Справа № 606/2784/18
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2019 року№ Н-857/2080/19
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Качмара В.Я.,

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,

при секретарі судового засідання Пильо І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м.Львові заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року у справі за апеляційною скаргою Теребовлянського районного споживчого товариства на рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 30 січня 2019 року у справі №606/2784/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області (далі Головне управління) у якому просив: визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити строк звернення до суду; визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 18.10.2018 №765-ДК/0280ПО/08/01/-18 (далі Постанова) і закрити справу.

Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 30 січня 2019 року позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано Постанову. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року (далі Постанова суду) було задоволено апеляційну скаргу Теребовлянського районного споживчого товариства (далі РСТ) скасовано вищезазначене рішення суду першої інстанції та прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

05.06.2019 (здано на пошту) позивач звернувся до Восьмого апеляційного адміністративного суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами Постанови суду (далі Заява). В обґрунтування поданої Заяви посилається на те, що 30.05.2019 від ОСОБА_2 отримано витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 30.03.2017 №НВ-017 (далі Витяг, ДЗК відповідно), згідно якого право постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер НОМЕР_1 (далі Земельна ділянка) щодо зайняття якої його неправомірно притягнуто до адміністративної відповідальності, належить Теребовлянській міській раді (далі Міська рада). На підставі цього, вказує, що перевірка щодо дотримання вимог земельного законодавства за заявою РСТ є безпідставною, оскільки в ДЗК Земельна ділянка зареєстрована за Міською радою, якою не висувалися вимоги/скарги щодо самовільного захоплення землі. Виходячи з цього, РСТ не є потерпілим від адміністративного правопорушення, а тому не мало права оскаржувати рішення суду першої інстанції. Зазначає, що такі обставини є істотними для справи, існували на момент розгляду справи та не були відомі заявнику на час розгляду справи.

Апелянт у запереченні на Заяву заперечує вимоги такої, вважає Постанову суду законною та обґрунтованою, просить відмовити у задоволенні Заяви.

Головне управління в судове засідання не надіслало свого представника про дату, час та місце розгляду справи повідомлено належним чином, а тому суд апеляційної інстанції у відповідності до частини другої статті 313 КАС вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності належно повідомлених учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, його представника та представника РСТ, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість Постанови суду в межах доводів та вимог Заяви, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що Заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи апеляційну скаргу РСТ та відмовляючи у задоволені позову, судом апеляційної інстанції враховані доводи апелянта стосовно самовільного зайняття фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі ФОП) частини Земельної ділянки площею 0,0012 га для ведення підприємницької діяльності. При цьому, з урахуванням частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) взято до уваги обставини про підтвердження факту самовільного використання позивачем частини Земельної ділянки встановленні рішенням Господарського суду Тернопільської області від 12 квітня 2018 року (далі Рішення), що залишене без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 15 січня 2019 року у відповідності до яких належним користувачем Земельної ділянки площею 0,6956 га по АДРЕСА_1 (далі Адреса) є РСТ, що підтверджується державним актом на право постійного користування землею від 12.02.2001 серії НОМЕР_2 (далі Державний акт). Крім того, у Постанові суду дано оцінку доводам позивача щодо належного розгляду посадовими особами Головного управління справи про накладення адміністративного стягнення.

З матеріалів справи та Постанови суду видно, що на підставі наказу Головного управління «Про здійснення контролю за дотриманням земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності» від 26.09.2018 №765-ДК державним інспектором Підперигорою І.М. (далі Державний інспектор) у термін з 26.09. по 15.10.2018 проведено перевірку дотримання вимог законодавства при використанні Земельної ділянки, як об`єкта перевірки за Адресою (а.с.21).

Підставою для видання наказу стала, зокрема заява РСТ в якій останнє просило перевірити законність використання Земельної ділянки за Адресою, яка є в постійному користуванні апелянта на законність встановлення на земельній ділянці торгівельних кіосків фізичними особами-підприємцями, серед яких був і позивач (а.с.23).

За наслідками проведеної Державним інспектором перевірки ним складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки від 09.10.2018 №165-ДК/1001АП/09/01/-18 (далі Акт). У ньому зафіксовано, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП) самовільно зайняв частину Земельної ділянки площею 0,0012 га для введення підприємницької діяльності із земель громадської забудови за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі по Адресі, чим порушив вимоги статей 125-126 Земельного кодексу України (а.с.18-19).

На підставі наведеного 09.10.2018 у присутності позивача Державним інспектором складено протокол про адміністративне правопорушення №765-ДК/0267П/07/01/-18 (далі Протокол). У Протоколі наведені обставини, які зазначені у Акті. Також зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 18.10.2018 о 12/00 год. ОСОБА_1 від підпису та отримання копії Протоколу відмовився, що підтверджується його власноручним підписом у цьому документі (а.с.20-21).

18.10.2018 Державним інспектором винесена Постанова, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена статтею 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн (а.с.14-15).

Вказана Постанова 19.10.2018 була направлена ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та отримана ним 30.11.2018, що підтверджується штрих-кодовим ідентифікатором поштового відправлення №55 (а.с.24).

Не погодившись з оскаржуваною Постановою позивач звернувся до суду з цим позовом. Вказує, що він не використовує Земельну ділянку чи її частину, зокрема для здійснення підприємницької діяльності. Ним не розміщено жодних торгівельних кіосків по Адресі, що підтверджується Актом про результати перевірки належності тимчасової споруди від 13.11.2018 (далі Акт-1) складеним депутатами Міської ради, яким встановлено, що тимчасова споруда (торгівельний кіоск) розміщено за Адресою саме фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (далі ФОП-1), який належить їй на праві власності. Комісією спростовано факт розміщення тимчасової споруди ФОП на Земельній ділянці площею 0,6956 (а.с.33).

Частиною першою статті 361 КАС встановлено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до частини другої статті 361 КАС підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Виходячи із наведених норм, можна дійти висновку, що нововиявленими обставинами визнаються юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Отже, необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх наявність на момент вирішення справи, по-друге, те, що ці обставини не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одному учаснику судового процесу, є істотними для розгляду справи, тобто належать до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Обставини, які вважаються нововиявленими, повинні одночасно відповідати цим вимогам.

Аналогічні правові висновки висловлено Верховним Судом у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №1510/2-1411/11.

За змістом частин першої та другої статті 368 КАС заява про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами розглядається у судовому засіданні протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами.

Справа розглядається за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд.

Згідно з частиною першою статті 369 КАС у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу. У разі задоволення заяви про перегляд судового рішення з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 2 частини п`ятої статті 361 цього Кодексу, та скасування судового рішення, що переглядається, суд: 1) ухвалює рішення - якщо переглядалося рішення суду; 2) приймає постанову - якщо переглядалася постанова; 3) постановляє ухвалу - якщо переглядалася ухвала.

Звертаючись до суду із Заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, такими заявник зазначив відомості, що наведені у Витягу.

Даючи оцінку доводам наведеним у Заяві апеляційний суд не вбачає підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Так із наданого Витягу видно, що Земельна ділянка є комунальною власністю Міської ради. У відомостях право власності/право постійного користування у розділі «вид права, інформація про власників користувачів земельної ділянки» вказано Міська рада. У розділі Витягу «документ, який є підставою для виникнення права», «документ, що посвідчує право» зазначено рішення Міської ради від 08.12.2000 №224, Держаний акт.

Виходячи із наведеного, апеляційний суд вважає за необхідне зауважити, що зі Змісту Рішення видно, що питання щодо законності набуття РСТ права постійного користування на спірну Земельну ділянку була предметом розгляду у справі №921/377/16-г/17, у якій Міській раді було відмовлено у задоволенні позову про визнання недійсним Державного акту. При цьому встановлено, що Державний акт видано на підставі рішення Міської ради від 08.12.2000 №224. Судове рішення у цій справі набрало законної сили (а.с.64 зворот).

Відтак, згідно Рішення, РСТ на підставі Державного акта використовує Земельну ділянку на праві постійного користування, яка знаходиться у власності Міської ради.

Такі ж відомості наведені у витягу з ДЗК наданого апелянтом від 02.07.2019 №НВ-19.

При цьому, відомості, що містяться у Витягу не спростовують обставин, що встановлені судовими рішеннями щодо підтвердження права користування Земельною ділянкою саме РСТ, яке, як законний постійний землекористувач мав право звернутися до Головного управління із вимогою перевірити законність використання частини Земельної ділянки за Адресою, в тому числі і позивачем шляхом встановлення на ній торгівельних кіосків.

В свою чергу, Головне управління в межах наданих йому повноважень відповідно до вимог Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», «Положення про Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області» провело перевірку доводів викладених у Заяві РСТ за наслідками якої і складено Постанову, якою встановлено факт використання позивачем частини Земельної ділянки без відповідних правових підстав.

Між тим, апеляційним судом при розгляді апеляційної скарги РСТ досліджено порядок дотримання відповідачем перевірки та розгляду справи про накладення на позивача адміністративного стягнення.

Крім того, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника щодо неможливості взяття до уваги у даній справі на підставі частини четвертої статті 78 КАС обставин що встановленні Рішенням, зокрема в частині підтвердження факту перебування Земельної ділянки у користуванні РСТ, так як дію цього рішення зупинено ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 24.05.2019, оскільки вказані обставин на час прийняття Постанови суду не існували.

Водночас, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17 квітня 2019 року залишено без задоволення касаційну скаргу ОСОБА_1 , а Рішення без змін.

До того ж, необхідно зауважити, що цим Рішенням додатково констатовано факт належності Земельної ділянки на праві постійного користування РСТ виходячи із встановлення законності набуття такого права судовим рішенням у справі №921/377/16-г/17, яке набрало законної сили та не скасоване у встановленому законом порядку.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вказані заявником обставини, не змінюють правового регулювання спірних відносин, не доводять факту допущення судом помилки при розгляді спору та не спростовують висновків апеляційного суду зазначених у Постанові суду.

З огляду на зазначене, Заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є необґрунтованою, наведені в ній обставини не є нововиявленими в розумінні положень частини другої статті 361 КАС, оскільки Міська рада у відповідності до Витягу є власником Земельної ділянки, на яку згідно з її рішенням видано Державний акт, що посвідчує право постійного користування Земельної ділянки за РСТ. Тому останнє вважаючи, що належна йому на праві постійного користування Земельна ділянка протиправно використовується іншими особами для підприємницької діяльності шляхом розміщення торгівельних кіосків мав право звернутися до органу, що здійснює контроль за дотриманням вимог земельного законодавства, а орган в свою чергу перевірити підставність доводів наведених у такому зверненні за наслідками чого прийняти відповідне рішення, тобто Постанову, яка як встановлено Постановою суду винесена обґрунтовано та з урахуванням усіх обставин справи. Тому, підстави для скасування Постанови суду відсутні.

Згідно з частиною четвертою статті 368 КАС за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд, зокрема, може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Відтак, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні Заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами Постанови суду.

Керуючись статтями 325, 328, 329, 361, 368, 369 КАС, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року відмовити.

Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року у справі №606/2784/18 залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. Я. Качмар
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула

Повне судове рішення складено 1 серпня 2019 року