Справа № 420/921/19
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2019-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/921/19

Головуючий в 1 інстанції: Кравченко М.М. рішення суду першої інстанції прийнято у м. Одеса 25 квітня 2019 року
Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Яковлєва О.В.,

суддів Градовського Ю.М., Крусяна А.В.,

при секретарі Голобородько Д.В.,

за участі сторін:

представника відповідача Семко М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Головному управлінню Держгеокадастру в Одеській області, а саме: визнання протиправними дій щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою для отримання земельної ділянки у власність; зобов`язання прийняти наказ, яким вирішити заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки посиланням позивача на те, що бажана земельна ділянка не є сформованою земельною ділянкою, не є об`єктом цивільних прав та не виставлена у встановленому порядку на торги.

При цьому, апелянт вважає, що за наслідком розгляду його заяви про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою Держгеокадастром не прийнято у встановленому порядку рішення організаційно-розпорядчого характеру, а саме наказу, яким має бути вирішена відповідна заява.

Крім того, апелянт наголошує на необхідності прийняття окремої ухвали судом за наслідком очевидного та системного порушення Держгеокадастром вимог чинного законодавства.

В свою чергу, відповідачем подано відзив на вказану апеляційну скаргу з якого вбачається, що рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог є законним та обґрунтованим, так як Держгеокадастром правомірно відмовлено позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 20 серпня 2018 року звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області з клопотанням, в якому просив надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтованою площею 2,0 га., за рахунок земель сільськогосподарського призначення на території Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (за межами населених пунктів).

До поданого клопотання ОСОБА_1 надано копії наступних документів: паспорт громадянина України, ідентифікаційний код, графічні матеріали, документ, що підтверджує участь у виконанні завдань щодо здійснення антитерористичної операції.

В свою чергу, листом від 18 вересня 2018 року № Н-11346/0-6627/0/37-18 Головне управління Держгеокадастру в Одеській області відмовило ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтованою площею 2,0 га., за рахунок земель сільськогосподарського призначення на території Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (за межами населених пунктів), оскільки бажана земельна ділянка входить до переліку земельних ділянок, право оренди на які виставляється на земельні торги.

Крім того, відмова Головного управління Держгеокадастру в Одеській області мотивована тим, що відповідно до доручення Віце-прем`єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлового комунального господарства України Гройсмана В.Б. № 37732/0/1-14 від 08 жовтня 2014 року та наказу Держземагентства України від 15 жовтня 2014 року № 328 «Про введення в дію рішень колегії Держземагентства України від 14 жовтня 2014 року», наказом Головного управління Держземагентства в Одеській області від 18 вересня 2014 року № 77, з внесеними до нього 12 вересня 2019 року змінами, затверджено перелік земельних ділянок право оренди на які виставляється на земельні торги окремими лотами.

Не погоджуючись з отриманою відмовою позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин справи судом першої інстанції зроблено висновок про відмову у задоволенні позовних вимог, так як право оренди бажаної позивачем земельної ділянки виставлено на земельні торги, а тому позивачу не може бути надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою, з чим не погоджується колегія суддів.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно ч. 6 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 вказаної статті встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому, правовий статус Головних управлінь Держгеокадастру в областях визначено відповідним Положенням про Головне управління Держгеокадастру в області, яке затверджене наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29 вересня 2016 року № 333.

Пунктом 8 вказаного Положення передбачено, що Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру.

Крім того, згідно з п. 84 Типової інструкції з діловодства в територіальних органах Держгеокадастру, затвердженої наказом Держгеокадастру від 15 жовтня 2015 року № 600, накази видаються як рішення організаційно-розпорядчого характеру. За змістом управлінської дії накази видаються з основних питань діяльності територіального органу Держгеокадастру, адміністративно-господарських, кадрових питань.

При цьому пунктом 123 вказаної Інструкції визначено, що службові листи складаються з метою обміну інформацією між установами як: відповіді про виконання завдань, визначених в актах органів державної влади, дорученнях вищих посадових осіб; відповіді на запити, звернення; відповіді на виконання доручень установ вищого рівня; відповіді на запити інших установ; відповіді на звернення громадян; відповіді на запити на інформацію; ініціативні листи; супровідні листи.

Колегією суддів встановлено, що у межах спірних правовідносин позивачем подано до ГУ Держгеокадастру в Одеській області заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

В свою чергу, листом Головного управлінням Держгеокадастру в Одеській області від 18 вересня 2018 року відмовлено позивачу у задоволенні вищевказаної заяви.

Між тим, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів вважає за необхідне зазначати наступне.

Так, з аналізу вищевикладених нормативно-правових актів вбачається, що за результатами розгляду будь-яких основних питань діяльності територіального органу Держгеокадастру, останній має видавати відповідний наказ.

При цьому, листи Держгеокадастру складаються у разі надання відповіді на звернення громадян.

В свою чергу, колегія суддів вважає, що рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про відмову в його наданні повинно оформлятися розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі наказу Головного управління Держгеокадастру в області.

В даному випадку, вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладена в постанові від 16 травня 2019 року (справа № 826/9569/17).

При цьому, в межах спірних правовідносин позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру в області з відповідною заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, а не із зверненням про надання інформації.

Між тим, за наслідками розгляду отриманої заяви суб`єкт владних повноважень мав прийняти відповідне управлінське рішення, а не направляти особі відповідь у формі листа.

Внаслідок чого, колегія суддів вважає, що відправлений Головним управлінням Держгеокадастру лист від 18 вересня 2018 року не може сприйматися судом як належна відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення земельної ділянки.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суб`єктом владних повноважень допущено протиправну бездіяльність щодо розгляду поданої позивачем заяви про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою.

При цьому, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки вказаним обставинам, а як наслідок помилково розцінено направлений Головним управлінням Держгеокадастру лист, як відповідне рішення суб`єкта владних повноважень.

Крім того, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

В даному випадку, оскаржувана відмова Держгеокадастру, зокрема, мотивована тим, що відповідно до наказу ГУ Держземагентства в Одеській області від 18 вересня 2014 року № 77, в який внесено зміни наказом ГУ Держгеокадастру в Одеській області від 12 вересня 2018 року № 219, бажана позивачем земельна ділянка включена до затвердженого переліку земельних ділянок, права оренди на які виставляються на земельні торги окремими лотами.

При цьому, як вбачається із зібраних матеріалів у справі, зазначений наказ ГУ Держгеокадастру в Одеській області від 12 вересня 2018 року № 219, яким саме включено бажану земельну ділянку до вказаного переліку земельних ділянок, зокрема, прийнятий за наслідком отримання відповідного клопотання Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області від 07 вересня 2018 року.

Між тим, із зібраних матеріалів справи також вбачається, що позивач має право на пільги для ветеранів війни - учасників бойових дій.

При цьому, відповідно до п. 2 розпорядження Кабінету Міністрів України від 19 серпня 2015 року № 898-р «Про питання забезпечення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції земельними ділянками» зобов`язано суб`єктів владних повноважень забезпечити розгляд у першочерговому порядку звернень учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції щодо відведення їм земельних ділянок.

В свою чергу, як зазначалось колегією суддів вище, позивач звернувся до суб`єкта владних повноважень із заявою про отримання бажаної земельної ділянки 20 серпня 2018 року, а сільська рада 07 вересня 2018 року.

При цьому, ігноруючи наданий позивачу пріоритет у першочерговому розгляді поданої ним заяви на отримання земельної ділянки, як учаснику АТО, ветерану війни - учаснику бойових дій, Держгеокадастром протиправно прийнято в першочерговому порядку рішення на користь сільської ради.

В свою чергу, вирішуючи питання обрання способу захисту порушеного права позивача у межах спірних правовідносин, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

В даному випадку, спосіб відновлення порушеного права особи, яка звернулась за захистом своїх прав до адміністративного суду має бути ефективним та таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а також необхідність у повторному зверненні до суду.

При цьому, враховуючи відсутність інших підстав для відмови у наданні позивачу дозволу на виготовлення проекту землеустрою, станом на момент його звернення до суб`єкта владних повноважень, колегія суддів вважає за необхідне зобов`язати Держгеокадастр надати позивачу відповідний дозвіл.

Враховуючи викладене та беручи до уваги, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального і процесуального права, наявні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року скасувати, прийнявши у справі нове рішення, яким частково задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру в Одеській області щодо розгляду у першочерговому порядку заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,00 гектара, за рахунок земель сільськогосподарського призначення, розташованих на території Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Одеській області надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,00 гектара, за рахунок земель сільськогосподарського призначення, розташованих на території Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно вимог ч. 7 ст. 118 ЗК України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів після складання повного судового рішення, відповідно до вимог ст. 243 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 31 липня 2019 року.

Головуючий Яковлєв О.В.
Судді Градовський Ю.М. Крусян А.В.