Справа № 2340/4814/18
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2019-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2340/4814/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.

За участю секретаря: Гайворонського В.М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26 травня 2019 року, суддя Руденко А.В., у справі за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),-

У С Т А Н О В И Л А:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області, в якій просить визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05.10.2018 року №Ф-42386-17, якою на позивача накладено штраф у сумі 12329 грн. 61 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем неправомірно винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05.10.2018 року №Ф-42386-17, оскільки він вчасно здійснював оплату єдиного соціального внеску у лютому 2017.

Позивач стверджує, що подав до банківської установи вірні банківські реквізити для проведення перерахунку грошових коштів та банківською установою прийнято до виконання платіжне доручення №345 від 10.02.2017 року для проведення грошових коштів у сумі 4629 грн. 87 коп., проте банківською установою допущена помилка, що призвела до зарахування коштів на рахунки, які не відповідають коду бюджетної класифікації 71040000, а тому відповідач безпідставно здійснив нарахування штрафу та пені.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 26 травня 2019 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У прохальній частині апеляційної скарги позивач просить здійснювати розгляд справи за його участі.

Щодо заявленого клопотання колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для задоволення клопотання про вихід із письмового провадження та проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований 04.08.2005 року як фізична особа - підприємець, РНОКПП НОМЕР_1 , перебуває на обліку в ДПІ у м. Черкасах та є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

З інтегрованої картки позивача вбачається, що станом на 20.02.2017 року за даними картки особових рахунків за кодом 71010000 (єдиний внесок, що нараховується роботодавцем на суми заробітної плати, винагород за договорами цивільно-правового характеру, допомоги по тимчасовій непрацездатності) обліковувалась переплата 286 грн.

Позивач самостійно нарахував єдиний внесок за січень 2017 року у сумі 4629,87 грн. зі строком сплати 20.02.2017 року та згідно платіжного доручення №345 від 10.02.2017 року сплатив єдиний внесок у сумі 4629,87 грн. за кодом бюджетної класифікації 71010000, однак вказана оплата була зарахована банком на код бюджетної класифікації 71040000, у зв`язку з чим у позивача станом на 20.02.2017 року утворився борг по коду бюджетної класифікації 71010000 (4343,8 7 грн. (4629,87 грн. - переплата 286 грн.).

З інтегрованої картки позивача вбачається, що за період з 20.02.2017 року по 05.10.2018 року позивач самостійно щомісячно нараховував єдиний податок та здійснював його сплату, при цьому сплачений єдиний внесок був зарахований в оплату боргу в порядку календарної черговості його виникнення.

19.04.2018 року відповідачем винесено рішення №, яким на підставі ч. 10 та п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за несвоєчасну сплату єдиного внеску за період із 21.02.2017 року по 13.04.2018 року на позивача накладено штраф у розмірі 12162 грн. 88 коп. та нараховано пеню у розмірі 1650 грн.

Рішення № від 19.04.2018 року було надіслано на адресу позивача рекомендованим повідомленням, проте повернулось до відповідача з причин закінчення встановленого строку зберігання, що підтверджується довідкою Укрпошти.

Штраф у сумі 12162,88 грн. та пеня у сумі 1650 грн. відображені у інтегрованій картці позивача відповідно до періоду прострочення та нарахованих за відповідний період сум штрафу і пені згідно розрахунку штрафних санкцій до рішення № від 19.04.2018 року як зобов`язання зі строком сплати 05.06.2018 року.

Згідно з даними інтегрованої картки позивача станом на 30.09.2018 року за позивачем обліковувався борг з єдиного внеску у сумі 12329,61 грн.

05.10.2018 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у Черкаській області сформована вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-42386-17 на суму 12329 грн. 61 коп. та направлена позивачу.

15.11.2018 року за заявою позивача сума 4629,87 грн., сплачена позивачем за платіжним дорученням №345 від 10.02.2017 року, зарахована в оплату єдиного внеску з коду бюджетної класифікації 71040000 на код бюджетної класифікації 71010000.

Вважаючи, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05.10.2018 року №Ф-42386-17 протиправною, позивач звернувся до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку обставинам справи суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно підпункту 14.1.226 пункту 14.1статті 14 Податкового кодексу України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Порядок обчислення і сплати єдиного внеску встановлено положеннями Закону України від 08.07.2010 року № 2464-VІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 2464-VІ).

Відповідно до пунктів 4, 5 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VІ платниками єдиного внеску є; фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування; особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

За змістом пункту 3 частини 1 статті 7 Закону № 2464-VІ єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно із частиною 8 статті 9 Закону № 2464-VІ платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Згідно з пунктами 63.1, 63.2 статті 63 Податкового кодексу України облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Взяттю на облік або реєстрації у контролюючих органах підлягають всі платники податків.

Взяття на облік у контролюючих органах юридичних осіб, їх відокремлених підрозділів, а також самозайнятих осіб здійснюється незалежно від наявності обов`язку щодо сплати того або іншого податку та збору.

Згідно з п.65.3 ст. 65 ПК України, для взяття на облік фізичної особи, яка має право провадити незалежну професійну діяльність, така особа повинна подати заяву та документи особисто або через уповноважену особу до контролюючого органу за місцем постійного проживання.

Пунктом 63.5 статті 63 Податкового кодексу України визначено, що всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом.

Фізичні особи - підприємці та особи, які мають намір провадити незалежну професійну діяльність, підлягають взяттю на облік як самозайняті особи у контролюючих органах згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пункту 65.2 статті 65 Податкового кодексу України, облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр) записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, перереєстрацію, постановку на облік, зняття з обліку, внесення змін стосовно самозайнятої особи, а також вчинення інших дій, які передбачені Порядком обліку платників податків, зборів.

Частиною 2 статті 6 Закону №2464-VI (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) визначено, що платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку (частина 7 статті 9 Закону №2464-VI).

Відповідно до частини 8 статті 9 Закону №2464-VI платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом (частина 11 статті 9 Закону №2464-VI).

Бюджетним кодексом України від 08 липня 2010 року № 2456-VI визначаються правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства.

Статтею 45 Бюджетного кодексу України визначено, що податки і збори та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (за винятком установ України, які функціонують за кордоном). Податки і збори та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Обслуговування коштів єдиного внеску здійснюється згідно з Положенням про рух коштів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 12 лютого 2016 року №54 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02 березня 2016 року за №330/28460) (далі - Положення), у відповідності до пункту 1 розділу II якого (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) Державна фіскальна служба України (далі - ДФС) та її територіальні органи в областях, місті Києві, Міжрегіональне головне управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників, державні податкові інспекції в районах, містах (крім міста Києва), районах у містах, об`єднані та спеціалізовані державні податкові інспекції ДФС (далі - територіальні органи ДФС) відкривають в органах Казначейства небюджетні рахунки за балансовим рахунком 3719 "Рахунок для зарахування коштів, які підлягають розподілу за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування" (далі - рахунок 3719) для зарахування та розподілу страхових коштів.

Згідно з частиною 6 статті 9 Закону №2464-VI для зарахування єдиного внеску в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та його територіальних органах відкриваються в установленому порядку небюджетні рахунки відповідному органу доходів і зборів. Зазначені рахунки відкриваються виключно для обслуговування коштів єдиного внеску.

За змістом пунктів 1-3 розділу III Положення страхові кошти, що сплачуються страхувальниками, зараховуються на рахунки 3719, відкриті на ім`я територіальних органів ДФС в управліннях (відділеннях) Казначейства й на кінець операційного дня перераховуються Головними управліннями Казначейства на відповідні рахунки 3719 головних управлінь ДФС з подальшим перерахуванням на відповідні рахунки 3719, відкриті на ім`я ДФС в Казначействі.

Страхові кошти, акумульовані на рахунках 3719 ДФС, об 11 год. 00 хв. наступного операційного дня розподіляються автоматично за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування відповідно до визначених Законом пропорцій (у відсотках) та перераховуються за призначенням - на рахунки, відкриті в Казначействі за балансовим рахунком 3717 «Рахунки державних позабюджетних фондів» на ім`я фондів загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування.

Пунктом 1 частини 10 статті 9 Закону №2464-VI, днем сплати єдиного внеску вважається день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Крім цього пунктом 22.4 статті 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 5 квітня 2001 року №2346-III визначено, що при використанні розрахункового документа ініціювання переказу вважається завершеним з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

Як убачається із матеріалів справи, а саме з інтегрованої картки позивача, станом на 20.02.2017 року за даними картки особових рахунків за кодом 71010000 (єдиний внесок, що нараховується роботодавцем на суми заробітної плати, винагород за договорами щшільно-правового характеру, допомоги по тимчасовій непрацездатності) обліковувалась переплата 286 грн

Крім того, позивач самостійно нарахував єдиний внесок за січень 2017 року у сумі 4629,87 грн. зі строком сплати 20.02.2017 року та згідно платіжного доручення №345 від 10.02.2017 року сплатив єдиний внесок у сумі 4629,87 грн. за кодом бюджетної класифікації 71010000, проте вказана оплата була зарахована банком на код бюджетної кчасифікації 71040000, у зв`язку з чим у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 станом на 20.02.2017 року утворився борг по коду бюджетної класифікації 71010000 (4343,8 7 грн. (4629,87 грн. переплата 286 грн.)

Разом з тим, відповідно до даних інтегрованої картки платника податків стосовно платежів ЄСВ по коду бюджетної класифікації 71040000, станом на 21.02.2017 року у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 обліковується переплата у розмірі 6 666,51 грн.

Колегія суддів зазначає, що сплачені позивачем кошти у сумі 5422,20 грн. (платіжне доручення №431 від 18.06.2018 року), 5422,20 грн. (платіжне доручення №436 від 17.07.2018 року), 5693,33 грн. (платіжне доручення №441 від 13.08.2018 року), 5693,33 грн. (платіжне доручення №446 від 14.09.2018 року) та 5827,81 грн. (платіжне доручення №451 від 28.09.2018 року) були зараховані в погашення штрафу та пені за рішенням № від 19.04.2018 року, тобто до вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-42386-17 від 05.10.2018 на суму 12329 грн. 61 коп. штраф та пеня, застосовані до позивача вказаним рішенням, не включені.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивачем у строк, передбачений частиною 8 статті 9 Закону №2464-VI сплачено єдиний соціальний внесок за лютий 2017 року, проте помилково вказано реквізити, а саме код бюджетної класифікаці 71040000, а не відповідний 71010000.

Судова колегія зазначає, що допущена помилка може бути доказом несплати необхідної суми єдиного соціального внеску у визначений законодавством строк та не спричинила настання жодних негативних наслідків або збитків для відповідного бюджету та держави в цілому.

Допущення помилки під час перерахування платником суми грошового зобов`язання з єдиного соціального внеску у строк, встановлений Законом №2464-VI, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова, а тому не може слугувати підставою для притягнення платника до відповідальності за несплату або несвоєчасну сплату єдиного соціального внеску.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 24 жовтня 2018 року у справі №760/6097/16-а (2а/760/590/16).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, вимога Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про сплату боргу (недоїмки) від 05.10.2018 року №Ф-42386-17, якою на позивача накладено штраф у сумі 12329 грн. 61 коп. є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було помилково прийнято постанову про відмову у задоволенні позовних вимог, а тому рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26 травня 2019 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Разом з тим, згідно з ч. 6 ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 1 цієї статті передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як убачається з матеріалів справи, фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 було сплачено судовий збір при поданні позовної заяви до суду першої інстанції в розмірі 704,80 грн., що підтверджується квитанцією № 1194/з1 від 07.12.2018 року та при поданні апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1057,20 грн., що підтверджується квитанцією № 1196/з1 від 04.07.2019 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в сумі 1762 грн.

Керуючись ст. ст. 139, 241, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26 травня 2019 року скасувати та ухвалити у справі нову постанову наступного змісту.

Адміністративний позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області від 05.10.2018 року №Ф-42386-17, якою на фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 накладено штраф у сумі 12329 грн. 61 коп.

Стягнути на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; паспорт: НОМЕР_2 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області (адреса: 18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235, ) судові витрати за сплату судового збору в розмірі 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні нуль копійок).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Судя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Пилипенко О.Є.