Справа № 1.380.2019.003481
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2019-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.003481
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2019 року

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Крутько О.В.,

за участю секретаря судового засідання Лізогуб В.В.

представника позивача Іванейко Я.Я.,

представника відповідача Леськів Б.Я.,

третьої особи ОСОБА_2

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Головного управління ДФС у Львівській області (далі ГУ ДФС у Львівській області, позивач)

до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області (далі відповідач)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2

про скасування постанови

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшов позов Головного управління ДФС у Львівській області про скасування постанови про накладення штрафу від 02.07.2019 ВП №59310954, винесеної державним виконавцем відділу примусового рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Батюк Мар`яною Василівною.

В позовні заяві позивач вказує, що визначальною умовою для застосування до боржника у виконавчому проваджені відповідальності у вигляді накладення штрафу є невиконання рішення суду зобов`язального характеру без поважних причин. Вважає, що позивачем на виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 07.10.2015 у справі №813/3694/14 на заяви ОСОБА_2 надано вичерпну відповідь.

Ухвалою від 15.07.2019 залишено без руху позовну заяву та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою від 17.07.2019 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі на 23.07.2019.

23.07.2019 оголошено перерву у судовому засіданні до 30.07.2019 року.

Ухвалою від 23.07.2019 року у задоволенні заяви Головного управління ДФС у Львівській області про забезпечення адміністративного позову в адміністративній справі за позовом Головного управління ДФС у Львівській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про скасування постанови про накладення штрафу відмовлено повністю.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позові.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, надав усні пояснення по суті позовних вимог.

Третя особа у судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог з підстав наведених у заяві (поясненнях). Зокрема зазначає, що листи-відповіді Личаківської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області від 27.11.2017 та ГУ ДФС у Львівській області від 22.12.2017 №760Х-645/10/13-01-10-05-07 не містять інформації (відповідей) на пункти запиту ОСОБА_2 . №02/03 від 13.03.2014 року.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, представника відповідача та третю особу оцінивши докази, які мають значення для справи суд виходив з наступного.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 21.08.2014 року у справі №813/3694/14 залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2014 відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ДПІ у Личаківському районі м.Львова ГУ Міндоходів у Львівській області про зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.08.2015 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21.08.2014 та ухвалу Львівського окружного апеляційного адміністративного суду від 08.12.2014 року скасовано та направлено справу №813/3694/14 на новий розгляд в суд першої інстанції.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 07.10.2015 року у справі №813/3694/14, залишеною без змін згідно ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.10.2016 року, позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області щодо надання ОСОБА_2 повної відповіді на її письмовий запит про надання інформації № 02/03 від 13.03.2014 року. Зобов`язано Державну податкову інспекцію у Личаківському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області надати ОСОБА_2 відповідь на її письмовий запит про надання інформації № 02/03 від 13.03.2014 року, з урахуванням висновків суду. В решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31.10.2017 року касаційні скарги ОСОБА_2 та Личаківської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області залишено без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 07.10.2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.10.2016 року залишено без змін.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Батюк М.В від 12.06.2019 відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 07.10.2015 року у справі №813/3694/14, якою зобов`язано Головне управління ДФС у Львівській області надати ОСОБА_2 відповідь на її письмовий запит про надання інформації №02/03 від 13.03.2014 з урахуванням висновків суду.

27.06.2019 року ГУ ДФС у Львівській області надіслав відповідачу лист про виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 07.10.2015 у справі №813/3694/14 (додаток лист від 27.11.2017 №37/Х-27/13-06-08-00-12).

02.07.2019 року державним виконавцем примусового рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Батюк М.В. винесено постанову про накладення штрафу ВП №59310954 на ГУ ДФС у Львівській області у розмірі 5100 грн. за невиконання без поважних причин рішення суду у повному обсязі.

Не погоджуючись з постановою про накладення штрафу від 02.07.2019 ВП №59310954 позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним рішенням суб`єкта владних повноважень та відповідним доводам учасників справи, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404-VIII (надалі по тексту - Закон №1404-VIII).

Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закону № 1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно пункту першого частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно ч. 1 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 5 вказаної статті зазначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (частина 6 статті 26 Закону №1404-VIII).

Відповідно до частини 1 статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

Згідно частини 2 статті 63 Закону № 1404-VIII разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження", рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

За приписами статті 75 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

З аналізу вказаних норм слідує, що Законом №1404-VІІІ встановлено відповідальність боржника за невиконання судового рішення. А тому, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу, має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Батюк М.В від 12.06.2019 відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 07.10.2015 року у справі №813/3694/14, якою зобов`язано Головне управління ДФС у Львівській області надати ОСОБА_2 відповідь на її письмовий запит про надання інформації №02/03 від 13.03.2014 з урахуванням висновків суду.

У запиті про надання інформації від 13.03.2014 №02/03 стягувач ( ОСОБА_2 ) просила надати вичерпну письмову відповідь з належним чином оформленими копіями документів, а саме:

чи за період з 06.05.2003 і по сьогоднішній день ДПІ у Личаківському районі м.Львова повідомляла Державного реєстратора Львівської міської ради про те, що ТзОВ УПП "Євроінсталсервіс", ідентифікаційний код - 31730221 знято з обліку платника податків;

якщо ДПІ у Личаківському районі м.Львова з 06.05.2003 і по сьогоднішній день повідомляла Державного реєстратора Львівської міської ради про те. що ТзОВ УПП "Євроінсталсервіс", ідентифікаційний код - 31730221 знято з обліку платника податків, то позивач просить надати належним чином завірену копію/копії/ цих документів;

чи ДПІ у Личаківському районі м.Львова отримувала від Державного реєстратора Львівської міської ради інформацію про те, що ТзОВ УПП "Євроінсталсервіс", ідентифікаційний код - 31730221 з 2002 року подає або не подає до Державного реєстратора реєстраційну картку про підтвердження відомостей про юридичну особу;

якщо ДПІ у Личаківському районі м.Львова отримувала від Державного реєстратора Львівської міської ради інформацію про те, що ТзОВ УПП "Євроінсталсервіс" ідентифікаційний код - 31730221 з 2002 року подає або не подає до Державного реєстратора реєстраційну картку про підтвердження відомостей про юридичну особу, то просила надати належним чином завірену копію/копії/ цих документів;

чому ДПІ у Личаківському районі м.Львова попередньо письмово не повідомила позивачку про те, що 24.02.2011 відповідач буде проводити обстеження місцезнаходження СП ТОВ "Польтрансфер" за її адресою (не було попереджено також іншого співвласника нерухомості), до того ж за умови, коли відповідач знав, що немає правових відносин між позивачем і згаданим підприємством;

чому ДПІ у Личаківському районі м.Львова 24.02.2011 здійснила обстеження СП ТОВ "Польтрансфер" за адресою позивача за її відсутності, а також за відсутності іншого співвласника, без відповідного для таких дій рішення суду і повідомлення власників;

якими юридичними документами керувалась ДПІ у Личаківському районі м.Львова 24.02.2011, коли здійснювала обстеження місцезнаходження підприємства за її адресою і складала акт опису майна №147;

яким чином ДПІ у Личаківському районі м.Львова 24.02.2011 проводячи обстеження зайшла на приватну закриту територію і в будинок, який належить позивачу та її чоловіку, за їх відсутності (адже територія садиби є огороджена, а на вхідній брамі вказаний лише номер будинку, там немає жодної інформації щодо власників та зареєстрованих осіб тощо);

на підставі чого працівники податкового органу встановили 24.02.2011 факт наявності/відсутності СП ТОВ "Польтрансфер" та зробили відповідний запис у акт обстеження;

як визначили працівники ДПІ, що в зачиненому приватному будинку наявне/відсутнє майно СП ТОВ "Польтрансфер";

якщо ДПІ у Личаківському районі м. Львова 24.02.2011 не виявила ні підприємства "Польтрансфер", ні його майна, то позивач просить пояснити якими положеннями закону керувались працівники ДПІ, складаючи акт опису майна підприємства якого не було виявлено;

чому відповідач, не виявивши підприємства "Польтрансфер" і його майна, склав Акт опису його майна, а не склав Акт про відсутність майна, що може бути описане у податкову заставу;

чому ДПІ у Личаківському районі м.Львова письмово не повідомила позивача, що 24.02.2011 здійснено обстеження і складено акт опису майна №147 згаданого підприємства, на підставі якого 25.02.2011 майно підприємства передано в заставу із зазначенням моєї адреси, як адреси боржника;

на якій правовій підставі ДПІ у Личаківському районі м.Львова здійснила реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна під №30451213 в податкову заставу активи СП ТОВ "Польтрансфер", вказуючи адресу позивача, якщо угода між позивачем і підприємством була розірвана в 2001 році, і навіть термін її дії за нотаріальним договором закінчився в 2005 році, а відповідач за його твердженням не виявив 24.02.2011 підприємства за адресою позивача.

27.11.2017 позивач надіслав ОСОБА_2 відповідь №37/Х-27/13-06-08-00-12, в якій зазначив, що до його обов`язків не входить повідомлення державного реєстратора про зняття з обліку платника податків. Крім того, відповідач скерував заяву позивача для надання відповіді до ГУ ДФС у Львівській області.

28.12.2017 стягувач отримала лист ГУ ДФС у Львівській області від 22.12.2017 №760Х-645/10/13-01-10-05-07 з відповіддю на її інформаційний запит.

Аналізуючи відповіді Личаківської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області від 27.11.2017 та ГУ ДФС у Львівській області від 22.12.2017 №760Х-645/10/13-01-10-05-07 встановлено, що позивачем постанова Львівського окружного адміністративного суду від 07.10.2015 року у справі №813/3694/14 виконана не у повному обсязі, на більшість запитань, поставлених стягувачем, відповіді не надано, як не надано копій підтверджуючих документів, які запитувались.

Зокрема, на запитання чи отримувала інспекція інформацію від державного реєстратора про те, що ТзОВ УПП «Євроінсталсервіс» подає або не подає до державного реєстратора реєстраційну картку про підтвердження відомостей про юридичну особу не надано відповіді. Також на запитання про те, чи повідомляла інспекція державного реєстратора про зняття з обліку ТОВ УПП «Євроінсталсервіс» відповідь надана не по суті, адже позивач володіє зазначеною інформацією і може надати на неї відповідь «так» або «ні». На запитання на підставі чого працівники податкового органу встановили 24.02.2011 факт наявності/відсутності СП «Польтрансфер» та зробили відповідний запис в акті обстеження також не надано відповідь. Не надано відповіді також на інші запитання, які стосуються безпосередньо стягувача.

Позивач не навів жодних поважних причин невиконання у повному обсязі судового рішення. Покликання представника позивача на відсутність запитуваної інформації не приймаються до уваги, зокрема і тому, що зазначені обставини повинні були бути відображеними у відповіді, наданій на виконання рішення суду з долученням підтверджуючих документів.

З урахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що відповідач у спірних правовідносинах діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Шмалько проти України», право на справедливий судовий розгляд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося.

Законодавцем в Законі України «Про виконавче провадження» прямо передбачений такий захід впливу на боржника, який не виконує судове рішення, як штраф.

Відповідно до ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши оскаржувану постанову на відповідність вищевказаним критеріям судом не встановлено підстав для його скасування.

Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позовні вимоги відповідачем спростовані.

З огляду на вищевказане, у задоволенні позовних вимог належить відмовити.

Відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10,13, 14, 72-77, 139, 241-247, 250, 257-262, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И РІ Ш И В :

У задоволенні позову Головного управління ДФС у Львівській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про скасування постанови відмовити повністю.

Судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Крутько О.В.