Справа № 128/913/18
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 128/913/18

Головуючий у 1-й інстанції: Бондаренко О.І.

Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.

31 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Ватаманюка Р.В. Драчук Т. О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Споживчого товариства "Івушка" на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 03 червня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Споживче товариство "Івушка" до Адміністративної комісії Гуменської сільської ради Вінницького району Вінницької області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

в квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до адміністративної комісії Гуменської сільської ради Вінницького району Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача споживче товариство «Івушка» про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності №03 від 15.03.2018 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП та закриття провадження у справі.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 03 червня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача споживче товариство «Івушка» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.

В обгрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також не повне з`ясування обставин, що мають значення для справи. Зокрема апелянт заперечуючи факт реалізації позивачем слабоалкогольного напою - пиво «Закарпатське» неповнолітньому ОСОБА_2 зазначає, що в рішенні суду першої інстанції не було надано оцінки доводам позивача, а саме:

- що протоколи про адміністративне правопорушення були складені через 10 днів з дня можливого вчинення правопорушення, є недопустимими доказами, оскільки об`єктивно не могли відобразити події, що відбувалися 19 та 20 січня 2018 року;

- в поясненнях, доданих до протоколу, позивач вказала, що пиво неповнолітньому не продавала, адміністративне правопорушення не вчиняла, вину не визнавала;

- постанова в справі про адміністративне правопорушення прийнята за відсутності позивача;

- позивач не повідомлялась про дату та час засідання адміністративної комісії;

- доказом відсутності вини позивача є та обставина, що в магазині де вона працює продавцем, продаж алкогольної та тютюнової продукції здійснюється з обов`язковою видачею розрахункового чеку, а в матеріалах справи такий доказ відсутній;

- докази, які б відповідали вимогам ст.251 КУпАП та об`єктивно фіксували обставини вчинення правопорушення відсутні.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.

Представник відповідача заперечила проти задоволення апеляційної скарги та просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Після оголошення перерви, сторони в судове засідання не з`явилися, у зв`язку з чим враховуючи п.2 ч.1 ст.311 КАС України, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши, суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного.

Як встановлено з матеріалів справи, 29.01.2018 дільничним інспектором ДЮП СП Вінницького РВП ВПП ГУП у Вінницькій області, майором поліції Мулик О.О. було складено протоколи №271122, 271123, 271124 про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КУпАП. (а.с.50-52).

Відповідно до протоколу №271122 від 29.01.2018 року, 19.01.2018 року близько 19.00 год. позивач, працюючи продавцем в магазині СТ «Івушка» в с. Михайлівка реалізувала слабоалкогольний напій - пиво «Закарпатське» неповнолітньому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не запитавши в нього відповідні документи, чим порушила ч.2 ст. 156 КУпАП. Позивачем було підписано вказаний протокол та отримано другий примірник, що підтверджується її підписом у відповідній графі.

Згідно з протоколом №271123 від 29.01.2018 року, 20.01.2018 року позивач працюючи продавцем в магазині СТ «Івушка» в с. Михайлівка, близько 19.00 год. реалізувала слабоалкогольний напій пиво «Закарпатське» неповнолітньому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не запитуючи в нього відповідні документи, чим порушила ч.2 ст. 156 КУпАП. Ознайомившись з протоколом позивач отримала другий примірник, що підтверджується її підписом у відповідній графі.

Відповідно до протоколу №271124 від 29.01.2018 року, 20.01.2018 року близько 21.00 год. позивач працюючи продавцем в магазині СТ «Івушка» в с. Михайлівка реалізувала слабоалкогольний напій пиво «Закарпатське» неповнолітньому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не запитуючи в нього відповідні документи, чим порушила ч.2 ст. 156 КУпАП. Позивач підписала вказаний протокол та отримала другий примірник, що підтверджується її підписом у відповідній графі.

На підставі вказаних протоколів, адміністративна комісія Гуменської сільської ради Вінницького району Вінницької області постановою від 15.03.2018 №03 визнала ОСОБА_1 винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП та наклала адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача споживче товариство «Івушка» не погодившись з винесеною постановою звернулось до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що при винесені постанови в справі про адміністративне правопорушення відповідачем були з`ясовані усі обставини; позивач підписала протоколи про адміністративне правопорушення та отримала другий примірник, що підтверджується її підписом у відповідній графі. Також, в поясненнях від 29.01.2018 року, доданих до вказаних протоколів, позивач зазначає, що 19 та 20 січня 2018 року вона дійсно працювала на зміні в магазині СТ «Івушка», стверджує, що в магазин неповнолітній ОСОБА_2 приходив, але пива вона йому не продавала. Таким чином, твердження позивача, що протоколи про адміністративне правопорушення в її присутності не складалися та вона їх не підписувала є таким, що не відповідають дійсності, адже у складених протоколах наявний її підпис, що підтверджує той факт, що протоколи були складені у її присутності, зі змістом протоколів вона була ознайомлена.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 року №481-95-ВР.

Відповідно до положень ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів: 1) особами, які не досягли 18 років; 2) особам, які не досягли 18 років; 3) у приміщеннях та на території навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, крім ресторанів, що знаходяться на території санаторіїв; 4) у приміщеннях спеціалізованих торговельних організацій, що здійснюють торгівлю товарами дитячого асортименту або спортивними товарами, а також у відповідних відділах (секціях) універсальних торговельних організацій; 5) у закритих спортивних спорудах (крім пива у пластиковій тарі); 6) з торгових автоматів; 7) на полицях самообслуговування (крім тютюнових виробів у блоках та алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, пива); 8) поштучно (для тютюнових виробів, крім сигар); 9) у споживчих упаковках, що містять менш як 20 сигарет; 10) з рук; 11) у невизначених для цього місцях торгівлі.

При цьому, Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» визначає, що необхідною умовою для відповідальності, передбаченої частиною 2 статті 17 цього Закону, є доведеність факту продажу забороненного товару неповнолітній особі.

Відповідно до ч. 2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами в приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, як таких, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами заборонена, а так само торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами через торгові автомати чи неповнолітніми особами, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), - тягне за собою накладення штрафу від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, що встановлюються протоколом, про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах проадміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідальності з законом.

У відповідності до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Так, підставою для винесення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення від 15.03.2018 стали протоколи про адміністративне правопорушення №271122, 271123, 271124 від 29.01.2018, складені старшим дільничним інспектором ДЮП СП Вінницького РВП ВПП ГУП у Вінницькій області, майором поліції Мулик О.О., згідно яких позивач, працюючи продавцем в магазині СТ «Івушка» в с.Михайлівка 19.01.2018 та 20.01.2018 реалізувала слабоалкогольний напій - пиво «Закарпатське» неповнолітньому ОСОБА_2 .

Однак, колегія суддів зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази, які б відповідали вимогам ст.251 КУпАП та об`єктивно фіксували вчинення позивачем адмінітсративного правопорушення відсутні. Жодних об`єктивних та достовірних доказів, а саме пояснень свідків, показань технічних приладів тощо, що зафіксували момент продажу позивачем слабоалкогольного напою неповнолітньому та які б свідчили про наявність вини у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП відповідачем не надано.

Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості про відібрання пояснень від самого неповнолітнього ОСОБА_3 , що могло б підтвердити продаж позивачем пива саме йому.

Також слід звернути увагу, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов`язані, зокрема, проводити розрахункові операції на повну суму покупки через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції; застосовувати реєстратори розрахункових операцій, що включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, з додержанням встановленого порядку їх застосування.

У статті 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» визначено, що розрахунковий документ - це документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

Так, в матеріалах справи відсутній розрахунковий документ, який би підтверджував те, що неповнолітній ОСОБА_2 19.01.2018 та 20.01.2018 придбав слабоалкогольний напій пиво "Закарпатське" в магазині СТ "Івушка" в с.Михайлівка, як то зазначено у протоколах про адміністративне правопорушення №271122, 271123, 271124 від 29.01.2018, а отже відсутність чеку про продаж вказаного слабоалкогольного напою унеможливлює підтвердження самого факту такого продажу.

При таких обставинах, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність доказів, що підтверджували б вину ОСОБА_1 , а тому у її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що факт вчинення позивачем порушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.156 КУпАП, не підтверджено належними та допустимими доказами. Позивач заперечила вчинення правопорушення, тоді як відповідач, будучи суб`єктом владних повноважень у спірних відносинах, не надав доказів правомірності прийнятого ним рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КУпАП, у зв`язку з чим оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення від 15.03.2019 №03 підлягає скасуванню.

При цьому, доводи позивача про те, що протоколи в її присутності не складалися та вона їх не підписувала не підтверджуються жодним доказом, натомість, у складених протоколах наявний підпис позивача про отримання 29.01.2019 другого примірника протоколів, що підтверджує той факт, що протоколи були складені у її присутності та зі змістом протоколів позивач була ознайомлена 29.01.2019.

Доводи апелянта про те, що протоколи про адміністративне правопорушення є недопустими доказами, оскільки були складені через 10 днів з дня можливого вчинення провопорушення, колегія суддів відхиляє, так як згідно частини 1 статті 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді). У даній справі відповідачем було дотримано вимог ч.1 ст.38 КУпАП.

У той же час, позивача було належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про виклик позивача на засідання адміністративної комісії при виконавчому комітеті Гуменської сільської ради на 15.03.2018 року о 15:00 год. У вказаному повідомленні наявний підпис ОСОБА_1 у відповідній графі про отримання повідомлення. Отже, твердження позивача про те, що її права, передбачені ст. 268 КУпАП України були порушені, не відповідають дійсним обставинам справи.

Разом з тим, із протоколу засідання адміністративної комісії при виконкомі Гуменської сільської ради від 15.03.2018 №01 (а.с.55-56) вбачається, що позивач була присутньою на засіданні, що спростовує доводи апелянта про те, що постанова про адміністративне правопорушення була прийнята відповідачем за відсутності позивача. Слід також зазначити, що у вказаному протоколі зазначено, що протокол засідання зачитаний присутнім в голос, зауважень та доповнень не надходило.

Таким чином, з наведеного вбачається, що суд першої інстанції при прийнятті рішення, обмежившись лише доводами відповідача щодо складання протоколів про адміністративне правопорушення та врахувавши їх як належний доказ вчинення адміністративного правопорушення, не надав будь-якої оцінки вказаним вище доводам позивача та прийняв рішення з неповним з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, а отже дійшов помилкового висновку щодо правомірності оскарженої постанови відповідача.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, а тому вважає правильним скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Споживчого товариства "Івушка" задовольнити частково.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 03 червня 2019 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову адміністративної комісії Гуменської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 15.03.2018 №03 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.156 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Постанова суду набирає законної сили у порядку ст.ст. 272, 325 КАС України та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України не може бути оскаржена.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Ватаманюк Р.В. Драчук Т. О.