмовляючи у реєстрації податкових накладних позивача, не прийняв до уваги вищезазначені положення норм права та чинність господарських операцій, проведених ТОВ "Харківський тепловозоремонтний завод", що підтверджується відповідними первинними документами, які надані до матеріалів справи.

З урахуванням наведеного вище суд приходить до висновку, що надані позивачем до суду первинні документи, а також встановлені під час розгляду справи обставини дають підстави вважати, що оскаржувані у даній справі рішення відповідача є таким, що підлягають скасуванню.

Стосовно частини позовних вимог, в яких позивач просить суд зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкові накладні № 7, 9, 15 від 23.04.2019 року суд зазначає наступне.

Положеннями ч. 1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно із приписами ст. 6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі ст. 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейським судом з прав людини зазначено, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Водночас, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів" зазначено, що ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

З врахуванням вищевикладеного слід дійти висновку, що обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Слід вказати, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява N 28924/04) констатував: "50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A N 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява N 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява N 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

Таким чином, враховуючи обставини справи, з огляду на положення ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України суд приходить до висновку, що належним та повним способом захисту порушених прав та інтересів особи, є саме зобов`язання зареєструвати податкові накладні № 7, 9, 15 від 23.04.2019 р.

Відповідно до положень ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський тепловозоремонтний завод".

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський тепловозоремонтний завод" (вул. Культури, буд. 25-а, оф. 502, м. Харків, 61085) до Державної фіскальної служби України (04053, м. Київ, Львівська пл., буд. 8), Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, буд. 46) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії центрального рівня, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, Державної фіскальної служби України про відмову у реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 18.06.2019 р. № 1196693/32760126.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії центрального рівня, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, Державної фіскальної служби України про відмову у реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 18.06.2019 р. № 1196691/32760126.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії центрального рівня, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, Державної фіскальної служби України про відмову у реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 18.06.2019 р. № 1196692/32760126.

Зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкові накладні № 7, 9, 15 від 23.04.2019 р.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський тепловозоремонтний завод" (вул. Культури, буд. 25-а, оф. 502, м. Харків, 61085, код ЄДРПОУ - 32760126) сплачену суму судового збору у розмірі 5763 (п`ять тисяч сімсот шістдесят три) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України (04053, м. Київ, Львівська пл., буд. 8, код ЄДРПОУ - 39292197).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлено 30 липня 2019 року.

Суддя Мельников Р.В.