Справа № 400/3231/18
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2019 р.м. ОдесаСправа № 400/3231/18
Головуючий в 1 інстанції: Мороз А. О.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Яковлєва О.В.,

суддів: Градовського Ю.М., Крусяна А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 березня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Головному управлінню Державної фіскальної служби у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 27 квітня 2018 року: № 0-1427, № 0-1427, № 0-1427, № 0-1427, № 0-1427, № 02-1427, № 0-1427, № 0-1427.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 березня 2019 року частково задоволено адміністративний позов, а саме: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 27 квітня 2018 року № 0-1427 та № 0-1427.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправно направлені податковим органом на підставі рішення органу місцевого самоврядування, що прийняте з порушенням встановлених пп. 266.4.2 п. 266.4 ст. 266 ПК України строків.

Крім того, позивач вважає, що у межах спірних правовідносин податковим органом порушено принцип стабільності податкового законодавства та безпідставно нараховано йому спірні податкові зобов`язання за 2017 рік.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, 27 квітня 2018 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у Миколаївській області складено податкові повідомлення-рішення, а саме:

- № 0-1427, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік, у сумі 2 510,40 грн., за нежитлову будівлю, загальною площею 156,9 м2, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ;

- № 0-1427, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік, у сумі 1 896,0 грн., за нежитлову будівлю, загальною площею 118,5 м2, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ;

- № 0-1427, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік, у сумі 5 032,0 грн., за комплекс будівель, загальною площею 314,5 м2, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- № 0-1427, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік, у сумі 4 041,60 грн., за нежитлову будівлю, загальною площею 252,6 м2, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 ;

- № НОМЕР_1 , яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік, у сумі 9 316,38 грн., за комплекс будівель, загальною площею 378,10 м2, розташований за адресою: АДРЕСА_3 ;

- № 02-1427, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік, у сумі 1 641,60 грн., за житловий будинок, загальною площею 51,3 м2, розташований за адресою: АДРЕСА_4 ;

- № 0-1427, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік, у сумі 168,64 грн., за житловий будинок, загальною площею 52,7 м2, розташований за адресою: АДРЕСА_5 ;

- № НОМЕР_2 , яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік, у сумі 2 548,80 грн., за житловий будинок, загальною площею 53,1 м2, розташований за адресою: АДРЕСА_6 (а. с. 19-26).

При цьому, зазначені податкові повідомлення-рішення надіслано позивачу 04 липня 2018 року та отримано останнім 05 липня 2018 року.

В свою чергу, не погоджуючись з отриманими податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин справи судом першої інстанції, зокрема, зроблено висновок про порушення податковим органом встановленого порядку нарахування позивачу податкових зобов`язань податковими повідомленнями-рішеннями від 27 квітня 2018 року № 0-1427 та № 0-1427.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В даному випадку, рішення суду першої інстанції оскаржено позивачем в частині висновку про відмову у задоволенні частини позовних вимог, а тому колегія суддів перевіряє вірність висновків суду першої інстанції лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В даному випадку, судом першої інстанції зроблено висновок про відмову у скасуванні податкових повідомлень рішень від 27 квітня 2018 року: № 0-1427, № 0-1427, № 0-1427, № 0-1427, № 02-1427, № 0-1427, так як останні правомірно прийнято податковим органом у межах наданих йому повноважень та не порушують принцип стабільності податкового законодавства, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішується питання встановлення місцевих податків і зборів відповідно до Податкового кодексу України.

Згідно ч. 1 ст. 73 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Згідно пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до пп. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПК України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Згідно пп. 266.4.2 п. 266.4 ст. 266 ПК України, сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями).

Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів нежитлової нерухомості, встановлюються залежно від майна, яке є об`єктом оподаткування.

Органи місцевого самоврядування до 25 грудня року, що передує звітному, подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості рішення щодо ставок та наданих пільг юридичним та/або фізичним особам зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Крім того, 20 грудня 2016 року прийнято Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році» № 1791-VIII.

Пунктом 4 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону установлено, що в 2017 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів, які прийняті на виконання цього Закону, не застосовуються вимоги підпункту 4.1.9 пункту 4.1 та пункту 4.5 статті 4, підпункту 12.3.4 пункту 12.3, підпункту 12.4.3 пункту 12.4 та пункту 12.5 статті 12 Податкового кодексу України та Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Відповідно до пп. 4.1.9 п. 4.1 ст. 4 ПК України, встановлено принцип стабільності, відповідно до якого зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Згідно п. 4.5 ст. 4 ПК України при встановленні або розширенні існуючих податкових пільг такі пільги застосовуються з наступного бюджетного року.

Згідно пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК України, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Колегією суддів встановлено, що у межах спірних правовідносин оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями позивачу донараховано податкові зобов`язання за 2017 рік зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

В свою чергу, приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення, як акти індивідуальної дії, податковим органом, у відповідності до вищевикладених положень ПК України, застосовано рішення органів місцевого самоврядування про встановлення у 2017 році місцевих податків.

Зокрема, на території Чаусівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, рішенням Чаусівської сільської ради від 15 липня 2016 року № 3 встановлено у 2017 році ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, відмінних від земельної ділянки, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб.

На території Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області (включно з селом Кримка), рішенням Кам`яномостівської сільської ради від 29 грудня 2016 року № 10 встановлено у 2017 році ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, відмінних від земельної ділянки, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб.

В даному випадку, прийняті сільськими радами рішення є нормативно-правовими актами, приписи яких встановлюють для позивача обов`язки зі сплати місцевих податків у відповідності до вимог ст. 266 ПК України.

При цьому, у межах розгляду даної справи судами не зібрано доказів скасування вищевказаних рішень.

Внаслідок чого, колегія суддів вважає, що податковим органом правомірно складено спірні податкові повідомлення-рішення, керуючись ставками місцевого податку, встановленими відповідними рішеннями.

Крім того, перевіряючи правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, колегія суддів зазначає, що предметом оскарження у цій справі є виключно податкові повідомлення-рішення суб`єкта владних повноважень, а не рішення органів місцевого самоврядування, якими встановлено відповідні ставки податку.

В свою чергу, факт прийняття рішення Кам`яномостівською сільською радою від 29 грудня 2016 року, тобто після 25 грудня року, що передує звітному, на думку колегії суддів, не є достатньою підставою для скасування оскаржуваних-податкових повідомлень рішень, так як таке рішення є чинним нормативно-правовим актом, вимоги якого мали виконуватись податковим органом.

Також, в якості підстави для задоволення позовних вимог позивачем зазначається про порушення податковим органом принципу стабільності податкового законодавства.

В даному випадку, зазначений принцип скерований (орієнтований на) органам законодавчої влади, а у випадку передбаченому пунктом 4.4 статті 4 Кодексу - органам місцевого самоврядування, з метою дотримання певного порядку внесення змін до будь-яких елементів податків.

При цьому, прийняття ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році», яким передбачено можливість незастосування пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК України, при нарахуванні місцевих податків, цілком узгоджується зі статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Захист власності), яка серед іншого визначає право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Внаслідок чого, внесення змін до Податкового кодексу України та механізму прийняття рішень щодо місцевих податків органами місцевого самоврядування слід вважати «законним втручанням» держави у мирне володіння майном особи та таким, що узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини.

В даному випадку, вказаний висновок узгоджується з правовими висновками, викладеними в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15 травня 2019 року (справа № 825/1496/17).

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 березня 2019 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Яковлєв О.В.
Судді Градовський Ю.М. Крусян А.В.