Справа № 160/3377/19
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2019 року Справа № 160/3377/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЛозицької І.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
15.04.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 , позивач) з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області (далі відповідач), в якому просить суд:
Ухвалою суду від 22.04.2019 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами з 22.05.2019 року, а також встановлено відповідачам строк для надання відзиву на позов та докази на його обґрунтування.
Відповідач посилається на те, що підпунктом 177.4.4 п.177.4 ст. 177 Податкового кодексу України визначено вичерпний перелік інших витрат безпосередньо пов`язаних з господарською діяльністю, серед яких витрати на оплату послуг бухгалтера відсутні; на підставі проведеного аналізу наданих до перевірки документів встановлено, що надані послуги маркетингу не пов`язані із провадженням господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 , та отриманням доходу, оскільки, згідно наданих документів неможливо встановити яким чином такі витрати вплинули на позитивний фінансовий результат діяльності підприємця, первинні документи не несуть у собі необхідну інформацію щодо конкретної кількості проведених робіт, вартості таких робіт, конкретного переліку проведених робіт, тобто такі документи оформлено формально; по постачальнику маркетингових послуг ФОП ОСОБА_2 взагалі відсутній Звіт про виконані роботи, а згідно акту не є можливим визначити обсяг проведених робіт, їх характер та отриманий результат; за даними інформаційної системи ДФС України встановлено, що ФОП ОСОБА_2 протягом 2016 - 2017 років не використовувала працю найманих робітників, з врахуванням того, що даний постачальник надавав послуги маркетингу, що аптеки ФОП ОСОБА_1 знаходяться у м. Дніпро та м. Кам`янське, - ФОП ОСОБА_2 не мала змоги самостійно виконувати такі послуги без залучення додаткових джерел робочої сили.
22.05.2019 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, доводи якої є аналогічними доводам, викладеним у позові.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Дослідивши матеріали, справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 17.09.2013 року зареєстрований виконавчим комітетом Павлоградської міської ради, перебуває на податковому обліку в Західно-Донбаській об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, перебуває на загальній системі оподаткування та є платником податку на додану вартість.
У період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року ФОП ОСОБА_1 здійснював, зокрема, роздрібну торгівлю фармацевтичними товарами в спеціалізованих магазинах.
Судом встановлено, що у період з 05.11.2018 року по 23.11.2018 року, підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.77.1 ст.77, п. 77.4 ст. 77 Податкового кодексу України, п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України від 08.07.2010 року № 2464-VI Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, згідно плану - графіку проведення планових документальних перевірок, наказів Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 25.07.2018 року № 4227-п, від 14.11.2018 року № 6521-п, повідомлення від 25.07.2018 року № 1701, відповідно до направлень від 06.08.2018 року № 9760 та № 9761 Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області проведена документальна планова виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання, фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 , вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2017 р.
1. п. 177.2 ст. 177 п.п. 177.4.4 п.п. 177.4.5 п.п. 177.4.9 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України в частині:
- в наслідок завищення валових витрат на 917881,84 грн.: 2016 рік - 623293,59 грн., 2017 рік - 294588,25 грн.,
2. п. 1.2 п. 16-1 підр. 10 р. XX ст. 177 Податкового кодексу України, в частині:
- внаслідок завищення валових витрат на 917881,84 грн.: 2016 рік - 623293,59 грн., 2017 рік - 294588,25 грн.,
4. п. 44.1, п. 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України в частині не надання інформації щодо обліку товарно-матеріальних залишків у номенклатурному, вартісному, кількісному виглядах, не відновлення та не надання до перевірки Книги обліку доходів та витрат форми № 10;
5. п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, вимоги ч. 3 п. 3., п. 3.2, п. 3.3, п. 3.6 Розділу III Наказу Міністерства доходів і зборів України № 4 від 13.01.2015 року Про Порядок заповнення подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку та п. 176.2 ст.176 Податкового кодексу України., в частині не відображення ознаки соціальної пільги по виплаченій заробітній платі найманим працівникам, у 1 - 2 кварталах 2016 року, невірного відображення сум утриманого та перерахованого військового збору по виплаченій заробітній платі найманим працівникам, у 2 кварталі 2017 року, в частині невірного відображення нарахованих та виплачених сум грошових коштів на користь фізичних осіб - підприємців та не відображення виплачених сум на користь фізичних осіб підприємців;
6. п. 201.1 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України в частині відсутності реєстрації податкових накладних виписаних на користь покупців та несвоєчасної реєстрації податкових накладних;
- не реєстрації податкових накладних та не включення таких сум до складу податкового зобов`язання, на обсяг постачання податкового зобов`язання у розмірі 1767,87 грн., за 2017 рік від коштів, що надійшли від кінцевого споживача через РРО,
- в результаті чого донараховано податок на додану вартість у розмірі 3737,00 грн.,
8. п. 1 ст. 3 Закону України Про Застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а саме: проведення розрахункових операцій без застосування реєстратора розрахункових операцій.
Актом перевірки зафіксовано, що з 01.01.2016 р. по 31.12.2016 р. позивачем завищено витрати на загальну суму 623293,59 грн. внаслідок включення до складу Інших витрати, витрат на: маркетингові послуги в сумі - 206350,19 грн.; ведення первинної бухгалтерської документації, послуги бухгалтера в сумі 214243,40 грн.; та клінінг в сумі 202700,00 грн., як послуги, що не пов`язані з виробництвом товарів та отриманням доходів.
У період з 01.01.2017 р. по 31.12.2017 р. позивачем завищено витрати на загальну суму 294588,25 грн. внаслідок включення до складу Інших витрати, витрат на: ведення первинної бухгалтерської документації, послуги бухгалтера в сумі - 178911,25 грн.; клінінг в сумі 108937,00 грн., як послуги, що не пов`язані з виробництвом товарів та отриманням доходів, та формування витрат на амортизаційні відрахування в сумі 6740,00 грн.
На підставі вказаного акта перевірки Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області 14.12.2018 року прийнято:
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд вказує, що відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі по тексту - Податковий кодекс України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування (пункт 44.2 статті 44 Податкового кодексу України).
Положеннями пункту 177.1 статті 177 Податкового кодексу України визначено, що доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.
Так, за приписами пункту 167.1 статті 167 Податкового кодексу України ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.
Відповідно до пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є чистий дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.
Згідно пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:
- витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;
- витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодування вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування, згідно з нормами цього розділу);
- обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;
- суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом;
- інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.
Отже, до витрат, які враховуються при визначенні чистого оподатковуваного доходу фізичної особи-підприємця, включаються безпосередньо пов`язані з отриманням доходів витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності такої особи.
За приписами пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України фізичні особи - підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.
Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Для реєстрації Книги обліку доходів і витрат фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги у разі обрання способу ведення Книги у паперовому вигляді.
Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.
Одночасно відповідно до пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України, на який посилається відповідач, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 01 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) та місце постачання яких розташоване за межами митної території України; в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу); в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.
За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначені Законом України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність.
Згідно з частиною 2 статті 3 цього Закону бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Відповідно до частини 1 статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету встановлений Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88 (далі по тексту Наказ № 88).
Відповідно до пункту 1.2 Наказу № 88, господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.
Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (п.2.1 Наказу № 88).
Згідно з пунктом 2.4 Наказу № 88, первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Із зазначеного слідує, що наслідки господарської операції можуть враховуватися суб`єктом господарювання для цілей бухгалтерського та податкового обліку, тільки у випадку підтвердження здійснення цієї операції відповідними первинними документами, що мають відповідати вимогам Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність та Наказу Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88.
Зі змісту статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність також вбачається, що первинні документи обов`язково мають фіксувати факт здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
Враховуючи зазначене вище, судом під час розгляду справи перевірено наявність у позивача необхідних первинних документів за господарськими операціями з метою визначення витрат, а також встановлення зв`язку між понесеними витратами і господарською діяльністю платника податку.
Досліджуючи питання правомірності формування витрат, пов`язаних із здійсненням діяльності, які відображені у податкових деклараціях про майновий стан і доходи за 2016 рік та 2017 рік, судом встановлено, що на формування витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходу ФОП ОСОБА_1 , мало вплив фінансово-господарські операції з отримання послуг з ведення первинної документації та бухгалтерські послуги, маркетингові послуги та клінінгові послуги.
Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 були укладені: договори про надання бухгалтерських послуг № 01/05/16 від 01.05.2016 року, з ФОП Кот ОСОБА_3 (виконавець), та про надання послуг (бухгалтерський облік) № 01/15 від 01.01.2015 року, укладений з ОСОБА_4 (виконавець).
Як вбачається з матеріалів справи, у періоді, що перевірявся, позивач мав господарські взаємовідносини з ФОП ОСОБА_2 (виконавець) в межах укладеного договору маркетингових послуг № 03М-01 від 01.01.2016 року, в рамках яких виконавець зобов`язується періодично виконувати наступні дії: проведення аналізу цін, встановлення рівні мінімальних та максимальних цін на ринку щодо товару, що розповсюджує замовник; проведення роботи по збору статистичних даних стосовно визначення попиту на товар замовника, просування товару замовника.
Додатковими угодами № 1 від 28.01.2019 р., № 2 від 28.01.2019 р., № 3 від 28.01.2019 р., № 4 від 28.01.2019 р. викладено п.1 договору маркетингових послуг № 03М-01 від 01.01.2016 р. в новій редакції.
На підтвердження виконання договірних зобов`язань позивачем надано: акт надання послуг № 1М/2016 від 31.03.2016 р., звіт про результати надання послуг від 31.03.2016 р. з додатком № 1, акт надання послуг № 2М/2016 від 30.06.2016 р., звіт про результати надання послуг від 30.06.2016 р. з додатком № 1, акт надання послуг № 3М/2016 від 30.09.2016 р., звіт № 3 про результати надання послуг від 30.09.2016 р. з додатком № 1, акт надання послуг № 4М/2016 від 30.12.2016 р., звіт № 4 про результати надання послуг від 31.12.2016 р. з додатком № 1, акт надання послуг № 1М/2017 від 30.03.2017 р., звіт № 1 про результати надання послуг від 01.01.2017 р. з додатком № 1 щодо наданих за період з 01.01.2017 р. по 30.03.2017 р. послуги.
Також, 14.04.2014 року ФОП ОСОБА_1 було укладено з ФОП ОСОБА_5 (виконавець) договір маркетингових послуг № 01М-04/16, предметом якого є періодичне виконання наступних дій: проведення аналізу цін, встановлення рівні мінімальних та максимальних цін на ринку щодо товару, що розповсюджує замовник; проведення роботи по збору статистичних даних стосовно визначення попиту на товар замовника, просування товару замовника.
Додатковими угодами № 1 від 28.01.2019 р., № 2 від 28.01.2019 р., № 3 від 28.01.2019 р., № 4 від 28.01.2019 р. викладено п.1 договору маркетингових послуг № 01М-04/16 від 14.04.2014 р. в новій редакції.
На підтвердження виконання договірних зобов`язань позивачем надано: акт приймання-передачі послуг № 1606 від 30.06.2016 р., звіт про результати надання послуг від 30.06.2016 р. з додатком № 1.
Також, досліджуючи питання правомірності віднесення до складу витрат, пов`язаних з отриманням доходів фізичною особою-підприємцем, які відображені у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2016, 2017 рік, зокрема з питань понесених витрат на клінінгові послуги, судом встановлено, що позивачем (замовник) отримано послуг від ФОП ОСОБА_2 (виконавець) за договором про надання послуг з комплексного прибирання внутрішніх приміщень № 03к/01 від 01.01.2016 року.
Відповідно до п. 1. вказаного договору замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання надати замовнику послуги з комплексного прибирання приміщень, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 Дніпропетровськ, АДРЕСА_2 , 2/4 (загальною площею 68,4 кв.м.) та АДРЕСА_3 (загальною площею 71,6 кв.м.), згідно з переліком робіт.
Сторонами у додатку № 1 до вказаного договору погоджено перелік виконуваних робіт.
У вказаних актах зазначена виконана робота за відповідною площею прибирання та за ціною за квадратний метр.
Також, сторонами договору погоджено звіти про результати надання послуг від 31.01.2016 року, від 29.02.2016 року, від 31.03.2016 року, від 30.04.2016 року, від 31.05.2016 року, від 30.06.2016 року, від 31.07.2016 року, від 31.08.2016 року, від 30.09.2016 року, від 31.10.2016 року, від 30.11.2016 року, від 01.12.2016 року, від 01.01.2017 року, від 01.02.2017 року, від 01.03.2017 року, від 01.04.2017 року.
Доказів порушень відображення вищевказаних господарських операцій з надання маркетингових послуг, послуг з ведення первинної документації та бухгалтерські послуги та послуг з комплексного прибирання приміщень в податковому обліку ФОП ОСОБА_1 , матеріали справи не містять.
Суд вказує, що наявні в матеріалах справи докази: акти приймання-здачі робіт (надання послуг) за договорами про надання маркетингових послуг, послуг з ведення первинної документації та бухгалтерські послуги та послуг з комплексного прибирання приміщень містять, зокрема одиницю виміру господарської операції (ведення бухгалтерського і податкового обліку, складання і подання звітності, ведення звітності з ПДВ в електронній програмі MeDOC, маркетингові послуги по вивченню попиту маркетингових послуг за ціновими критеріями лікарської продукції: стрепсилс спрій, нурофіен для дітей, гавіксон, лінекс, оспамокс суспензія, азітромецин суспензія, амоксіклав тощо, прибирання приміщень), вартість одиниці виміру (гривня), обсяг наданих послуг (у вартісному виразі та за площею наданих послуг прибирання), прізвища відповідальних осіб, що дає змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Крім того, в якості доказів виконання вищевказаних договорів позивачем надано суду зазначені вище звіти про надання послуг, в яких міститься інформація про дослідження кон`юнктури певного сегменту ринку в межах визначеного договором маркетингових послуг предмету, розкрито зміст наданих послуг з прибирання приміщень та послуг з ведення первинної документації та бухгалтерські послуги.
В результаті дослідження вказаних документів, а також враховуючи вид діяльності позивача - роздрібна торгівля фармацевтичними товарами в спеціалізованих магазинах, суд вважає, що складені на виконання вище вказаних договорів акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), є первинними в розумінні Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України і в сукупності з наведеними вище звітами та іншими документами є достатніми доказами для підтвердження реальності господарських операцій з надання маркетингових послуг, послуг з ведення первинної документації та бухгалтерські послуги та послуг з комплексного прибирання приміщень та їх зв`язку з господарською діяльністю позивача.
Крім того, доводи відповідача з приводу змісту актів здачі-прийняття послуг, суд вважає такими, що не ґрунтуються на приписах чинного законодавства через відсутність законодавчо визначеної форми актів передачі-приймання робіт (надання послуг) та звітів про надання послуг, в тому числі, маркетингових, первинної документації та бухгалтерські послуги та послуг з комплексного прибирання приміщень, і встановлених правил та вимог щодо їх складення і змісту.
Так, норми глави 63 Цивільного кодексу України, якою врегульований такий вид зобов`язань як послуги, не встановлюють ніяких правил і вимог до форми та змісту документів, що складаються на виконання договору про надання послуг.
Приймаючи до уваги вимоги Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України до первинних документів, вбачається, що зміст та обсяг господарської операції визначають особи, які відповідають за здійснення господарської операції і правильність її оформлення. При цьому, ці особи мають забезпечити розкриття змісту господарської операції та ідентифікацію активів, зобов`язань, доходів або витрат, з нею пов`язаних.
У спірних правовідносинах розкриття суті маркетингових послуг, послуг з ведення первинної документації та бухгалтерські послуги та послуг з комплексного прибирання приміщень підтверджується наданими позивачем відповідними звітами, а фактичне надання цих послуг підтверджується матеріалами справи. В даному випадку і акти передачі-приймання послуг, і звіти про надання таких послуг містять достатній обсяг обов`язкових реквізитів для встановлення часу складання документа, його назви, суті господарської операції, вартості послуг, та для ідентифікації осіб, які підписали вказані документи.
Крім того, враховуючи принцип свободи укладення договору, виходячи з правил ведення господарської діяльності, платник податків має право самостійно визначати обсяг робіт та послуг, який йому необхідний для забезпечення власної господарської діяльності; визначення необхідності та доцільності укладення суб`єктом господарювання певних договорів не належить до компетенції податкових органів.
Також, слід зазначити, що на момент укладення ФОП ОСОБА_1 та виконання обумовлених вказаними договорами зобов`язань контрагенти позивача мали зареєстровані у встановленому порядку установчі документи та цивільну дієздатність згідно з чинним законодавством.
Законодавчо встановлені вимоги, необхідні для чинності правочину (ст.203 ЦК України), позивачем та його контрагентами дотримані. Також господарські зобов`язання з надання послуг не містять ознак фіктивності (вчинених без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися відповідними правочинами), нікчемності, безтоварності.
Приймаючи до уваги, що одним з видів діяльності позивача є роздрібна торгівля фармацевтичними товарами в спеціалізованих магазинах, укладення договорів про надання маркетингових послуг з ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_5 , предметами яких є проведення аналізу цін, встановлення рівні мінімальних та максимальних цін на ринку щодо товару, що розповсюджує замовник; проведення роботи по збору статистичних даних стосовно визначення попиту на товар замовника, просування товару замовника, є такими, що в повній підтверджує зв`язок отриманих послуг з господарською діяльністю позивача і отриманими ним доходами.
З приводу доцільності укладення договору про надання маркетингових послуг і використання результатів надання позивачу цих послуг у його господарській діяльності, позивач зазначає, що маркетингові дослідження дають можливість для збору інформації про об`єктивну ситуацію на ринку, поліпшення фінансового результату господарської діяльності, з метою аналізу споживчого попиту, мотивування при виборі продукції, для подальшого збільшення обсягів продажу певного лікарського засобу. Внаслідок проведення таких досліджень позивач вказує, що він одержав повну інформацію по кожному сегменту споживачів. З приводу того, що послуги придбавались раніше за фактичне здійснення господарської діяльності позивач вказує, що для виходу на новий ринок (в даному випадку оренда аптеки за новою адресою) потребувала дослідження необхідного спектру товарів, що буде мати попит в даній місцевості.
Виходячи з вищенаведеного, відповідачем в ході проведення перевірки не наведені та не встановлені обставини, які б свідчили про невідповідність господарських операцій з надання маркетингових послуг, послуг з ведення первинної документації та бухгалтерські послуги та послуг з комплексного прибирання приміщень меті та задачам діяльності позивача, або що реалізація вказаних операцій не обумовлена розумними економічними причинами (цілями ділового характеру).
Протягом 2016 року інших взаємовідносин із даним контрагентом - покупцем не було, про що зазначає позивач та вказано у акті перевірки.
Позивачем у поданому позові зазначено, що зарахування 06.01.2016 року на рахунок ПП ПОЛЮС ВІТА суми у розмірі 110000,00 грн. з призначенням платежу сплата та товар фактично є помилковим перерахуванням коштів. Зазначені кошти були повернені ПП Полюс Віта та не є об`єктом оподаткування, оскільки відбулось повернення суми, зарахованої 06.01.2016 року.
З приводу заниження ФОП ОСОБА_1 чистого (оподаткованого) доходу в розмірі 6234,72 грн. за 2017 рік, внаслідок встановленого не відображення у складі доходу грошових коштів, що надійшли від кінцевого споживача (населення) та від СГ юридичних осіб (3606547,72 грн. без ПДВ - 3600313,00 грн. без ПДВ), позивачем належних пояснень та їх документального підтвердження ані у позові, ані у відповіді на відзив не надано.
Порушення в частині завищення у період з 01.01.2017 р. по 31.12.2017 р. витрати на амортизаційні відрахування в сумі 6740,00 грн. позивачем у поданому позові визнано.
Відповідно до підпункту 16-1 підрозділу 10 Інші перехідні положення Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.
Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу (зокрема, фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи п.п.162.1.1 п.162.1 ст.162 ПУ України).
Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.
Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.
Доводи відповідача щодо відсутності реєстрації податкової накладної, складеної на адресу покупця ТОВ ТЕВА Україна на суму 3503,45 грн. з ПДВ 20% з посиланням на те, що по факту оплати не було зареєстровані накладні до програми передачі звітності Me.DOC у зв`язку з тим, що під час першого отримання акту бухгалтер ФОП ОСОБА_1 їх внесла, та оскільки були технічні збої програми вони не були збережені, а у зв`язку з великою завантаженістю бухгалтером не було перевірено збереження вищезазначених даних, та при отриманні грошового переказу, не внесла зазначенні суми до програми Me.DOC, оскільки вважала, що вони зареєстровані згідно з актами, судом не приймаються, оскільки така причина відсутності реєстрації податкової накладної не може бути підставою для звільнення платника від обов`язку зареєструвати податкову накладну та відповідальності за порушення терміну реєстрації податкової накладної.
Так, за приписами пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані:
а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок;
б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається;
в) подавати на вимогу платника податку відомості про суму виплаченого на його користь доходу, суму застосованих соціальних податкових пільг та суму утриманого податку;
г) подавати контролюючому органу інші відомості про оподаткування доходів окремого платника податку в обсягах та згідно з процедурою, визначеною цим розділом та розділом II цього Кодексу;
ґ) нести відповідальність у випадках, визначених цим Кодексом.
Згідно з пунктом 119.2 статті 119 Податкового кодексу України, неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми отриманої оплати від фізичних осіб за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань платника податку та/або до зміни платника податку - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 гривень.
Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке саме порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 1020 гривень.
Актом перевірки зафіксовано, що перевіркою дотримання ФОП ОСОБА_1 встановленого порядку заповнення податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1-ДФ), встановлено, що платником протягом 2016-2017 років здійснювалися виплати коштів фізичним особам-підприємцям за ознакою доходу (157 - дохід виплаченій самозайнятій особі), з відображенням вказаних виплат у звітах за ф.1-ДФ з помилками та не в повному обсязі. Крім того, при перевірці відомостей нарахування ФОП ОСОБА_1 заробітної плати найманим працівникам, встановлено застосування соціальної пільги, при цьому, у звітах за ф.1-ДФ за І-ІІ квартали 2016 року відсутня ознака застосування соціальної пільги; за II квартал 2017 року невірно зазначено суму утриманого та нарахованого військового збору з виплачених доходів найманим працівникам.
Доводи на спростування порушень п. 120-1.2 ст.120-1, п.201.1, п201.10 ст.201 Податкового кодексу України частини застосування штрафної санкції за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування до податкових накладних на суму 2304,29 грн. ФОП ОСОБА_1 ані у позові, ані у відповіді на відзив, не наведено.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органу владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб`єкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
В адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з`ясування всіх обставин у справі. Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов`язку суд витребовує названі документи та матеріали, а якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів (частина 5 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
На підставі викладеного, зважаючи на встановлені обставини та аналіз чинного законодавства, позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 2696,69 грн. (269668,93 грн. (загальна сума задоволеної частини позовних вимог) х 0,1 (1% ставка судового збору від задоволеної частини позовних вимог) = 2696,69 грн.) підлягає стягненню з Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст. ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні іншої частини позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 24.06.2019 року.

Суддя І.О. Лозицька