Справа № 120/1646/19-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2019-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

01 серпня 2019 р. Справа № 120/1646/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Богоноса Михайла Богдановича, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 до Яришівської сільської ради Могилів - Подільського району Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_2 до Яришівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що звернулася із заявою до Яришівської сільської ради про надання їй дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,1068 га для ведення особистого селянського господарства. Рішенням Яришівської сільської ради № 298 від 18.12.2018 року, всупереч поданій заяві, їй надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею лише 0,2767 га у зв`язку із тим, що на цю земельну ділянку вже надано 3 (три) дозволи на виготовлення проекту землеустрою іншим особам. Не погоджуючись із рішенням Яришівської сільської ради позивач звернулася з цим позовом до суду.

Ухвалою від 24.05.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків позовної заяви.

18.06.2019 року до суду надійшла заява позивача про усунення, вказаних в ухвалі від 24.05.2019 року, недоліків.

Ухвалою від 21.06.2019 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати адміністративну справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 12:30 год. 16 липня 2019 року.

Відповідач ухвалу від 21.06.2019 року отримав 10.07.2019 року, проте своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, причини неподання відзиву не повідомив.

16 липня 2019 року представником позивача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача подано заяви (вх. № 36634 та № 36636) про розгляд адміністративної справи без їх участі у порядку письмового провадження.

Представник відповідача у судове засідання, призначене на 16.07.2019 р. не прибув, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (ч. 9 ст. 205 КАС України).

Враховуючи приписи ст. ст. 194, 205 КАС України, судом здійснюється розгляд цієї справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Згідно ч. 4 ст. 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено в повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відтак, рішення суду у цій справи приймається у межах встановленого ст. 258 КАС України шістдесятиденного строку із дня відкриття провадження у справі.

Суд вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив наступне.

З 09.02.2010 року ОСОБА_2 є власником нежитлових будівель, розташованих за адресою АДРЕСА_1 .

16.11.2015 року ОСОБА_1 звернулася до Яришівської сільської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення - не сільськогосподарські угіддя (господарські двори) орієнтовною площею 1,4 га, за адресою АДРЕСА_1 у власність для ведення особистого селянського господарства.

За результатами розгляду вказаної заяви Яришівською сільською радою 25.12.2016 року винесено рішення про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення у власність орієнтовною площею 1,4 га для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності.

Не погодившись із рішенням Яришівської сільської ради позивачка звернулася до суду із позовом.

Постановою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 10.04.2017 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Не погоджуючись із вказаною постановою ОСОБА_1 звернулася до суду апеляційної інстанції.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21.06.2017 № 138/1313/16 -а скасовано постанову Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 10.04.2017. Адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення від 25.12.2016 № 22 Яришівської сільської ради. Зобов`язано Яришівську сільську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність, що розташована по АДРЕСА_1 .

При розгляді адміністративної справи № 138/1313/16 - а, встановлено, що загальна площа земельної ділянки по АДРЕСА_1 становить 3,0116 га.

Площа земельної ділянки для обслуговування нежитлових будівель по АДРЕСА_1 становить 1,8845 га, площа залишена під лініями електропередач становить 0,0203 га, площа вільної земельної ділянки становить 1,1068 га згідно першого варіанту.

Варіантом другим встановлено, що площа земельної ділянки для обслуговування нежитлових будівель по АДРЕСА_1 становить 1,8090 га, площа залишена під лініями електропередач становить 0,0203 га, площа вільної земельної ділянки становить 1,1823 га.

13 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до Яришівської сільської про надання дозволу на виготовлення проекту відведення вільної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність.

Рішенням Яришівської сільської ради від 14.12.2017 № 199 відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у зв`язку з відсутністю вільної земельної ділянки.

Не погодившись із рішенням Яришівської сільської ради позивачка звернулася до суду із позовом.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 13.03.2018 року у справі № 802/95/18-а визнано протиправними та скасовано рішення 14 сесії 7 скликання скликання Яришівської сільської ради Могилів-Подільського району № 184, 185, 186, 199 від 14.12.2017 року. Зобов`язано Яришівську сільську раду Могилів-Подільського району повторно та першочергово розглянути заяву ОСОБА_1 про надання їй дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність, що розташована по АДРЕСА_1 враховуючи висновки постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21.06.2017 року у справі № 138/1313/16-а.

21 травня 2018 року ОСОБА_1 на виконання постанови суду від 21.06.2017 № 138/1313/16 та рішення суду від 13.03.2018 № 802/95/18 звернулася із заявою до Яришівської сільської ради, з проханням надати їй дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 1,1068 га для ведення особистого селянського господарства.

Рішенням Яришівської сільської ради від 11.06.2018 № 230 надано дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,2767 га у зв`язку з тим, що на вказану земельну ділянку зареєстровано ще 3 (три) заяви громадян про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою.

Не погодившись із рішенням Яришівської сільської ради позивачка звернулася до суду із позовом.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 18.09.2018 № 802/1795/18-а визнано протиправним та скасовано рішення Яришівської сільської ради № 230 від 11.06.2018 та зобов`язано повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.05.2018 про надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність, що розташована по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 на виконання постанови суду від 21.06.2017 № 138/1313/16 - а, рішення суду від 13.03.2018 № 802/95/18-а та рішення суду від 18.09.2018 № 802/1795/18-а подала до сільської ради заяву від 10.12.2018 з проханням надати їй дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 1,1068 га для ведення особистого селянського господарства.

Яришівською сільською радою Могилів - Подільського району на 21 сесії 7 скликання прийнято рішення № 298 від 18.12.2018 року "Про надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в с. Яришів, по вул . Головна гр. ОСОБА_1 ", яким надано дозвіл гр. ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною загальною площею 0,2767 га для ведення особистого селянського господарства.

Вказане рішення прийнято за результатами розгляду заяви гр. ОСОБА_1 щодо надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки у власність в АДРЕСА_1 (господарський двір) для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності сільськогосподарського призначення (землі запасу) орієнтовною площею 1,1068 га.

Рішення № 298 від 18.12.2018 року прийнято з урахуванням того, що на вказану земельну ділянку зареєстровано ще три заяви громадян про надання їм дозволу на виготовлення проекту відведення у власність.

Не погоджуючись із таким рішенням Яришівської сільської ради, ОСОБА_1 звернулася до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про місцеве самоврядування" від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (далі-Закон від 21.05.1997 № 280/97-ВР) визначено, що сільська рада є окремим самостійним суб`єктом в системі місцевого самоврядування.

Згідно зі ст. 25 Закону від 21.05.1997 № 280/97-ВР, сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, зокрема, відповідно до закону питання регулювання земельних відносин (п. 34 ст. 26 Закону від 21.05.1997 № 280/97-ВР).

Повноваження сільських рад у галузі земельних відносин визначені статтею 12 Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року № 2768-III (далі ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III).

Положенням ст. 122 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III зазначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Частиною 6 ст. 118 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Таким чином, наведеними вище правовими нормами встановлено, що вирішення питань регулювання земельних відносин, в тому числі про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, із земель комунальної власності в межах населеного пункту, віднесено до виключної компетенції відповідних сільських, селищних, міських рад.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб`єкта владних повноважень, адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно частини 7 ст. 118 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Частиною 7 ст. 118 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III чітко визначено підстави для відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а саме невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Зазначеною нормою Земельного кодексу України передбачено підстави для відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Як встановлено судом, позивач у адресованому відповідачу клопотанні просила надати їй дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки у власність в селі Яришів , по вул. Головна (господарський двір) для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності сільськогосподарського призначення (землі запасу) орієнтовною площею 1,1068 га.

Однак, відповідачем згідно рішення № 298 надано дозвіл гр. ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність лише на земельну ділянку площею 0,2767 га. (незважаючи на те, що позивач просила надати їй дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки площею 1,1068 га.).

Відповідно до оскаржуваного рішення відповідачем вирішено частково позитивно на користь позивача її заяву, а саме щодо земельної ділянки площею 0,2767 га, проте відмовлено у задоволенні в іншій частині клопотання.

При цьому, відповідач не зазначивши про наявність однієї із підстав для відмови, що передбачені ч. 7 ст. 118 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III, як на підставу для відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, зіслався на те, що іншим особам на земельну ділянку надано 3 (три) дозволи на виготовлення проекту відведення для передачі у власність згідно рішень 16 сесії 7 скликання № № 231, 232, 233.

На переконання суду, така підстава для прийняття оскаржуваного рішення не грунтується на нормах Земельного кодексу України, оскільки отримання іншими особами дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не є безальтернативною умовою для прийняття позитивного рішення про надання земельної ділянки у власність таким особам у подальшому та не змінює правового режиму земельної ділянки як вільної. Такий висновок узгоджується із усталеною практикою Верховного Суду України вираженою у рішеннях від 10.12.2013 року у справі № 21-358а13, від 07.06.2016 року у справі № 820/3507/15, від 11.10.2016 року у справі № 806/3787/13-а.

Відтак, суд доходить висновку про відсутність у відповідача на момент розгляду клопотання позивача, передбачених нормами Земельного кодексу України підстав для відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 1,1068 га для ведення особистого селянського господарства. Тому, оскаржуване рішення прийняте відповідачем не на підставі та не у межах наданих законом повноважень.

Крім цього, при наданні оцінки спірному рішенню відповідача, суд враховує, що згідно п. 4 - 5, 7 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони безсторонньо (неупереджено); добросовісно; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації. Однак, рішення відповідача, що є предметом оскарження вказаним вимогам також не відповідає. Як зазначалося судом, позивач із клопотанням про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 1,1068 га для ведення особистого селянського господарства звертається не вперше.

Вперше позивач із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту відведення вільної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність звернулася до відповідача 16.11.2015 року, проте радою відмовлено у наданні дозволу рішенням від 25.12.2016 року. Відмова визнана протиправною Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21.06.2017 № 138/1313/16 -а.

Вдруге позивач із такою ж заявою звернулася до відповідача 13.10.2017 року. Однак рішенням Яришівської сільської ради від 14.12.2017 року № 199 також відмовлено у її задоволенні. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 13.03.2018 року у справі № 802/95/18-а визнано рішення відповідача протиправним та скасовано. Зобов`язано Яришівську сільську раду Могилів-Подільського району повторно та першочергово розглянути заяву ОСОБА_1 .

Втретє позивач із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту відведення вільної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність звернулася до відповідача 21.05.2018 року, однак рішенням від 11.06.2018 року № 230 надано дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею лише 0,2767 га, а не тією про яку зазначено у заяві. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 18.09.2018 року у справі № 802/1795/18-а визнано протиправним та скасовано рішення Яришівської сільської ради № 230 від 11.06.2018 та зобов`язано повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.05.2018 року.

ОСОБА_1 із урахуванням постанови суду від 21.06.2017 у справі № 138/1313/16 - а, рішення суду від 13.03.2018 у справі № 802/95/18-а та рішення суду від 18.09.2018 у справі № 802/1795/18-а подала до відповідача заяву від 10.12.2018 року із проханням надати їй дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 1,1068 га для ведення особистого селянського господарства. Проте, відповідачем прийнято рішення № 298 від 18.12.2018 року яким заяву не вирішено позитивно для позивача.

Суд зазначає, що таке свавільне ставлення відповідача до права позивача на отримання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства є неприпустимим, та порушує гарантоване позивачу право на отримання земельної ділянки у власність. Крім того, систематична відмова у наданні дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства із непередбачених законом підстав порушує принципи безсторонності (неупереджено), добросовісності та рівності при прийнятті рішення.

На підставі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, суд при розгляді цієї справи застосовує практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні у справі «Рисовський проти України» Суд зазначив про особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП], заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП], заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.comS.r.l. проти Молдови", заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі", заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року).

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії", заява N 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії", заява N 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини", п. 128, та "Беєлер проти Італії", п. 119).

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі "Лелас проти Хорватії", п. 74).

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки", п. 58, а також рішення у справі "Ґаші проти Хорватії", заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі "Трґо проти Хорватії", заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року).

Натомість у спорі який виник між сторонами суд встановив, що принципу «належного урядування» у розумінні практики Європейського суду з прав людини, відповідачем не дотримано. Зокрема, відповідач всупереч висновкам судів щодо питання про надання позивачу дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки, для ведення особистого селянського господарства так і нормам Земельного кодексу України на порушення яких суди звертали увагу у своїх рішеннях, продовжує відмовляти позивачу у наданні дозволу із підстав, протиправність яких встановлена попередніми судовими рішеннями. Такі порушення вказують на незаконність рішенням Яришівської сільської ради № 298 від 18.12.2018 року та є підставою для його скасування.

Отже, з урахуванням вище встановленого, суд доходить висновку про відсутність у відповідача законних підстав для будь-яких обмежень у надані дозволу на розробку проекту землеустрою особі при дотриманні позивачем вимог ст. ст. 118, 122 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III. Відтак, рішення сільської ради № 298 від 18.12.2018 року є протиправним і таким що підлягає скасуванню.

Визначаючись щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву, суд зазначає, що така підлягає задоволенню, оскільки скасування протиправного рішення суб`єкта владних повноважень яким розглянуто заяву позивача, зумовлює виникнення у відповідача обов`язку повторно розглянути подану заяву.

При цьому, при виконанні рішення суду відповідачу слід вирішити питання щодо якого звернувся позивач із урахуванням правової оцінки наданої судом у цьому судовому рішенні.

Щодо клопотання позивача про винесення окремої ухвали, то суд відмовляє у його задоволенні зважаючи на статус відповідача як колегіального органу та юридичної особи (вказане виключає його статус як суб`єкта злочину).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 КАС України).

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Яришівської сільської ради 21 сесії 7 скликання від 18.12.2018 № 298 "Про надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в с. Яришів, по вул. Головна гр. ОСОБА_1 ".

Зобов`язати Яришівську сільську раду Могилів-Подільського району Вінницької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки, що розташована по АДРЕСА_1 , із урахуванням правової оцінки наданої судом у цій справі.

Стягнути із Яришівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області за рахунок бюджетних асигнувань, на користь ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду судовий збір у сумі 1536 грн. 80 коп. (одна тисяча п`ятсот тридцять шість гривень 00 коп).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

Відповідач Яришівська сільська рада Могилів-Подільського району Вінницької області (вул. Леніна, 19, с. Яришів, Могилів-Подільський район, Вінницька область, )

Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 )

Суддя Богоніс Михайло Богданович