Справа № 1.380.2019.002532
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2019-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1.380.2019.002532
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2019 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Коморний О.І.,

секретар судового засідання Бабич Ю.Б.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Семен В.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування наказів Головного управління національної поліції у Львівській області, поновлення на роботі та стягнення коштів.

Обставини справи.

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій містяться вимоги:

- визнати протиправним та скасувати Наказ ГУНП у Львівській області № 1271 від 17.04.2019 щодо притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів поліції;

- визнати протиправним та скасувати незаконний Наказ № 246о/с від 17.04.2019 про звільнення ОСОБА_1 з органів поліції;

- поновити ОСОБА_1 на службі в органах поліції Головного управління Національної поліції України у Львівській області на попередній чи рівнозначній посаді;

- стягнути з Головного управління Національної поліції України у Львівській області в користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області від 17.04.2019 року № 1271 Про застосування дисциплінарного стягнення до працівника Залізничного ВП ГУНП у Львівській області за грубе порушення службової дисципліни, передбачених п.п. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», щодо неухильного дотримання положень Конституції України, Законів України та нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, на дільничного офіцера поліції відділу превенції патрульної поліції Залізничного відділу поліції ГУНП у Львівській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби в поліції. Позивач вважає своє звільнення незаконним, та зазначає, що на даний час є обвинуваченим у кримінальному провадженні за ч. 3 т. 368 КК України, вказане кримінальне провадження розглядається Залізничним районним судом м. Львова (суддя Румілова Н.М.). Вказує, що у даному кримінальному провадженні відносно позивача визначено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а також неодноразово судом було відсторонено від служби ухвалами суду. Однак, не зважаючи на це, на думку позивача, через особисті неприязні відносини щодо нього, керівництвом Залізничного ВП, а також працівниками ГУНП неправомірно складено - рапорт від 18.03.2019 року, наказ від 19.03.2019 року, наказ від 20.03.2019 року акт від 22.03.2019 року, та висновок службового розслідування від 05.04.2019 року, на підставі яких і видано оскаржуваний наказ про звільнення.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві. Зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 70 ЗУ «Про Національну поліцію» №580-VIII - поліцейський, щодо якого проводиться службове розслідування, може бути відсторонений від виконання службових обов`язків у порядку, визначеному Дисциплінарним статутом Національної поліції України. В свою чергу у ч. 8 ст.17 Розділу III Дисциплінарного статуту Національної поліції України № 2337-VIII прямо зазначається: «Під час відсторонення від виконання службових обов`язків (посади) поліцейський зобов`язаний перебувати на робочому місці, визначеному керівником, до повноважень якого належить призначення на посаду та звільнення з посади поліцейського, та сприяти проведенню службового розслідування». Також зазначає, що ухвалою Залізничного районного суду м. Львова, ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 26 квітня 2019 року, при цьому визначено умови такого арешту, зокрема у п. 3 резолютивної частини: «не відлучатись з місця проживання з 23:00 год. до 06:00 год, наступної доби». Враховуючи вищенаведене, відповідач зазначає, що не зважаючи на домашній арешт встановлений ухвалою Залізничного районного суду м. Львова у позивача була об`єктивна можливість з`являтись на робочому місці як того вимагає ч. 8 ст.17 Розділу III Дисциплінарного статуту Національної поліції України та п.1.3 Розділу І «Внутрішнього розпорядку дня поліцейських, державних службовців, працівників поліції апарату та інших органів і підрозділів ГУНП у Львівській області та порядок компенсації за службу (працю) в понаднормовий (надурочний) час, у вихідні, святкові, неробочі дні» затвердженого Наказом ГУНП у Л/о від 10.08.2016 №1863. Однак позивач допустив грубе порушення службової дисципліни. Вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить суд відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою суду від 24.05.2019 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 05.07.2019 року витребувано докази.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просить суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача заперечив проти позову повністю, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд заслухав вступне слово позивача та представника відповідача, дослідив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та

в с т а н о в и в :

Наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області від 17.04.2019 № 1271 Про застосування дисциплінарного стягнення до працівника Залізничного ВП ГУНП у Львівській області за грубе порушення службової дисципліни, передбачених п.п. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», щодо неухильного дотримання положень Конституції України, Законів України та нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, на дільничного офіцера поліції відділу превенції патрульної поліції Залізничного відділу поліції ГУНП у Львівській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби в поліції. (а.с. 17)

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернувся за захистом свої прав до суду.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За правилами предметної підсудності встановленими ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби (п. 2 ч. 1).

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України).

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (в редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин, далі Закон №580).

Згідно зі ст. 3 Закону "Про Національну поліцію" у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону "Про Національну поліцію", поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно зі ст. 18 Закону "Про Національну поліцію", поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно частин першої та другої статті 19 Закону у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

За приписами частин першої та другої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут) службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників. Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Згідно пунктів 1, 5, частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника.

За порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом (частина перша статті 11 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до частини першої статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Частинами другою, третьою, десятою статті 14 Дисциплінарного статуту визначено, що службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

З аналізу викладених норм слідує, що накладенню дисциплінарного стягнення передує службове розслідування, прийняття рішення про його проведення належить до дискреційних повноважень керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за № 1355/32807, затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі - Порядок).

Згідно Наказу Міністерством внутрішніх справ України № 893 від 07.11.2018 "Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України" затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України та Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України.

Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Судом встановлено, що підставою для проведення службового розслідування є рапорт начальника ВППП Залізничного ВП ГУНП у Львівській області капітана поліції В.М. Клуб від 18.03.2019 про не прибуття на службову нараду 18.03.2019 о 09:00 год дільничого офіцера поліції ОСОБА_1 (а.с.12)

Наказом №102 від 19.03.2019 начальника полковника поліції О .Я . Сушко призначено службове розслідування. (а.с.13)

Судом встановлено, що наказом №948 від 20.03.2019 начальника генерала поліції третього ранку В.В. Середи, на виконання ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 26.02.2019 по справі №462/30/18 та відповідно до частини 3 статті 70 Закону України «Про Національну поліцію» відсторонено від посади позивача з 26.02.2019 до 26.04.2019. (а.с.15)

Згідно висновків службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни працівником Залізничного відділу поліції ГУНП у Львівській області, судом встановлено, що позивач був відсутній в робочий час 18.03.2019 з 09:00 до 18:00, 22.03.2019 з 09:00 до 16:45, 25.03.2019 з 09:00 до 18:00, 26.03.2019 з 09:00 до 18:00, 27.03.2019 з 09:00 до 18:00, 28.03.2019 з 09:00 до 18:00, 29.03.2019 з 09:00 до 16:45, 01.04.2019 з 09:00 до 18:00, 02.04.2019 з 09:00 до 18:00, 03.04.2019 з 09:00 до 18:00, 04.04.2019 з 09:00 до 18:00 (без урахування обідньої перерви з 13:00 до 13:45 у вказані дні) без поважних причин та про місце свого перебування керівництво не повідомив, на лікуванні згідно листа ДУ ТМО МВС України від 04.04.2019 №33/34-317 не перебував.

Відповідно до висновків службового розслідування дисциплінарна комісія вирішила: за грубе порушення службової дисципліни, а саме п.1, 2 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», яке виразилось у недотриманні п. 1.3 розділу 1 Внутрішнього розпорядку дня поліцейських, державних службовців, працівників поліції апарату та інших органів і підрозділів ГУНП у Львівській області та порядок компенсації за службу (працю) в понаднормовий (надурочний) час, у вихідні, святкові, неробочі дні" затвердженого наказом ГУНП у Львівській області від 10.08.2016 № 1863, наказу ГУНП від 20.03.2019 № 948, ч. ч. 1, 2 розділу ІІ "Правил етичної поведінки поліцейських", затверджених наказом МВС від 09.11.2016 № 1179, ч. 1, 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України клопотати перед керівництвом ГУНП у Львівській області про застосування дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби в поліції до дільничного офіцера поліції відділу превенції патрульної поліції Залізничного відділу поліції ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції Карпи Степана Степановича. (а.с.8-11)

Судом також встановлено, що позивачу під час проведення службового розслідування було запропоновано надати пояснення, однак він відмовився надавати пояснення в порядку статті 63 Конституції України (а.с. 14).

На покликання позивача, що ухвалами Залізничного районного суду м. Львів його було відсторонено від служби та визначено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, тому він не прибував на робоче місце, суд зазначає наступне.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 26 квітня 2019 року, при цьому визначено умови такого арешту, зокрема у п. 3 резолютивної частини вищевказаної ухвали прописано: «не відлучатись з місця проживання з 23:00 год. до 06:00 год, наступної доби».

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 26.02.2019 року відсторонено обвинуваченого ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 від посади дільничного офіцера поліції відділу превенції патрульної поліції залізничного відділу поліції ГУ НП у львівській області терміном на 2 місяці, до 26 квітня 2019 року включно.

Згідно з ч. 1 ст. 70 ЗУ «Про Національну поліцію» - поліцейський, щодо якого проводиться службове розслідування, може бути відсторонений від виконання службових обов`язків у порядку, визначеному Дисциплінарним статутом Національної поліції України.

Разом з тим відповідно до частини 8 ст. 17 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, під час відсторонення від виконання службових обов`язків (посади) поліцейський зобов`язаний перебувати на робочому місці, визначеному керівником, до повноважень якого належить призначення на посаду та звільнення з посади поліцейського, та сприяти проведенню службового розслідування.

Завданнями поліції відповідно до ст. 2 Закону України "Про національну поліцію" є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Основні обов`язки поліцейського визначені у ст. 18 Закону України "Про національну поліцію", відповідно до ч.1 якої поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

За змістом п.2 ч.1 ст. 18 Закону України "Про національну поліцію", при проходженні служби поліцейський виконує службові обов`язки та посадові (функціональні) обов`язки.

Судом встановлено, що Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 26.02.2019 року відсторонено позивача саме від посади, тобто виконання службових обов`язків за займаною посадою.

Від обов`язків, пов`язаних з проходженням позивачем служби як поліцейським в поліції (на іншій тимчасовій посаді, в іншому підрозділі тощо) позивача не було відсторонено.

Згідно наказу №948 від 20.03.2019 року виданого на виконання ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 26.02.2019р. щодо відсторення ОСОБА_1 , позивача згідно п.1 вказаного наказу відсторонено саме від посади, при цьому згідно з п.2 наказу, місцем перебування позивача в робочий час (згідно розпорядку дня) визначено кабінет №26 залізничного відділу поліції ГУ НП у Львівській області (а.с.15). З вказаним наказом позивач ознайомлений 22.03.2019 року, про що свідчить його підпис про ознайомлення.

Незважаючи на обізнаність з наказом №948 від 20.03.2019 року, позивач згідно з висновком службового розслідування був відсутній на місці несення служби 25.03.2019 з 09:00 до 18:00, 26.03.2019 з 09:00 до 18:00, 27.03.2019 з 09:00 до 18:00, 28.03.2019 з 09:00 до 18:00, 29.03.2019 з 09:00 до 16:45, 01.04.2019 з 09:00 до 18:00, 02.04.2019 з 09:00 до 18:00, 03.04.2019 з 09:00 до 18:00, 04.04.2019 з 09:00 до 18:00 (без урахування обідньої перерви з 13:00 до 13:45 у вказані дні) без поважних причин та про місце свого перебування керівництво не повідомив, на лікуванні згідно листа ДУ ТМО МВС України від 04.04.2019 №33/34-317 не перебував.

Аналізуючи доводи позивача щодо необґрунтованості застосування до нього дисциплінарного стягнення за вчинення виявлених порушень, суд виходить з того, що відповідно до приписів Дисциплінарного статуту підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є наявність самого дисциплінарного порушення, при цьому вид дисциплінарного стягнення визначається особою, яка вирішує питання про його накладення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Частина 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту не визначає конкретної послідовності та черговості накладення дисциплінарних стягнень за ступенем їх суворості, а лише визначає види дисциплінарних стягнень.

Це в свою чергу наділяє уповноважену особу правом самостійно визначати вид стягнення за його суворістю в залежності від конкретних обставин дисциплінарного проступку.

Зазначені висновки узгоджуються з Рекомендаціями № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 щодо визначення дискреційних повноважень та ступенем свободи адміністративного органу.

Аналогічний висновок, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є наявність самого дисциплінарного порушення, при цьому вид дисциплінарного стягнення визначається особою, яка вирішує питання про його накладення викладений Верховним Судом у Постанові від 10 квітня 2019 року (справа №813/3020/16 провадження 9901/22208/18).

Виходячи із законодавчих приписів та фактичних обставин справи, суд дійшов висновку, що оскаржувані накази прийняті на підставі, в порядку та у спосіб передбачений чинним законодавством.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд згідно ч.1 ст. 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки у даній справі оспорюється рішення прийняте відповідачем, суб`єктом владних повноважень, суд відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України, перевіряє чи прийнято (вчинено) воно: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом на підставі досліджених доказів встановлено, що відповідні положення відповідачем дотримані повністю. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 257- 262 КАС України, суд-

у х в а л и в :

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування наказів Головного управління національної поліції у Львівській області, поновлення на роботі та стягнення коштів - відмовити повністю.

2. Судові витрати з сторін не стягуються.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив судове рішення. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 31.07.2019 року.

Суддя Коморний О.І.