Справа № 580/268/19
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/268/19 Суддя (судді) першої інстанції: В.П. Тимошенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.

за участю секретаря судового засідання Білоус А.С.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги Головного управління Національної поліції в Черкаській області, ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 29 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Інспекція державного нагляду за охороною праці УЛМТЗ Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправними та скасування актів, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

24 січня 2019 року до Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, в якому позивач просить:

1) визнати протиправними та скасувати акт форми Н-5* від 21.12.2018 р. розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем 14.08.2018 р. та акт форми НТ* від 21.12.2018 № 90 про нещасний випадок невиробничого характеру;

2) зобов`язати відповідача провести повторне розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем 14.08.2018 р. та прийняти рішення у відповідності до вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах та підрозділах системи МВС України від 27.12.2002 №1346, з врахуванням правової оцінки, наданої судом у вказаному рішенні.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачем зазначено, що на його думку нещасний випадок (травма) трапився з ним в період проходження служби і пов`язаний з виконанням службових обов`язків, а тому оскаржувані рішення підлягають скасуванню.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 29.03.2019 р. позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано акт форми Н-5* від 21.12.2018 р. розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 14.08.2018 р. та акт форми НТ* від 21.12.2018 р. № 90 про нещасний випадок невиробничого характеру. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Черкаській області провести повторне розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 14.08.2018 р. та прийняти рішення у відповідності до вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах та підрозділах системи МВС України від 27.12.2002 №1346, з врахуванням правової оцінки, наданої судом у вказаному рішенні.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу зазначає, що судом першої інстанції під час прийняття рішення порушено норми матеріального та процесуального права, які полягають у неповному з`ясуванні всіх обставин справи, що призвело до помилкового вирішення справи.

Апеляційну скаргу також подано представником ОСОБА_1 - адвокатом Руденко Ю.В., в якій він просить змінити рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 29.03.2019 р. в частині відмови стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Черкаській області на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у сумі 7 000,00 грн.

Вважає, що в частині вищевказаних вимог, судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено матеріали справи, а тому відмова у стягненні витрат на правову допомогу є неправомірною.

Апеляційним судом розглянуто справу в порядку письмового провадження згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги Головного управління Національної поліції в Черкаській області та ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання ухвали слідчого-судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.08.2018 р. згідно наказу Головного управління Національної поліції в Черкаській області № 2117 від 13.08.2018 р. позивача відряджено до м. Жашків Черкаської області (а.с.56).

14.08.2018 р. близько 09 год. 30 хв. позивач, разом з колегами прибули на виїзд до будинку АДРЕСА_1 , з метою проведення обшуку житла чи іншого володіння.

Поряд з домоволодінням за вищевказаною адресою знаходились ОСОБА_3 зі своїм чоловіком ОСОБА_4 , які є власниками будинку.

Підійшовши до них працівники поліції пред`явили посвідчення та повідомили мету прибуття.

Після чого було розпочато слідчу дію: ОСОБА_5 зачитував ухвалу, а ОСОБА_6 проводив відеофіксацію. Протягом всього часу зачитування ухвали ОСОБА_3 поводила себе агресивно.

Так, спочатку вона наголошувала, що проти проведення обшуку, намагалась увійти в свій будинок, але їй в цьому перешкодив позивач, пред`явивши службове посвідчення. Після чого ОСОБА_3 почала провокувати конфлікт, нецензурно виражалась, погрожувала поліцейським фізичною розправою.

В ході даного конфлікту ОСОБА_5 зазначив, що обшук є безперервною дією та всі його учасники повинні слідкувати за його проведенням. Після чого ОСОБА_3 запропоновано заспокоїтися та повідомлено, що обшук обов`язково відбудеться, а за перешкоджання її може бути притягнуто до відповідальності.

Слідчий ОСОБА_5 продовжив зачитувати ухвалу. Громадянка ОСОБА_3 знову намагалась залишити місце проведення слідчої дії, штовхалась, провокувала бійку, кричала, нецензурно виражалась. Після чого ОСОБА_3 почала тікати, за нею побіг ОСОБА_1 , щоб зупинити та повернути її назад. Наздогнавши ОСОБА_3 , позивач в черговий раз повідомив, що обшук є безперервною дією та залишати місце слідчої дії заборонено, на що громадянка не зважала та продовжувала штовхати ОСОБА_1 та ухилятись від присутності і побігла в іншому напрямку, ОСОБА_1 знову побіг за нею та зупинив.

Після того, як ОСОБА_3 все ж таки вийшла з двору, наздогнати її пішов слідчий ОСОБА_9 , який затримав жінку біля паркану сусіднього будинку та перегородив їй шлях. В цей час до них підійшов ОСОБА_1 та запросив ОСОБА_3 повернутись до місця проведення слідчої дії, після чого жінка рукою вдарила ОСОБА_1 в ліву частину голови, він відійшов назад, та вона знову підійшла до нього й рукою нанесла удар в груди. В свою чергу ОСОБА_1 до громадянки намагався застосувати фізичну силу - взяти її за руки, щоб таким чином уникнути тілесних ушкоджень, але ОСОБА_3 , викручуючись, ліктями наносила удари по голові працівнику поліції та нігтями подряпала його обличчя, після чого заспокоїлась. Зрозумівши, що жінка заспокоїлась, ОСОБА_1 її відпустив. В цей час до них підійшли всі учасники слідчої дії, безперервно її продовжуючи.

Через деякий час ОСОБА_3 почала голосно розмовляти та намагалась вирвати документи у ОСОБА_5 . Щоб запобігти перериванню слідчої дії ОСОБА_1 закрив собою ОСОБА_5 , який продовжував зачитував ухвалу. Але ОСОБА_3 схопила ОСОБА_1 за футболку, почала відтягувати його, штовхнула ОСОБА_5 , а потім знову заспокоїлась.

Невдовзі ситуація повторилась: ОСОБА_3 знову почала заважати ОСОБА_5 зачитувати ухвалу, ОСОБА_1 знову закрив собою слідчого, в результаті чого ОСОБА_3 рукою вдарила капітана поліції по правій кісті і знову заспокоїлась.

В подальшому, слідчу дію було завершено в присутності всіх учасників без перешкоджань.

Вказані обставини відтворені в оскаржуваних актах (а.с.13-18) та підтверджуються поясненнями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_5 (а.с.44-46).

Після закінчення слідчої дії позивач повідомив свого безпосереднього керівника про отримання тілесних ушкоджень, застосування фізичної сили та склав рапорт до Жашківського відділення поліції Уманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області (а.с. 20-21).

14.08.2018 р. звернувся до ФАП с. Зелений Ріг Жашківського району, де при огляді було встановлено забій-грудної клітки, припухлість великого пальця, подряпини лівої щоки та підборіддя та зазначено, що травми отримані під час виконання службових обов`язків, за адресою: будинок АДРЕСА_1 (а.с.55).

14.08.2018 р. о 20 год. 55 хв. позивач звернувся до травматологічного пункту КЗ «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» ЧМР, де його оглянуто та встановлено діагноз: забій, часткове пошкодження капсульно-зв`язкового апарату 1-го п`ястного фалангового суглоба правої кисті (1-2 ступеня); забій м`яких тканин обличчя, скроневої ділянки зліва; садна обличчя (інфіковані) (а.с.24).

15.08.2018р. ОСОБА_1 звернувся до ДУ «ТМО МВС України по Черкаській області», де встановлено діагноз: повторна ЗЧМТ (14.08.2018 - струс головного мозку; 02.06.2017), цефалічний, гіпертензивно-лікворний (клінічно), легкий вегето-вестибулярний синдром. Забій, часткове пошкодження капсульно-зв`язкового апарата І пальця правої кисті; забій м`яких тканин обличчя, садни обличчя, правого плеча. На лікарняному перебував з 15.08.2018 р. до 23.08.2018 р., до праці - 24.08.2018 р. (а.с.52).

28.08.2018 р. позивач звернувся до КЗ «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради».

19.10.2018 р. позивач звернувся з рапортом до начальника ГУНП в Черкаській області щодо проведення розслідування нещасного випадку, який трапився з ним 14.08.2018 (а.с.40).

02.11.2018 р. наказом ГУНП в Черкаській області № 2795 створено комісію з розслідування нещасного випадку.

21.12.2018 р. відповідачем складено акт форм Н-5* спеціального розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався в 14.08.2018 р. близько 09 год. 30 хв. на подвір`ї домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , з одним потерпілим, у тому числі без загиблих, відповідно до якого комісія з розслідування визнала, що нещасний випадок, який стався з ОСОБА_1 стався в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, внаслідок порушення потерпілим службової дисципліни, відповідно до п. 3.11 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27.12.2002 №1346 (а.с.60-62).

21.12.2018 р. складено акт форм НТ* № 90 про нещасний випадок невиробничого характеру, відповідно до якого комісія з розслідування визнає, що нещасний випадок, який стався 14.08.2018 р. з ОСОБА_1 стався в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, внаслідок порушення потерпілим службової дисципліни, відповідно до п. 3.11 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27.12.2002 №1346 (а.с.63-65).

Вважаючи складання вищевказаних актів протиправними, позивач звернувся до суду із позовом за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що матеріалами службового розслідування не підтверджено і не спростовано, що отримання травми позивачем 14.08.2018 р. відбулося в робочий час, під час виконання слідчих дій та не пов`язане з виконанням службових обов`язків, а тому вказане свідчить, що розслідування проведене не в повній мірі без належної оцінки всіх фактів та обставин за яких позивач отримав травму.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить із наступного.

Нормативно-правовим актом, який визначає основні положення щодо реалізації конституційного права працівників на охорону їх життя і здоров`я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці, регулює за участю відповідних органів державної влади відносини між роботодавцем і працівником з питань безпеки, гігієни праці та виробничого середовища і встановлює єдиний порядок організації охорони праці в Україні є Закон України «Про охорону праці» від 14 жовтня 1992 року N 2694-XII (надалі - Закон N 2694-XII).

Відповідно до ст. 14 Закону № 2694-XII, працівник зобов`язаний: дбати про особисту безпеку і здоров`я, а також про безпеку і здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства; знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту; проходити у встановленому законодавством порядку попередні та періодичні медичні огляди.

Працівник несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

З метою врегулювання питань, пов`язаних з розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27 грудня 2002 р. N 1346 затверджено Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України (надалі - Порядок N 1346).

Відповідно до п. 3.7 вказаного Порядку, при травмуванні працівників апарату МВС, ГУМВС, УМВС комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), крім групових випадків травматизму або випадків травматизму зі смертельним наслідком, створюється розпорядженням начальника структурного підрозділу (головного управління, департаменту, самостійного управління або відділу), де працює потерпілий працівник.

Пунктом 3.8 Порядку N 1346, комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов`язана протягом трьох діб після утворення комісії:

- обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо;

- визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці;

- з`ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам;

- визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов`язків (не пов`язаний з виконанням службових обов`язків);

- скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1* (НТ*) у п`яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію.

Пунктом 3.9 Порядку N 1346 визначено, що комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків", якщо він трапився в період проходження служби під час, зокрема, припинення або запобігання злочинам або правопорушенням; вчинення дій із забезпечення особистої безпеки громадян, захисту їх прав і свобод; охорони і забезпечення громадського порядку; несення постової чи патрульної служби; виявлення і розкриття злочинів, розшуку осіб, що їх учинили; забезпечення безпеки дорожнього руху.

Комісія з розслідування також визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків", якщо він стався в період проходження служби внаслідок: безпосереднього впливу правопорушника (злочинця) на працівника (учинення опору, захват заручником, напад на працівника, який перебуває не при виконанні службових обов`язків, з метою помсти за законні дії з припинення правопорушення, затримання або викриття правопорушника в період служби тощо); спроби самогубства працівника під впливом психофізіологічних, небезпечних та шкідливих факторів, пов`язаних з виконанням службових обов`язків; травмування внаслідок нестатутних відносин (у разі відсутності вини потерпілого); раптового погіршення стану здоров`я працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов`язків у разі відсутності умов, зазначених у третьому, четвертому та шостому абзацах пункту 3.11 цього розділу, що визнається пов`язаним з виконанням службових обов`язків за умови, що погіршення стану здоров`я працівника сталося внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів, що підтверджено медичним висновком, або якщо потерпілий не проходив медичного огляду, передбаченого законодавством, а робота, що виконувалася, протипоказана потерпілому відповідно до медичного висновку про стан його здоров`я. Медичний висновок щодо зв`язку погіршення стану здоров`я працівника з впливом на нього небезпечних чи шкідливих виробничих факторів або щодо протипоказання за станом здоров`я працівника виконувати зазначену роботу видається лікувально-профілактичним закладом за місцем лікування потерпілого на запит керівника підрозділу чи голови комісії з розслідування; в інших випадках, передбачених чинним законодавством України (п. 3.10 цього ж Порядку).

Згідно із п. 3.11 Порядку N 1346 комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків", якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався: за обставин, які не підпадають під дію пунктів 3.9, 3.10 цього розділу і не пов`язані з виконанням службових обов`язків; унаслідок дій, учинених у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, а також унаслідок дії алкоголю, наркотичних або інших отруйних речовин (асфіксія, інсульт, зупинка серця тощо) за наявності медичного висновку, якщо це не викликано застосуванням цих речовин із службовою метою або порушення вимог безпеки щодо їх зберігання і транспортування або якщо потерпілий, який перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, був відсторонений від служби (роботи) згідно з установленим порядком; під час скоєння злочинів або інших правопорушень, якщо ці дії підтверджені рішенням суду; у разі природної смерті або самогубства, за винятком випадків, зазначених у пункті 3.10 цього розділу, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та органів досудового розслідування; унаслідок порушення потерпілим службової (трудової) дисципліни.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що у разі отримання травми працівниками органів МВС, ГУМВС, УМВС спеціально створеною комісією з розслідування нещасного випадку проводиться службове розслідування, яке покликано встановити обставини та причини, що призвели до його настання. За результатами поведеного службового розслідування комісія повинна скласти акт розслідування нещасного випадку, в якому визначити, чи трапився нещасний випадок у період проходження служби при виконанні службових обов`язків, чи такий випадок не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання ухвали слідчого-судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.08.2018 р. згідно наказу Головного управління Національної поліції в Черкаській області № 2117 від 13.08.2018 р. позивача відряджено до м. Жашків Черкаської області з метою проведення слідчих дій по кримінальному провадженні №0000742 від 27.12.2017 р., а саме проведення обшуку з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення (а.с.56).

Під час здійснення вищезазначених дій позивач отримав травму, а саме забій-грудної клітки, припухлість великого пальця, подряпини лівої щоки та підборіддя (відповідно до довідки ФАП с. Зелений Ріг Жашківського (а.с.55).

14.08.2018 р. о 20 год. 55 хв. позивач звернувся до травматологічного пункту КЗ «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» ЧМР, де його оглянуто та встановлено діагноз: забій, часткове пошкодження капсульно-зв`язкового апарату 1-го п`ястного фалангового суглоба правої кисті (1-2 ступеня); забій м`яких тканин обличчя, скроневої ділянки зліва; садна обличчя (інфіковані) (а.с.24).

15.08.2018 р. ОСОБА_1 звернувся до ДУ «ТМО МВС України по Черкаській області», де встановлено діагноз: повторна ЗЧМТ (14.08.2018 р. - струс головного мозку; 02.06.2017), цефалічний, гіпертензивно-лікворний (клінічно), легкий вегето-вестибулярний синдром. Забій, часткове пошкодження капсульно-зв`язкового апарата І пальця правої кисті; забій м`яких тканин обличчя, садни обличчя, правого плеча. На лікарняному перебував з 15.08.2018 р. до 23.08.2018 р., до праці - 24.08.2018 р. (а.с.52).

Комісія з розслідування нещасного випадку встановила розбіжності між діагнозами, встановленими в один день 28.08.2018 у КЗ «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» ЧМР (гіпертронічна хвороба II ступеню, криз) та КЗ «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» (частковий розрив капсульно-зв`язкового апарату з відривом кісткового фрагмента І п`ясно-фалангового суглобу правої кисті), а також спростовано звернення ОСОБА_1 до травматологічного пункту КЗ «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» ЧМР 14.08.2018, що підтверджується відповіддю КЗ «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» ЧМР від 30.11.2018 №3127 (а.с.50).

В той же час, суд першої інстанції не взяв до уваги наведений факт, з огляду на наявний в матеріалах справи адвокатський запит від 14.02.2019 р. до КЗ «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» ЧМР щодо підтвердження, чи спростування факту звернення ОСОБА_1 до травмпункту К3 «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» ЧМР. Так, 18.02.2019 № 517 К3«Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» ЧМР надала відповідь, що громадянин ОСОБА_1 звертався до травматологічного пункту 14.08.2018 о 20 год. 15 хв. з приводу травми, яку отримав 14.08.2018 о 9 год. 30 хв. під час виконання службових обов`язків у Жашківському районі с. Зелений Ріг, по вул. Лісова 20. Діагноз: Забій, часткове пошкодження капсульно - зв`язкового апарату І п`ястно- фалангового суглобу правої кисті І-ІІ ступеню (а.с.73).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року N 3460-IV (надалі - Дисциплінарний статут) службова дисципліна - це дотримання особами рядового та начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Відповідно до ст. 2 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарний проступок це невиконання чи неналежне виконання особою рядового та начальницького складу службової дисципліни.

В силу ст. 5 Дисциплінарного статуту, за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно з ст. 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Отже, наслідком порушення працівником органів внутрішніх справ службової дисципліни є застосування до нього відповідного дисциплінарного стягнення в залежності від його тяжкості та вини.

В розумінні положень ст. 14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року N 1105-XIV (надалі - Закон N 1105-XIV) нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю або настала смерть.

З аналізу наведених положень випливає, що нещасний випадок вважається таким, що стався з вини працівника міліції, якщо останній міг та зобов`язаний був передбачити можливість настання нещасного випадку і при цьому не вжив необхідних заходів для його уникнення.

Як вбачається з матеріалів справи, Комісією з розслідування визнано, що нещасний випадок стався 14.08.2018 р. з ОСОБА_1 в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків внаслідок порушення потерпілим службової дисципліни, відповідно до п. 3.11 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27.12.2002 р. № 1346.

Проте, колегія суддів зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази порушення позивачем службової дисципліни у вигляді застосування до нього дисциплінарного стягнення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає помилковим застосування у даній ситуації п. 3.11 Порядку № 1346 з огляду на відсутність доказів порушення позивачем службової дисципліни, яке повинно бути виражене у відповідному рішенні відповідача.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність задоволення позовних вимог та визнання протиправними та скасування акту форми Н-5* від 21.12.2018 р. розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем 14.08.2018 та акт форми НТ* від 21.12.2018 №90 про нещасний випадок невиробничого характеру та як наслідок необхідність зобов`язання відповідача провести повторне розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем 14.08.2018 та прийняти рішення у відповідності до вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах та підрозділах системи МВС України від 27.12.2002 №1346, з врахуванням правової оцінки, наданої судом у вказаному рішенні.

Щодо доводів апелянта стосовно неправомірності висновків суду про те, що позивачем документально не підтверджено факт понесення витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу в розмірі 7000 грн. позивач надав договір про надання правової допомоги від 28.08.2018 (а.с.9), копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 10), ордер серія ЧК №88088 (а.с.8), ордер серія ЧК №101299, акт виконаних робіт від 18.02.2019 (а.с.74), квитанцію до прибуткового касового ордеру №1802 від 18.02.2019 (а.с.76).

Так, відповідно до частин 4-5 ст. 134 КАС України запроваджено принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо (ч. 3 ст. 141).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "East/West Alliance Limited" проти України"", оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).

Так, з доданої квитанції до прибуткового касового ордеру №1802 від 18.02.2019 (а.с.76), вбачається, що сума у розмірі 7000 грн. сплачена ОСОБА_1 на підставі договору від 28.08.2018 р., однак в даних доказах не зазначено, в якій саме справі надана дана правова допомога, тобто відсутня інформація про надання правової допомоги позивачу в даній справі № 580/268/19.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ані ОСОБА_1 , а ні його представником, не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували розмір судових витрат позивача в даній справі, а тому доводи позивача про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу є безпідставними і необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до позиції Верхового Суду, викладеній у постанові від 15.05.2018 у справі № 821/1594/17, з набранням чинності з 15.12.2017 нової редакції КАС України та запровадженням положеннями цього Кодексу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, вбачається доцільним приведення укладених договорів у відповідність до вимог діючого Кодексу адміністративного судочинства України та доведення відображення адвокатом доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, як самозайнятої особи шляхом надання доказів ведення Книги обліку доходів та витрат, затвердженої наказом Міндоходів від 16.09.2013 р. № 481 "Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення".

Про необхідність ведення Книги обліку доходів та витрат зазначено також у Методичних рекомендаціях з оподаткування адвокатської діяльності, схвалених Національною асоціацією адвокатів України.

Позивач не надав суду доказів того, що адвокатом Руденко Ю.В. належним чином ведеться Книга обліку доходів та витрат, а кошти в сумі 7 000,00 грн. відображені в Книзі, тобто оприбутковані.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн., які позивач просить стягнути з відповідача документально не підтверджуються.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України залишити апеляційну скаргу без задоволення, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Так, згідно ч. 1 ст. 260 КАС України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 257, 260, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Головного управління Національної поліції в Черкаській області, ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 29 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: Л.О.Костюк

О.Є.Пилипенко