Справа № 9901/819/18
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2019-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

29 липня 2019 року

Київ

справа №9901/819/18

адміністративне провадження №П/9901/819/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бучик А.Ю.,

суддів: Берназюка Я.О., Гімона М.М., Мороз Л.Л., Желєзного І.В.

секретар судового засідання - Глущенко Д.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

представник відповідача - Погребняк С.П.

представник третьої особи - Кіцнак П.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, третя особа: Прокуратура Львівської області про визнання протиправним та скасування рішення від 05.09.2018 №358дп-18

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (надалі по тексту - відповідач, Комісія) за № 358дп-18 від 05.09.2018.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що рішення Комісії від 05.09.2018 є незаконним та прийнятим з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у вказаній справі.

У відзиві на позовну заяву Комісія просить у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 про скасування рішення Комісії № 358дп-18 від 05 вересня 2018 року відмовити в повному обсязі. Вказує, що зазначене рішення Комісії в частині накладення дисциплінарного стягнення на заступника начальника Личаківського відділу Львівської місцевої прокуратури № 1 Львівської області ОСОБА_1 у вигляді заборони на один рік на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, прийняте з урахуванням всіх наявних доказів та є законним і обґрунтованим.

У відповіді на відзив позивач підтримав позовні вимоги в повній мірі.

Заперечення на відповідь на відзив до суду відповідачем не подано.

Третьою особою подано до суду пояснення щодо позову та вказано, що працівники прокуратури Львівської області участі в проведені службового розслідування не брали та прокуратурою області з приводу можливих порушень ОСОБА_1 службове розслідування не проводилось.

Позов задоволенню не підлягає з огляду на таке.

У ході розгляду справи судами встановлено, що ОСОБА_1 в органах прокуратури працює з червня 1998 року по теперішній час, а на займаній посаді заступника начальника Личаківського відділу Львівської місцевої прокуратури № 1 Львівської області з 13.09.2017. З 19 січня по 12 вересня 2017 року обіймав посаду першого заступника керівника Львівської місцевої прокуратури № 1. До Кваліфікаційно - дисциплінарної комісії прокурорів 23.05.2018 надійшла дисциплінарна скарга керівника Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України Уварова В.Г. про вчинення дисциплінарного проступку заступником начальника Личаківського відділу Львівської місцевої прокуратури № 1 Львівської області ОСОБА_1 та заступником начальника першого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури прокуратури Львівської області Довжиком CM.

Рішенням члена Комісії Костенка С.К. від 29.05.2018 відкрито дисциплінарне провадження № 11/2/4-898дс-176дп-18 стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Рішенням Комісії № 302дп-18 від 18.07.2018 строк проведення перевірки відомостей про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 та ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності у дисциплінарному провадженні 11/2/4-898дс-176дп-18 продовжено на один місяць - до 23 серпня 2018 року.

Рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів № 358дп-18 від 05 вересня 2018 року притягнуто ОСОБА_1 , заступника начальника Личаківського відділу Львівської місцевої прокуратури № 1 Львівської області, до дисциплінарної відповідальності та накладено на нього дисциплінарне стягнення у вигляді заборони на один рік на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Порядок дисциплінарного провадження щодо прокурора врегульовано Законом України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII (надалі по тексту - Закон № 1697-VII).

Відповідно до частин першої та другої статті 45 вказаного Закону дисциплінарне провадження - це процедура розгляду Комісією дисциплінарної скарги, у якій містяться відомості про вчинення прокурором дисциплінарного проступку. Право на звернення до Комісії з дисциплінарною скаргою про вчинення прокурором дисциплінарного проступку має кожен, кому відомі такі факти.

Дисциплінарне провадження включає: 1) відкриття дисциплінарного провадження; 2) проведення перевірки дисциплінарної скарги; 3) розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора; 4) прийняття рішення у дисциплінарному провадженні стосовно прокурора; 5) оскарження рішення, прийнятого за результатами дисциплінарного провадження; 6) застосування до прокурора дисциплінарного стягнення.

Згідно із частиною першою статті 43 Закону № 1697-VII прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з таких підстав: 1) невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків; 2) необґрунтоване зволікання з розглядом звернення; 3) розголошення таємниці, що охороняється законом, яка стала відомою прокуророві під час виконання повноважень; 4) порушення встановленого законом порядку подання декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру; 5) вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури; 6) систематичне (два і більше разів протягом одного року) або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики; 7) порушення правил внутрішнього службового розпорядку; 8) втручання чи будь-який інший вплив прокурора у випадках чи порядку, не передбачених законодавством, у службову діяльність іншого прокурора, службових, посадових осіб чи суддів, у тому числі шляхом публічних висловлювань стосовно їх рішень, дій чи бездіяльності, за відсутності при цьому ознак адміністративного чи кримінального правопорушення; 9) публічне висловлювання, яке є порушенням презумпції невинуватості.

Відповідно до частин четвертої та десятої статті 46 цього Закону після відкриття дисциплінарного провадження член Комісії проводить перевірку в межах обставин, повідомлених у дисциплінарній скарзі. У разі виявлення під час перевірки інших обставин, що можуть бути підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності, інформація про це включається у висновок члена Комісії за результатами перевірки. Член Комісії за результатами перевірки готує висновок, який повинен містити інформацію про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора та виклад обставин, якими це підтверджується.

Частиною п`ятою статті 47 Закону № 1697-VII визначено, що розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засадах змагальності. На засіданні Комісії заслуховуються пояснення члена Комісії, який проводив перевірку, пояснення прокурора, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представника і в разі необхідності інших осіб.

Рішення в дисциплінарному провадженні Комісія приймає більшістю голосів від свого загального складу (частина перша статті 48 Закону № 1697-VII).

При прийнятті рішення у дисциплінарному провадженні враховуються характер проступку, його наслідки, особа прокурора, ступінь його вини, обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення (частина третя вказаної статті).

Відповідно до частини першої статті 49 Закону № 1697-VII на прокурора можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: догана; заборона на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду (крім Генерального прокурора); звільнення з посади в органах прокуратури.

Верховний Суд звертає увагу на те, що визначальним у вирішенні цього спору є встановлення обставин щодо наявності в діях позивача ознак дисциплінарного проступку.

Встановлено, що в поданій 23.05.2018 дисциплінарній скарзі вказано, що ОСОБА_1 у порушення вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» не повідомив керівника вищого рівня про наявність у нього реального конфлікту інтересів, а також вчинив дії та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Комісією встановлено, що у провадженні СВ Личаківського ВП ГУНП України у Львівській області перебуває кримінальне провадження № 0000722 від 13.03.2015 за фактом заволодіння шляхом оформлення на підставі підроблених документів права власності на нерухоме майно по АДРЕСА_1 за ч. 4 ст. 190 КК України.

За результатами вивчення матеріалів цього провадження Управлінням нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України встановлено, що досудове розслідування у провадженні здійснюється неефективно всупереч вимогам ст. ст. 2, 9, 28 КПК України, усіх заходів до встановлення обставин кримінального правопорушення не вжито і, як наслідок, дотепер остаточне рішення не прийнято.

Так, постановою заступника керівника Львівської місцевої прокуратури № 1 Сапуцького Р.Я. від 22.12.2015 для здійснення процесуального керівництва у провадженні призначено групу прокурорів, а саме: ОСОБА_1. та ОСОБА_5 Старшим групи визначено прокурора Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_1., якому доручено керувати діями інших прокурорів по провадженню.

Постановою заступника керівника Львівської місцевої прокуратури № 1 від 26.07.2016 змінено групу прокурорів, а саме, виключено ОСОБА_1 та включено до складу групи прокурорів Тарнавського О.Г.

Таким чином, ОСОБА_1 здійснював процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні у період з 22.12.2015 по 26.07.2016.

У подальшому ОСОБА_1 призначено виконувачем обов`язків керівника Львівської місцевої прокуратури № 1.

У матеріалах кримінального провадження № 0000722 від 13.03.2015 наявна ухвала слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова Головатого Р.Я. від 13.01.2016 про накладення арешту на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , у якій зазначено, що ця ухвала про арешт майна виконується негайно прокурором.

Проте, зазначену ухвалу суду в порядку ст. 40 КПК України слідчим направлено начальнику Личаківського ВП ГУНП України у Львівській області Тарану А.М. лише 20.01.2016, отримано працівником поліції Макогоном Р.П., проте відомості щодо її виконання відсутні.

Лише 29.05.2017 слідчим СВ Личаківського ВП ГУНП у Львівській області Черняховською Н.Е. ухвалу про накладення арешту від 13.01.2016 направлено для виконання керівнику Четвертої Львівської державної нотаріальної контори.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 у період часу з 13.01.2016 по 26.07.2016, а також ОСОБА_5 і ОСОБА_6 у період часу з 26.07.2016 по 01.02.2017 не виконали вказану ухвалу про арешт майна, відбулося відчуження спірного нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 12811656 гривень, оскільки 01.02.2017 ОСОБА_7 і ОСОБА_8 на підставі Акту приймання-передачі нерухомого майна між ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ТОВ «Укрєврофасад», виданого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дума Г.М., посвідчили внесення змін до статутного капіталу ТОВ «Укрєврофасад», де вказані фізичні особи є співзасновниками, змінили власника зазначеного нерухомого майна та зареєстрували ці зміни через Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради.

Також встановлено, що начальником відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури слідчого управління прокуратури Львівської області Довжик С.М. 20.07.2017 направлено заяву ОСОБА_9 про вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення за зазначених вище обставин для вирішення самому ОСОБА_1 , який на той час виконував обов`язки керівника Львівської місцевої прокуратури № 1.

Комісією встановлено, що у заяві ініціювалося питання про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ст. 364 КК України стосовно процесуального керівника по провадженню ОСОБА_1 , а також слідчого поліції Лукіна А.А.

За результатами розгляду вказаної заяви виконуючий обов`язки керівника Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_1 25.07.2017 за № (14-39)424-16 за власним підписом надав заявнику відповідь про те, що підстав для внесення відомостей до ЄРДР за фактами, наведеними у зверненні, не вбачається.

Враховуючи наведені вище обставини, відповідач дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 наявний дисциплінарний проступок, передбачений п. 5 та п. 6 ст. 43 Закону України "Про прокуратуру", а саме: вчинення дій, що порочить звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури та одноразове грубе порушення правил прокурорської етики.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 13 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів передбачено, що працівник прокуратури, незважаючи на особисті інтереси, повинен вживати всіх можливих заходів щодо недопущення конфлікту інтересів, не допускати вчинення дій чи бездіяльності, які можуть його спричинити або створити враження про наявність такого конфлікту.

Згідно зі статтею 18 Кодексу працівник прокуратури не має права використовувати своє службове становище в особистих інтересах або в інтересах інших осіб. Працівнику прокуратури слід уникати особистих зв`язків, фінансових і ділових взаємовідносин, що можуть вплинути на неупередженість і об`єктивність виконання професійних обов`язків, скомпрометувати високе звання працівника прокуратури.

Відповідно до вимог частини 1 статті 28 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон) посадові та службові особи органів прокуратури зобов`язані вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів, повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів, вживати заходи щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Статтею 1 Закону визначено, що потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень, а реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Відповідно до Порядку організації роботи з внутрішньої безпеки в органах прокуратури, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 111 від 13 квітня 2017 року, до дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, належать порушення прокурором вимог, заборон та обмежень, встановлених Законами України «Про запобігання корупції», «Про прокуратуру».

Колегія суддів погоджується з покликанням відповідача, що у ОСОБА_1 при розгляді заяви ОСОБА_9 виникла суперечність між приватним інтересом, що виразилося у небажанні настання негативних наслідків при внесенні відомостей до ЄРДР стосовно нього, як процесуального керівника по кримінальному провадженню № 0000722 та його службовими повноваженнями, як керівника прокуратури, який вчинив дії, а саме розглянув по суті заяву ОСОБА_9 та прийняв рішення про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР, що у сукупності вплинуло на неупередженість прийнятого рішення під час виконання позивачем повноважень керівника Львівської місцевої прокуратури № 1, оскільки він у порушення вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» не повідомив керівника вищого рівня про наявність у нього реального конфлікту інтересів, а також вчинив дії та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Колегія суддів вважає безпідставними покликання позивача щодо його дій не в умовах конфлікту інтересів, оскільки в заяві ОСОБА_10 не ініціювалось внесення в ЄРДР відомостей за ст. 364 КК України саме щодо ОСОБА_1 . Як вірно вказано відповідачем, зі змісту зазначеної заяви вбачається, що заявник скаржиться, зокрема, і на незаконні дії ОСОБА_1 як процесуального керівника у кримінальному провадженні, вказуючи при цьому прізвище останнього. Комісією вірно вказано, що діюче законодавство не містить вимог щодо форми заяви про кримінальне правопорушення, зокрема, що заявник зобов"язаний вказувати, за якою саме статтею КК України має бути кваліфіковане правопорушення.

Обгрунтування позивачем правомірності власної поведінки з посиланням на закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно нього через закінчення строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого статтею 38 КУпАП, є безпідставним, позаяк постановою Галицького районного суду м.Львова від 28 листопада 2018 року в справі № 461/6191/18 встановлено факт наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.172-7 КУпАП, що звільняє позивача від стягнення, яке передбачає адміністративна відповідальність, проте не звільняє його від настання спеціальних наслідків дисциплінарного характеру.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з покликанням комісії, що в діях позивача наявний дисциплінарний проступок, передбачений п. 5 та п.6 ст. 43 Закону України «Про прокуратуру», а саме: вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури та одноразове грубе порушення правил прокурорської етики.

Комісією також вказано, що із дня вчинення ОСОБА_1 проступку, тобто з 25.07.2017, без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування прокурора у відпустці, річний строк для накладення дисциплінарного стягнення не минув, оскільки позивач перебував у вказаний період у відпустці в сукупності 25 днів, був тимчасово непрацездатний у сукупності 37 днів.

Щодо доводів стосовного проведення відповідачем розгляду питання про наявність дисциплінарного проступку без участі позивача, чим грубо порушено його права та інтереси, позбавлено його можливості надати пояснення та довести безпідставність і необґрунтованість доводів дисциплінарної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону № 1697-VII розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засіданні Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів. На засідання запрошуються особа, яка подала дисциплінарну скаргу, прокурор, стосовно якого відкрито дисциплінарне провадження, їхні представники, а у разі необхідності й інші особи. Повідомлення про час та місце проведення засідання Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів має бути надіслано не пізніш як за десять днів до дня проведення засідання.

Частиною третьою статті 47 Закону № 1697-VII визначено, що висновок про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора розглядається за його участю і може бути розглянутий без нього лише у випадках, коли належним чином повідомлений прокурор:

1) повідомив про згоду на розгляд висновку за його відсутності;

2) не з`явився на засідання, не повідомивши про причини неявки;

3) не з`явився на засідання повторно.

Рішення про можливість розгляду висновку за відсутності відповідного прокурора приймає Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів.

Прокурор, який не братиме участі в засіданні Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, вправі надіслати письмові пояснення щодо висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку, які оголошуються на засіданні Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (ч. 5 ст. 47 Закону № 1697-VII ).

Судом встановлено, що позивач на засідання Комісії не з`явився та надіслав письмові пояснення, в яких зазначив, що отримав повідомлення про час та місце розгляду висновку про наявність в його діях дисциплінарного проступку та сам висновок 06.08.2018. Вказав, що з вказаним висновком він не згідний, оскільки ніяких порушень не вчиняв.

Також позивач просив відкласти розгляд дисциплінарного провадження. Проте, як вірно вказано відповідачем, позивачем будь-яких причини його неявки на засідання Комісії в заяві не зазначив.

Враховуючи те, що позивач був належним чином та завчасно повідомлений про засідання та те, що про причини своєї неявки на засідання він Комісію не повідомив, колегія суддів дійшла висновку про наявність у відповідача підстав для розгляду висновку про наявність дисциплінарного проступку прокурора ОСОБА_1 без його участі.

За встановлених в цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин суд дійшов висновку, що оскаржене рішення відповідача відповідає критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, зокрема таке прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано та пропорційно.

Не дають приводів для визнання протиправним рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів також інші, зазначені у позовній заяві, аргументи позивача, позаяк вони не применшують і не змінюють основних правових висновків та мотивів останнього.

Суд, також, звертає увагу на те, що здійснюючи судочинство Європейський суд з прав людини в рішенні від 18 липня 2006 р. у справі «Проніна проти України» зазначив, що за змістом пункту 1 статті 6 Конвенції суди зобов`язані обґрунтувати свої рішення, проте це не може сприйматись як вимога давати детальну відповідь на кожен довод. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру ухвалюваного рішення (CASE OF Svetlana Vladimirovna PRONINA against Ukraine (Application no. 63566/00)).

Враховуючи викладене вище, Верховний Суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

За правилами статті 139 КАС України понесені позивачем витрати у виді судового збору за подання цього позову відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 241-246, 262, 266 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Кваліфікаційно - дисциплінарної комісії прокурорів (, місцезнаходження: вул. Мельникова, 81-б, 04050) про визнання протиправним та скасування рішення від 05.09.2018 №358дп-18.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий А.Ю. Бучик

Судді: Я.О. Берназюк

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз

І.В. Желєзний

Повне рішення складене 30.07.2019