Справа № 752/17563/18
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2019 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів Ганечко О. М., Губської Л. В.,

за участю секретаря Кірієнко Н.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського рядового поліції УПП у Волинській області Лінника Романа Леонідовича про визнання дій протиправними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, за апеляційною скаргою поліцейського рядового поліції УПП у Волинській області Лінника Романа Леонідовича на рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 28 листопада 2018, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції у Волинській області Лінник Романа Леонідовича в якому просив визнати протиправними дії поліцейського в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Просив скасувати постанову серії ЕАВ № 532009 від 12.08.2018, та закрити провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він керував транспортним засобом, який не є вантажним, а тому не підлягає обов`язковому технічному контролю. Вважає, що його притягнуто до адміністративної відповідальності безпідставно, а вказана постанова інспектора є протиправною та підлягає скасуванню.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 28 листопада 2018 позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

В судове засідання з`явився представник позивача, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін та відмовити у задоволенні апеляційної скарги. До суду подав відзив на апеляційну скаргу.

Представник апелянта, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представника апелянта.

Відкладення розгляду справи спричинить невиправдане порушення процесуального строку її розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Як встановлено, 12.08.2018 поліцейським УПП в Волинській області Лінником Р.Л. винесена постанова серії ЕАВ № 532009 про накладення на позивача адміністративного стягнення за скоєння адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого ч.3 ст. 121 КУпАП.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Мерседес Бенц», моделі Спрінтер, д.н. НОМЕР_1 , який підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, чим порушив п. 3.1, 3б ПДР України.

Вважаючи постанову про накладення адміністративного стягнення незаконною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Судом першої інстанції задоволено позовні вимоги виходячи з того, що автомобіль позивача є легковим, а відтак, відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 121 КУпАП України.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності тощо.

Згідно з вимогами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху вантажним є автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів, а легковим - автомобіль з кількістю місць для сидіння не більше дев`яти, з місць водія включно, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів та їх багажу із забезпеченням необхідного комфорту та безпеки.

Відповідно до п 31.3 п.п.б ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Пунктом 2 ч.2 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що обов`язковому технічному контролю не підлягають, зокрема, легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тони, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Аналогічна норма передбачена підпунктом 2 пункту 1 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року за № 137, де зазначено, що порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає процедуру проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС, за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, крім вантажних автомобілів незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тони, причепи до них із строком експлуатації до двох років.

Відповідно до п.1 Порядку, порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних визначає процедуру проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, крім таких транспортних засобів:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тон, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Відповідно до п. 3 даного Порядку, періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить, зокрема, для вантажних автомобілів незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тони - кожні два роки;

Позивач зазначив, що його автомобіль відноситься до категорії В, для можливості керувати ним посвідчення водія повинно бути категорії В, а не С, тому автомобіль є легковим.

Проте, відповідно до пункту 3 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08 травня 1993 року в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 р. № 511, транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії. Зокрема, до категорії В відносяться автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми.

Як убачається із вищезазначеної норми, належність до категорії В не визначається тим, чи вантажний це автомобіль, чи легковий, а лише максимальною масою та кількістю сидячих місць, що може бути притаманно як легковим, так і вантажним автомобілям.

Тому суд не може взяти до уваги таку позицію позивача як підставу для віднесення належного йому автомобіля до легкових та задоволення позову.

Правовими положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль марки Mercedes-Benz Sprinter, номерний знак НОМЕР_1 , 2011 року випуску, тип - вантажний фургон малолітражний-В, повна маса 3500, маса без навантаження- 2050 (а.с.47).

Таким чином, згідно з даних свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу позивача вказаний транспортний засіб відноситься до вантажних автомобілів.

Крім того, відповідачем суду надано лист Регіонального сервісного центру МВС у Волинській області від 17.10.2018 р., відповідно до якого автомобіль, яким керував позивач, є фургоном малотоннажним -В і за типом конструкції відноситься до вантажних.

Судом встановлено, що транспортний засіб позивача є вантажним автомобілем вантажопідйомністю до 3,5 тон із строком експлуатації більше двох років, тому підлягає проходженню обов`язковому технічному контролю кожні два роки.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що в даному випадку при розгляді справи про адміністративне правопорушення дії поліцейського були правомірними та такими, що не порушували права позивача, передбачені ст. 268 КУпАП. Наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП, а саме керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, не спростована.

Проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, оцінивши всі докази в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Суд також застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 242, 272, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу поліцейського рядового поліції УПП у Волинській області Лінника Романа Леонідовича на рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 28 листопада 2018 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського рядового поліції УПП у Волинській області Лінника Романа Леонідовича про визнання дій протиправними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 28 листопада 2018 - скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: О. М. Ганечко

Л. В. Губська

Повний текст постанови виготовлено 31.07.2019