Справа № 640/5943/19
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 липня 2019 року № 640/5943/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., при секретарі судового засідання Садохової В.С., розглянувши в загальному позовному провадженні адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «ІНКОСТІЛ ГРУП»
доОфісу великих платників податків Державної фіскальної служби
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10.01.2019 року № ,

за участю представників:

позивача - Мікули М.В.,

відповідача- Корнейчук О.Л .

На підставі частини шостої статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 18 липня 2019 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНКОСТІЛ ГРУП» (далі - ТОВ «ІНКОСТІЛ ГРУП», позивач) з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - Офіс ВПП ДФС, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10.01.2019 року № .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що висновки акту перевірки, якими встановлено порушення ТОВ «ІНКОСТІЛ ГРУП» п. 45 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України, а саме порушення граничних термінів подання заяви про відмову від використання режиму звільнення від оподаткування ПДВ, що потягнуло за собою зменшення заявленої суми бюджетного відшкодування за липень та на підставі яких винесено оскаржуване рішення, є безпідставними та суто суб`єктивною думкою перевіряючих.

Зокрема, позивач зазначає, що п. 45 підрозд. 2 розд. XX ПКУ передбачено основні вимоги до відмови від використанні пільги, зокрема, це подання до контролюючого органу заяви про відмову від використання пільги із прямим зазначенням звітного (податкового) періоду за який зазначена пільга не застосовується. Втім вказаним пунктом не передбачено порядку виправлення помилок при поданні заяв про відмовлення від використання пільги, а тому, на думку позивача, здійснивши виправлення виявленої помилки шляхом подання уточнюючої заяви про відмову/зупинення використання пільги від 03.08.2018 року, за період з вересня 2017 року по серпень 2018 року (квитанція № 2 від 03.08.201 8р., реєстраційний № ), останній виконав обов`язок закріплений п. 50.1 статті 50 Податкового кодексу України, та підтвердив свій податковий обов`язок відповідно до ст. 36 ПКУ.

Позивач також звертає увагу, що будь-які інші дії, включаючи неподання такого уточнення були б порушенням норми п. 50.1 статті 50 ПКУ та ст. 36 ПКУ, оскільки у бухгалтерському та податковому обліках, позивач за вказаний період завжди відображав операції із продажу вугілля та/або продуктів його збагачення товарних позицій 2701, 2702, 2703 00 00 00, 2704 00 згідно з УКТ ЗЕД, як операції, що підлягають оподаткуванню ПДВ.

До виявлення помилки подання заяв, а саме порушення строку подання заяви, позивач вважав заяви про відмову/зупинення використання пільги поданими своєчасно.

Крім того, позивач звертав увагу, що він отримав підтвердження (квитанції) про прийняття вказаних заяв контролюючим органом ДФС, а відмову від використання пільги врахованою контролюючим органом ДФС за місцем подання заяви.

Ухвалою суду від 09 квітня 2019 року за вказаною позовною заявою було відкрито загальне позовне провадження та справу було призначено до розгляду в підготовче засідання.

07 травня 2019 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якій він просив в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відзив обґрунтовано тим, що починаючи з 01.01.2017 року заява про відмову від використання режиму звільнення від оподаткування ПДВ, визначеного пунктом 45 підрозділу 2 розділу XX ПКУ, може бути подана платником податку до контролюючого органу виключно до настання звітного періоду, в якому платник податку не передбачає використання зазначеної пільги

Перевіркою встановлено, що загальний обсяг податкового кредиту у липні 2018 року, що сформований відносно операцій з раніше придбаного вугілля від ПрАТ «Донецьксталь - металургійний завод» (), по якому проведені розрахунки в липні 2018 року ТОВ «Інкостіл Груп» складає 71 214 828,83 грн.

У той же час, загальний обсяг податкових зобов`язань ТОВ «Інкостіл Груп», що сформований відносно операцій з реалізації вугілля в минулих періодах покупцям розрахунки по яким проведені в липні 2018 року складає 62 693 673,56 грн.

При цьому, як зазначає відповідач, в ході перевірки встановлено порушення ТОВ "IHKOCTIJI ГРУП" алгоритму подання вищенаведеної заяви, визначеною нормою п.45 підр.2 розд. XX Податкового кодексу України та п.9 Порядку заповнення І подання податкової звітності з податку на додану вартість» затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 28 січня 2016 року № 21, а саме - ТОВ «ІНКОСТІЛ ГРУП» несвоєчасно подано Заяву про відмову/зупинення використання пільги за липень 2018 року, за товарами: вугілля кам`яне, антрацит; брикети, котуни та аналогічні види твердого палива, одержані з кам`яного вугілля (код УКТ ЗЕД) - 2701; Кокс і напівкокс із кам`яного вугілля, лігніту, бурого вугілля або торфу, агломеровані або неагломеровані; вугілля ретортне (код УКТ ЗЕД 270400).

Зокрема, як зазначає відповідач, ТОВ «ІНКОСТІЛ ГРУП» подано до Офісу Заяву про відмову/зупинення використання пільги за липень 2018 року 03.07.2018 (реєстраційний номер ), граничний термін подання якої 30.06.2018 року.

ТОВ "ІНКОСТІЛ ГРУП" 03.08.2018 року подано уточнюючу заяву № про відмову/зупинення використання пільги, передбаченої п.45 підр.2 розд. ХХ ПКУ за звітні періоди з 09.2017 року по 08.2018 року.

Втім, подана позивачем заява про відмову/зупинення використання пільги, подана ТОВ «ІНКОСТІЛ ГРУП» не містить в собі сум нарахувань які б підлягали уточненню.

Вказане вище стало підставою для висновку контролюючого орну про завищення ТОВ «ІНКОСТІЛ ГРУП» суми бюджетного відшкодування за липень 2018 року в розмірі 8 521 155, 00 грн.

А тому, на думку відповідача, Офісом ВПП ДФС України, податкове повідомлення-рішення від 10.01.2019 року № було прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства.

22 травня 2019 року ТОВ «ІНКОСТІЛ ГРУП» подано до суду відповідь на відзив, в якій позивач не погоджувався з доводами відповідача та просив позовні вимоги задовольнити повністю.

Зокрема, у поданій відповіді, позивач повторно наголошував, що ним не заперечується факт несвоєчасного подання зави про відмову від використання пільги до контролюючого органу ДФС у липні 2018 року, втім, на його думку, вказане не може свідчить про автоматичне позбавлення його, як платника податків права на відмову від використання податкової пільги.

23 травня 2019 року ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва було закрито підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляду по суті.

12 червня 2019 року ТОВ «ІНКОСТІЛ ГРУП» подано до суду письмові пояснення, в яких зазначило, що порушення позивачем строків подання заяви на відмову від пільги ніяким чином не спростовує виконання ним податкових зобов`язань з ПДВ. При цьому, незважаючи на можливе порушення норми п.45 підр.2 розд. XX ПКУ, ТОВ «ІНКОСТІЛ ГРУП» нарахувало податкові зобов`язання та податковий кредит з ПДВ та відобразило їх у податкових деклараціях з ПДВ за відповідні періоди.

А тому, на думку позивача, в розрізі операцій між постачальником та покупцем вугільного концентрату за період липень 2018 року та в розумінні ст.201 ПКУ ніяким чином не завдано шкоди державному бюджету.

Тобто, вказане, як зазначає позивач, свідчить про те, що ТОВ «ІНКОСТІЛ ГРУП» по податковим накладним, отриманим від свого контрагента ПрАТ «Донецьксталь - металургійний завод» та зареєстрованими в ЄРПН на виконання пункту 201.10 статті 201 ПКУ, має повне та безапеляційне право на включення сум ПДВ в розмірі 71 214 829 грн. до складу податкового кредиту у періоді липень 2018 року, тим самим спростовуючи висновки контролюючого органу про завищення ТОВ «ІНКОСТІЛ ГРУП» суми бюджетного відшкодування за липень 2018 року в розмірі 8 521, 155, 00 грн.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

В С Т А Н О В И В:

19 жовтня 2018 року Офісом ВПП ДФС проведено документальну позапланову перевірку ТОВ «ІНКОСТІЛ ГРУП» (код за ) з питань достовірності нарахування сум податку на додану вартість та відповідності формування від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у декларації з податку на додану вартість за липень 2018 року, за результати якої складено Акт № 3020/28-10-42-03/32856305.

Висновками вказаного акту перевірки встановлено порушення ТОВ «ІНКОСТІЛ ГРУП»:

- п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI по взаємовідносинах з контрагентами ТОВ «ВУГЛЕПРОМТРАНС», ПАТ"МАКІЇВКОКС", ПАТ "ЯСИНІВСЬКИЙ КОКСОХІМІЧНИЙ ЗАВОД" встановлено завищення податкового кредиту та від`ємного значення за липень 2018 на загальну суму 2 566 587 грн.;

- п.200.4, п.200.12 ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, із змінами та доповненнями, в результаті чого: завищено заявлену суму бюджетного відшкодування за липень 2018 в розмірі 393 581 грн.; завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 2 173 247 грн.

25 жовтня 2018 року ТОВ «ІНКОСТІЛ ГРУП» подано до Офісу ВПП ДФС України заперечення на акт перевірки від 19.10.2018 року № 3020/28-10-42-03/32856305

26 жовтня 2018 року ТОВ «ІНКОСТІЛ ГРУП» подано додаток до заперечень на акт перевірки від 19.10.2018 року № 3020/28-10-42-03/32856305.

За результатами розгляду заперечень ТОВ «ІНКОСТІЛ ГРУП» до акту від 19 жовтня 2018 року № 3020/28-10-42-03/32856305 Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби прийнято рішення призначити документальну виїзну перевірку на підставі підпункту 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, із змінами та доповненнями.

19 грудня 2018 року Офісом ВПП ДФС за результатами документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ІНКОСТІЛ ГРУП» () з питань достовірності нарахування сум податку на додану вартість та відповідності формування від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у декларації з податку на додану вартість за липень 2018 року» складено Акт перевірки № 4192/28-10-42-03/32856305.

Висновками акту перевірки встановлено порушення позивачем:

- п. 45 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України, встановлено порушення граничних термінів подання заяви про відмову від використання режиму звільнення від оподаткування ПДВ;

- п. 185.1. ст. 185, п. 198.1, п. 198.3 ст. 198. п. 200.1 ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI встановлено завищення податкових зобов`язань 62 693 674 грн. та податкового кредиту - 71 214 829 грн. та від`ємного значення за липень 2018 на загальну суму 8 521 155, 00 грн.;

- п.200.4, ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755- VI із змінами та доповненнями, в результаті чого: завищено заявлену суму бюджетного відшкодування за липень 2018 в розмірі 8 521 155 грн.

08 січня 2019 року Офісом ВПП ДФС листом за № 661/10/28-10-42-03 висновки акту перевірки від 19.12.2018 року № 4192/28-10-42-03/32856305 залишено без змін.

10 січня 2019 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким згідно з пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 та п. 58.1 ст. 58 Податкового кодексу України та п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України ТОВ «ІНКОСТІЛ ГРУП» зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку у розмірі 8 521 155, 00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у розмірі 2 130 288, 75 грн.

Рішенням Державної фіскальної служби України №13206/6/99-99-11-04-02-25 від 21.03.2019 року скаргу позивача було залишено без задоволення, а вказані вище податкове повідомлення-рішення - без змін.

Не погоджуючись з вказаним вище податковим повідомленням-рішенням позивач їх оскаржив до суду.

Частиною 1 статті 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки та збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Стаття 68 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України, законів України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), який визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що бюджетне відшкодування це відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначені положеннями статті 200 Податкового Кодексу України.

Згідно з пунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України - сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету (п.200.2. ст.200 Податкового кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п.200.4. ст.200 Податкового кодексу України, при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.8 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що до податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання) платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису відповідно до закону.

Згідно із приписами п.п. 200.10 і 200.11 ст. 200 Податкового кодексу України, у строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання).

Контролюючий орган має право протягом 60 календарних днів, що настають за граничним строком подання податкової декларації, а в разі якщо така податкова декларація надана після закінчення граничного строку - за днем її фактичного подання провести документальну перевірку платника податку в разі, якщо розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено за рахунок від`ємного значення, сформованого за операціями:

за періоди до 1 липня 2015 року, що не підтверджені документальними перевірками;

з придбання товарів/послуг за період до 1 січня 2017 року у платників податку, що використовували спеціальний режим оподаткування, визначений відповідно до статті 209 цього Кодексу.

Рішення про проведення документальної перевірки має бути прийнято не пізніше закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки.

Згідно із п. 200.14 ст. 200 Податкового кодексу України у разі якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

- у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

- у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Матеріалами справи встановлено, що ТОВ «ІНКОСТІЛ ГРУП» в липні 2018 року мало господарські взаємовідносини з ПрАТ «Донецьксталь - металургійний завод» на підставі договору від 27.02.2018 року № 33538ДС та укладених до нього додаткових угод від 27.04.2018 року №№ 10, 14, від 01.06.2018 року №№ 15, 16, 18, 19.

За умовами вказаного договору ПрАТ «Донецьксталь - металургійний завод» зобов`язується передати, а ТОВ «ІНКОСТІЛ ГРУП» зобов`язується прийняти та оплатити на умовах даного договору вугільну продукцію, іменованою в подальшому Товар, номенклатура, кількість, ціни, терміни та умови поставки якого узгоджуються сторонами в додаткових умовах, які є невід`ємною частиною даного договору.

Відповідно до п. 3 Договору ТОВ «ІНКОСТІЛ ГРУП» розраховується за поставлений Товар шляхом прямого перерахунку грошових засобів на рахунок ПрАТ «Донецьксталь - металургійний завод» протягом 180-ти днів з дати виписки рахунку, якщо інше не визначено в додаткових угодах. Датою оплати вважається дата зарахування грошових коштів на рахунок ПрАТ «Донецьксталь - металургійний завод».

Відповідно зворотно-сальдової відомості по балансовому рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» станом на 01.07.2018 мала місце кредиторська заборгованість ТОВ «ІНКОСТІЛ ГРУП» перед постачальником вугілля ПРАТ «Донецьксталь»- Металургійний завод» ( код 30939178) по договору поставки № 33538 ДС від 27 лютого 2018 року в сумі 1 214 470 126, 45 грн.

З метою погашення вказаної заборгованості між вказаними сторонами та ПАТ «ЗАПОРІЖКОКС», ПАТ «Авдіївський КХЗ», ПАТ «Дніпровський коксохімічний завод» та ПАТ «Южкокс» укладено договори про уступку права вимоги та в подальшому угоди про припинення зобов`язань.

Відповідно до Єдиного реєстру податкових накладних ТОВ «ІНКОСТІЛ ГРУП» по вищенаведених договорах переуступки права вимоги в липні 2018 зареєструвало податкові накладні по податковим зобов`язанням за реалізоване вугілля в минулих періодах на загальну суму ПДВ - 62 693 673, 56 грн.

Також встановлено, що відповідно до Єдиного реєстру податкових накладних ТОВ «ІНКОСТІЛ ГРУП» по вищенаведених договорах переуступки права вимоги в липні 2018 та віднесло до складу податкового кредиту за придбане вугілля в минулих періодах податкові накладні виписані постачальником ПАТ «Донецьксталь» - Металургійний завод», на суму ПДВ - 62 693 673, 56 грн., а саме: податкові накладні: № 3301 від 23.07.2018 на суму ПДВ - 12 578 014,81 грн.; № 3302 від 23.07.2018 на суму ПДВ - 37 500 000 грн.; № 3902 від 27.07.2018 на суму ПДВ - 8 910 209,04 грн.; № 3901 від 27.07.2018 на суму ПДВ - 3 705 449,71 грн.

Матеріалами справи також встановлено, між позивачем, ПРАТ «Донецьксталь»- Металургійний завод» та ТОВ «Збагачувальна фабрика «Свято-Варваринська» укладено договір про переведення боргу від 20.07.2018 року на суму 100 000 000, 00 грн., факт припинення якого підтверджується угодою від 23.07.2018 року.

Відповідно до Єдиного реєстру податкових накладних ТОВ «ІНКОСТІЛ ГРУП» по договору про переведення боргу за липень 2018 відкоригувало податковий кредит який був віднесений до податкового кредиту в травні 2018 (ТОВ «Збагачувальна фабрика «СВЯТО- ВАРВАРИНСЬКА) (додаток 1 до декларації» (-) 16 666 666,67 грн. та віднесло до складу податкового кредиту податкові накладні виписані постачальником вугілля в минулих Ч періодах ПАТ «Донецьксталь» - Металургійний завод», на суму ПДВ - 16 666 666,67 грн., а саме: податкова накладна № 3304 від 23.07.2018 на суму ПДВ - 16 666 666, 67 грн.

Також, ТОВ «Інкостіл Груп» грошовими коштами перераховано ПАТ «Донецьксталь» -Металургійний завод» в липні 2018 року 51 126 931,57 грн. в тому числі ПДВ - 8 521 155, 27 грн. та віднесено вказану суму до складу податкового кредиту за наступними податковими накладними:

- № 2251 від 16.07.2018 на суму ПДВ 5 003 831,67 грн. ( пл. дор. від 16.07.2018 №12 );

- № 3452 від 24.07.2018 на суму ПДВ 2 475 666,67 грн. ( пл. дор. від 24.07.2018 №16 ) ;

- № 3601 від 25.07.2018 на суму ПДВ 1 041 656,93 грн.( пл. дор. від 25.07.2018 № 17).

Судом встановлено, що суму ПДВ у розмірі 8 521 155, 00 грн. позивачем вказано в податковій декларації з податку на додану вартість за липень 2018 року, як суму яка підлягає бюджетному відшкодуванню.

Втім, як встановлено актом перевірки від 19.12.2019 року № 4192/28-10-42-03/32856305, відповідачем за результатами правомірності нарахування ТОВ «ІНКОСТІЛ ГРУП» сум податку на додану вартість та відповідності формування від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у декларації з податку на додану вартість за липень 2018 року встановлено завищення позивачем суми бюджетного відшкодування на 8 521 155, 00 грн., у зв`язку з її не підтвердженням.

Підставою такого висновку стало порушення позивачем алгоритму подання заяви, передбаченої п.45 підр.2 розд. XX Податкового кодексу України та п.9 Порядку заповнення І подання податкової звітності з податку на додану вартість» затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 28 січня 2016 року № 21, а саме - ТОВ «ІНКОСТІЛ ГРУП» несвоєчасно подано Заяву про відмову/зупинення використання пільги за липень 2018 року, за товарами: вугілля кам`яне, антрацит; брикети, котуни та аналогічні види твердого палива, одержані з кам`яного вугілля (код УКТ ЗЕД) - 2701; Кокс і напівкокс із кам`яного вугілля, лігніту, бурого вугілля або торфу, агломеровані або неагломеровані; вугілля ретортне (код УКТ ЗЕД 270400).

Враховуючи викладене, суд при вирішенні даної справи, виходить з наступного.

Відповідно до п. 45 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України тимчасово, до 1 січня 2019 року, звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з постачання на митній території України вугілля та/або продуктів його збагачення товарних позицій 2701, 2702, 2703 00 00 00, 2704 00 згідно з УКТ ЗЕД.

У разі застосування зазначеної пільги норми пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу не застосовуються в частині товарів/послуг, необоротних активів, суми податку на додану вартість з вартості яких були включені до податкового кредиту у звітних (податкових) періодах, що передували періоду початку застосування пільги.

Платник податків може відмовитися від використання зазначеної пільги чи зупинити її використання на один або декілька звітних (податкових) періодів шляхом подання заяви. Заява, у якій зазначається перелік товарних позицій товарів згідно з УКТ ЗЕД і період, на який платник відмовляється чи зупиняє використання пільги, подається до контролюючого органу за місцем реєстрації платника податків до настання звітного періоду, в якому платник податку не передбачає використання зазначеної пільги. Відмова від використання пільги, зазначеної у цьому пункті, чи зупинення її використання застосовується з першого числа звітного (податкового) періоду, зазначеного у заяві.

Матеріалами справи встановлено, що 03.07.2018 року ТОВ «ІНКОСТІЛ ГРУП» подано до Офісу Заяву про відмову/зупинення використання пільги передбаченої п.45 підр.2 розд. ХХ ПКУ за липень 2018 року.

В подальшому, 03.08.2018 року ТОВ "ІНКОСТІЛ ГРУП" подано уточнюючу заяву про відмову/зупинення використання пільги, передбаченої п.45 підр.2 розд. ХХ ПКУ, в якій було уточнено звітні періоди, а саме з вересня 2017 року по липень 2018 року.

Відповідач вказує про порушення постачальником ТОВ «ІНКОСТІЛ ГРУП» алгоритму подання заяви, визначеною нормою п. 45 підр. 2 розд. XX ПКУ та п. 9 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 28 січня 2016 року № 21, що призвело до завищення ним податкових зобов`язань на суму 62 693 674 грн. та податкового кредиту на суму 71 214 829 грн. та від`ємного значення за липень 2018 на загальну суму 8 521 155, 00 грн.

Як встановлено з поданого відповідачем відзиву на позовну заяву, ТОВ «ІНКОСТІЛ ГРУП» не подавши в строк заяву про відмову від пільги, зобов`язаний автоматично користуватися цією пільгою та не мав права декларувати податкові зобов`язання з ПДВ, та не мав права на податковий кредит з ПДВ, що є порушенням п. 201.1, п. 201.3, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до вимог пп. 17.1.4 п. 17.1 ст. 17 ПКУ платник податків має право: користуватися податковими пільгами за наявності підстав у порядку, встановленому цим Кодексом.

У відповідності до вимог підпунктів 30.1. 30.2, 30.3. 30.3 статті 30 ПК України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Платник податків вправі використовувати податкову пільгу з моменту виникнення відповідних підстав для її застосування і протягом усього строку її дії.

За приписами пункту 30.4 наведеної норми платник податків вправі відмовитися від використання податкової пільги чи зупинити її використання на один або декілька податкових періодів, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Податкові пільги, не використані платником податків, не можуть бути перенесені на інші податкові періоди, зараховані в рахунок майбутніх платежів з податків та зборів або відшкодовані з бюджету.

У відповідності до пункту 30.9 цієї статті податкова пільга надається, зокрема, шляхом звільнення від сплати податку та збору.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку про те, що використання податкової пільги є правом платника податків, а не його обов`язком.

Тобто, згідно з вимогами Податкового кодексу України ТОВ «ІНКОСТІЛ ГРУП» має право, а не обов`язок щодо користування податковими пільгами.

У той же час, жодною нормою Податкового кодексу України не визначено, що платник податків зобов`язаний автоматично користуватися податковою пільгою в разі не подання/несвоєчасного подання заяви про відмову від пільги.

Суд при вирішенні вказаної справи, також звертає увагу, що відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПКУ на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.3 ст. 201 ПКУ визначено, що у разі звільнення від оподаткування у податковій накладній робиться запис "Без ПДВ" з посиланням на відповідні пункти (підпункти), статті, підрозділи, розділи цього Кодексу та/або міжнародного договору, якими передбачено звільнення від оподаткування податком.

Згідно п. 201.10 ст. 201 ПКУ при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Статтею 201 ПКУ визначено тільки один випадок, коли сума податку не може бути віднесена до податкового кредиту при звільненні від сплати - п. 201.9 не дає права на віднесення сум податку до податкового кредиту податкова накладна, складена платником, звільненим від сплати податку за рішенням суду, після набрання чинності таким рішенням суду.

Крім того, Законом України від 21.12.2016р. №1797-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» внесено зміни до ст.201 ПКУ. А саме, внесено п. 201.16 щодо режиму блокування податкових накладних, який полягає у наступному.

Усі податкові накладні і розрахунки коригування, що подаються на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних, перевіряються ДФС на відповідність ознакам, вказаним в п. 5 Критеріїв оцінки міри ризиків, достатніх для призупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Реєстрі, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 р. № 567. У випадку якщо податкова накладна/розрахунок коригувань не відповідає жодній з цих ознак, то така податкова накладна підлягає моніторингу за трьома критеріями оцінки міри ризиків, визначеними в п. 6 Критеріїв оцінки. Якщо ПН відповідає одному з цих критеріїв, то реєстрація такої ПН призупиняється.

Також, з 01.07.2017 року одночасно із введенням п.201.16 ст.201 ПКУ відновлено дію абз. 3 п. 201.10 ПКУ, наведену вище.

Тобто, з 01.07.2017 року в Податковому кодексі України чітко визначено, що якщо податкова накладна пройшла реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних, то ніяких претензій до неї вже не може бути, ані помилки в обов`язкових реквізитах, ані угоди з "підозрілим" контрагентом, ані наявність підтверджуючої інформації у покупця щодо подання продавцем заяви про відмову від пільги з ПДВ не можуть бути приводом для зняття податкового кредиту по операції, у покупця по таким податковим накладним.

Аналогічна позиція викладена і в постанові Верховного Суду від 20.06.2018р. по справі №819/1383/17, згідно якої «за обставин реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, судом було правильно оцінено як наслідок неналежного виконання контролюючим органом при такій реєстрації своїх обов`язків, а тому подальше виключення сум податкового кредиту за такими податковими накладними, як і застосування до цього платника податків штрафних санкцій є неправомірним, так як за змістом вказаних норм обов`язок перевірки податкових накладних на відповідність пункту 201.10 ст. 201 при їх реєстрації покладений на контролюючий орган».

Як встановлено вище, ТОВ «ІНКОСТІЛ ГРУП» по взаємовідносинам з ПрАТ «Донецьксталь» -Металургійний завод» було складено податкові накладні, які зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних у за період липень 2018 року на суму ПДВ 8 521 155 ,27 грн., відобразив дану суму в складі податкової декларації з ПДВ за липень 2018 року.

Водночас, суд звертає увагу, що відповідачем в ході судових засідань підтверджено та не заперечувався факт реєстрації податкових накладних виписаних ТОВ «ІНКОСТІЛ ГРУП» в Єдиному реєстрі податкових накладних у період за липень 2018 року.

Таким чином, за вказаних вище обставин, суд приходить до переконання про правомірність формування позивачем за результатами господарських взаємовідносин з ПрАТ «Донецьксталь» -Металургійний завод» податкових зобов`язань на суму 62 693 674 грн.; податкового кредиту суму 71 214 829 грн. та від`ємного значення за липень 2018 на загальну суму 8 521 155, 00 грн.

Відповідно до пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, -

тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов`язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування -

тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Отже, фінансова відповідальність платника податку можлива лише за умови доведення контролюючим органом факту порушення таким платником законодавства з питань оподаткування, чого під час розгляду даної справи встановлено не було.

Відтак, підстави для застосування до позивача штрафних санкцій в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування відсутні.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином відповідач, зменшуючи позивачу суми бюджетного відшкодування та застосовуючи до нього штрафні (фінансові) санкції (штрафи) діяв поза межами повноважень та спосіб, що визначених Конституцією та законами України, необґрунтовано, упереджено, недобросовісно, не розсудливо, без дотримання принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації.

Отже, приймаючи до уваги викладене вище, суд приходить до переконання про протиправність податкового повідомлення-рішення № від 10 січня 2019 року, у зв`язку із чим воно підлягає скасуванню.

Згідно положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, оцінюючи подані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно, беручи до уваги положення частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача здійсненні ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 19 210, 00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 132, 134, 139, 243 - 246, ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНКОСТІЛ ГРУП» (, 01014, м. Київ, бульвар Дружби Народів, 37) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 10 січня 2019 року № .

3. Присудити з бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (, 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11Г) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНКОСТІЛ ГРУП» (, 01014, м. Київ, бульвар Дружби Народів, 37) понесені ним витрати по сплаті судового збору у 19 210 (дев`ятнадцять тисяч двісті десять гривень) 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.М. Погрібніченко

Повний текст рішення виготовлено та підписано 29.07.2019 року.