Справа № 825/3497/15-а
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2019-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 825/3497/15-а Суддя (судді) першої інстанції: Бородавкіна С.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Ключковича В.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ ''Дельта Банк'' на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ ''Дельта Банк'' про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Чернігівського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства ''Дельта Банк'' Кадирова Владислава Володимировича (далі - Уповноважена особа, відповідач 1), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд, відповідач - 2), у якому просила суд:

- зобов`язати відповідача-1 включити її до переліку вкладників ПАТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок відповідача-2, та надати до останнього інформацію щодо неї як вкладника ПАТ «Дельта Банк», якому необхідно здійснити виплату відшкодування за вкладом згідно договору №005-24507-040215 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів від 04 лютого 2015 року в сумі 166935,14 грн. за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов`язати відповідача-1 включити її до загального реєстру вкладників ПАТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок відповідача - 2, та здійснити виплату відшкодування за вкладом згідно договору № 005-24507-040215 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів від 04 лютого 2015 року в сумі 166935,14 грн. за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що на думку позивача вона є вкладником банку у розумінні положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а тому має право на відшкодування гарантованої суми в сумі 166935,14 грн. та повинна бути включена до відповідного переліку вкладників.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2017 року, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ ''Дельта Банк'' Кадирова В.В. включити ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ ''Дельта Банк'', які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника ПАТ ''Дельта Банк'', якому необхідно здійснити виплату відшкодування за вкладом згідно договору № 005-24507-040215 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів від 04 лютого 2015 року за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 26 березня 2019 постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2017 року скасовано та направлено справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи позивачем було подано заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до змісту якої остання просила суд:

- зобов`язати відповідача - 1 надати до відповідача - 2 інформацію щодо неї як вкладника АТ "Дельта Банк", якому необхідно здійснити виплату відшкодування за вкладом, за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, згідно договору від 04.02.2015 № 005-24507-040215 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів.

Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач-1 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, ненадання судом правової оцінки всім наявним у матеріалах справи доказам, просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Вимоги апелянт обґрунтовує тим, що зарахування коштів відбулось в період, якому передувало віднесення банку до категорії проблемних, в чому вбачає надану кредитору перевагу банком.

Представником позивача було подано до суду відзив на апеляційну скаргу відповідно до змісту якого, останній зазначає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства, а також не відповідають дійсним обставинам справи та відповідно не спростовують висновків суду першої інстанції викладених в оскаржуваному рішенні.

З огляду на зазначене, позивач просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Учасники судового процесу, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явились та явку уповноважених представників до суду не забезпечили.

Відповідно до пункту 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Згідно з ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження в межах строку розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судами під час попереднього розгляду справи 04 лютого 2015 року між ОСОБА_1 (Клієнт) та ПАТ "Дельта Банк" (Банк) було укладено договір на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів № 005-24507-040215 (а.с.8 т. 1).

Відповідно до пункту 1.2 договору банк відповідно до наданого клієнтом пакету документів, а також згідно з вимогами банку та чинного законодавства України, відкриває клієнту поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривнях, оформлює за ініціативою клієнта та надає в його користування електронний платіжний засіб платіжної системи Visa International та/або MasterCard, а також ПІН-код до картки.

11 лютого 2015 року між ОСОБА_1 (Клієнт) та ПАТ «Дельта Банк» (Банк) було укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у гривнях № 005-24505-110215 (а.с.9, т. 1).

Відповідно до умов договору, сума вкладу ОСОБА_1 становить 165000,00 грн. (пункт 1.2 Договору). Згідно до пункту 1.3 договору вклад залучається на строк із моменту зарахування вкладу на рахунок та по 16 лютого 2016 року. Пунктом 1.8 договору, зокрема, визначено, що зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в банку, або готівкою через касу банку в день укладення сторонами цього договору.

Відповідно до пункту 1.10 вказано Договору сторони узгодили, що у разі закінчення строку залучення Вкладу, зазначеного у п. 1.3 даного Договору, або в разі дострокового припинення дії цього Договору Вклвад виплачується шляхом зарахування на поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватись із використанням електронних платіжних засобів № НОМЕР_1 , відкритий на ім`я вкладника в установі Банку.

Згідно п.2.1 цей Договір діє до моменту повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договорм.

Відповідно до платіжного доручення від 11 лютого 2015 року № 45736774 банк перерахував від ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 165000,00 грн. на рахунок ОСОБА_1 (а.с.10 т. 1).

Разом з цим, 25 лютого 2015 року сторони уклали Додаткову угоду № 1 до Договору № 005-24505-110215 від 11 лютого 2015 року, відповідно до якого домовились викласти пункт 1.8 статті 1 Договору у такій редакції: «Зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в банку, або шляхом перерахування з відкритого в Банку поточного рахунку іншої особи -резидента, або готівкою через касу Банку в день укладення сторонами цього Договору. Виключно для цілей Договору сторони домовились, що умови п. 5.11 правил до відносин, що виникають на підставі цього Договору не застосовуються (а.с.212 т.1).

Листом від 18 червня 2015 року за № 05-3009500 ОСОБА_1 було повідомлено, що операції по її вкладному рахунку тимчасово обмежені, на час тимчасової адміністрації, на підставі пункту 3 частини 2 статті 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (а.с.11).

На підставі постанови Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року №150 "Про віднесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року за №51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк", згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В.

Рішеннями виконавчої дирекції Фонду № 71 від 08 квітня 2015 року та № 147 від 03 серпня 2015 року строк здійснення тимчасової адміністрації було запроваджено на шість місяців та продовжено по 02 жовтня 2015 року включно.

Протоколом засідання Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ "Дельта Банк" від 15.09.2015 запропоновано уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "Дельта Банк" видати наказ щодо виявлення договорів банківського вкладу (депозиту), за якими кошти на вкладні рахунки були перераховані іншими фізичними особами, та які є нікчемними згідно із п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", та щодо застосування наслідків такої нікчемності (а.с. 59-61).

Наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк" від 16.09.2015 №813 "Щодо заходів, пов`язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями" застосовано до договору банківського вкладу позивача №005-24505-110215 наслідки нікчемності, з підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (а.с. 53, 96 т.1).

В подальшому, листом від 23 вересня 2015 року № 8821/3234 тимчасова адміністрація ПАТ "Дельта Банк" повідомила позивача, що договір банківського вкладу (депозиту) позивача № 005-24505-110215 від 11 лютого 2015 року є нікчемним з підстав, встановлених пунктом 7 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (а.с.12 т.1).

02 жовтня 2015 року Постановою Національного банку України № 664 відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Дельта Банк" з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно (рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 181 від 02 жовтня 2015 року).

08 жовтня 2015 року позивач звернулась до Уповноваженої особи із заявою про виплату гарантованої суми відшкодування за вкладом, розміщеним у АТ "Дельта Банк", відповідно до умов договору від 04.02.2015 № 005-24507-040215 (а.с. 14 т.1). Водночас, до теперішнього часу відповідної гарантованої суми позивачем не отримано.

У свою чергу, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповдачами, з огляду на те, що визнаний нікчемним договір банківського вкладу (депозиту) від 11.02.2015 № 005-24505-110215 був достроково розірваний сторонами на підставі заяви ОСОБА_1 від 18.02.2015, належний позивачу вклад відповідно до умов 1.10 Договору № 005-24505-110215 обліковується на її поточному рахунку № НОМЕР_1 , відкритому на підставі договору від 04.02.2015 №005-24507-040215, що підтверджується довідкою від 01.10.2015 № 05-3092077 (а.с. 13 т.1).

Отже, не отримавши гарантованого відшкодування за вкладом в межах гарантованої суми та вважаючи дії відповідачів протиправними, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Скасовуючи постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2017 року, Верховний Суд у постанові від 26 березня 2019 вказав, що вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позовних вимог, суди в повній мірі не з`ясували питання, чи є позивач вкладником у розумінні статті 2 Закону №4452-VI, чи є у такої особи залишок коштів на вкладному рахунку, коли саме було розміщено такі кошти на рахунок та чи у відповідності до вимог чинних на той час нормативно-правових актів.

Так Верховний суд зазначив, що суди під час прийняття оскаржуваних рішень не досліджували Правила банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Дельта Банк», як і не надали жодної правової оцінки відповідним посиланням Уповноваженої особи. При цьому судами була залишена поза увагою і додаткова угода № 1 до договору банківського вкладу від 11 лютого 2015 року № 005-24505-110215, яка є невід`ємною частиною вказаного договору. Крім того, колегія суддів касаційного суду зауважила, що судами під час розгляду справи було надано правову оцінку правомірності укладення позивачем із банком договору банківського вкладу від 11 лютого 2015 року № 005-24505-110215, який і було віднесено відповідачем-1 до категорії нікчемних, в той час, як задоволено позовні вимоги позивача щодо подання стосовно нього як вкладника, який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, за договором на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів, від 04 лютого 2015 року № 005-24507-040215. Водночас, Верховний суд звернув увагу судів попередніх інстанцій, що мотивувальна частина оскаржуваних судових рішень не містить жодних посилань на встановлення взаємозв`язку між вказаними договорами, який би створював правові підстави для задоволення позовних вимог.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог з урахуванням вказаних висновків суду касаційної інстанції, Чернігівський окружний адміністративний суд виходив з того, що відповідачем не доведено правомірності своїх дій, що пов`язані з віднесенням договору банківського вкладу позивача до нікчемного, що в свою чергу має вплив на законні права та інтереси позивача і стало наслідком не включення останньої до переліку вкладників, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов висновку, що уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 мають бути задоволені у повному обсязі.

Переглядаючи справу за наявними у ній і додатково поданими доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 31 липня 2019 року, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 р. № 4452-VI (далі - Закон № 4452) Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 27 цього Закону уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Згідно статті 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором.

Згідно Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління НБ України № 516 від 03.12.2003 р., залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунка; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката або договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Суд з`ясував, що наказом Уповноваженої особи від 16 вересня 2015 року № 813 застосовано наслідки нікчемності до договору банківського вкладу (депозиту) згідно переліку, в тому числі й до договору банківського вкладу (депозиту) № 005-24505-110215 від 11 лютого 2015 року.

23 вересня 2015 року позивач отримала повідомлення відповідача 1 про нікчемність правочину № 8821/3234, а саме договору банківського вкладу (депозиту) № 005-24505-110215 від 11 лютого 2015 року на підставі пункту 7 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Отже, невключення позивача до переліку вкладників Банку, які мають право на відшкодування суми вкладу за рахунок коштів Фонду, обумовлене тим, що Уповноваженою особою визнано нікчемним договір банківського вкладу № 005-24505-110215 від 11 лютого 2015 року, укладений між позивачем та Банком.

Договір банківського вкладу (депозиту) визнаний Уповноваженою особою нікчемним на підставі п. 7 ч. 3 ст.38 Закону № 4452-VI, а саме через те, що кошти на рахунок позивача надійшли внаслідок перерахування коштів на вкладний рахунок іншою фізичною особою з метою створення штучного зобов`язання Фонду на відшкодування коштів за рахунок держави.

Колегія суддів зазначає, що як вбачається з аналізу приписів ст.ст. 37-38 Закону № 4452-VI, метою п. 7 ч. 3 ст.38 Закону №4452-VI є недопущення зменшення активів банку або якості (ліквідності) таких активів на шкоду інших кредиторів, а також захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією щодо застосування п. 7 ч. 3 ст.38 Закону № 4452-VI, викладеною, зокрема, у постановах Верховного Суду від 10.05.2018 у справі № 910/14681/17, від 30.05.2018 у справі № 910/23036/16, від 23.10.2018 у справі №804/6992/15.

Разом з тим, відповідачем не зазначено, які саме умови правочину передбачають надання позивачу переваг (пільг), прямо не встановлених для нього законодавством чи внутрішніми документами банку.

Згідно ч. 2 ст. 38 Закону № 4452 протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Приписи ч. 3 ст. 38 Закону № 4452 визначають, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, в тому числі, якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

При дослідженні тексту договору банківського вкладу № 005-24505-110215 від 11 лютого 2015 року, колегією суддів також не встановлено жодної умови, яка б передбачала здійснення платежу з метою надання переваги кредиторам, в тому числі, відмінному від позивача.

При цьому, колегія суддів зазначає, що на стадії укладення договору, що є відмінною від стадії зарахування коштів та не є їй тотожною, надання жодних переваг не вбачається.

У свою чергу, відповідачами не надано доказів, що дії ОСОБА_2 щодо перерахунку коштів з власного банківського рахунку на рахунок іншої фізичної особи суперечить закону. Отже, доводи Уповноваженої особи Фонду, щодо нікчемності договору банківського вкладу з мотивів перерахування коштів на рахунок позивача іншою фізичною особою, не ґрунтуються на нормах законодавства.

Також, відповідачами не надано доказів наявності інших підстав визначених ч. 3 ст. 38 Закону внаслідок яких правочин позивача з АТ "Дельта Банк" є нікчемним.

Щодо укладення позивачем та ПАТ «Дельта Банк» додаткової угоди № 1 до договору банківського вкладу № 005-24505-110215 від 11 лютого 2015 року, то колегія суддів не приймає її до уваги, оскільки кошти на депозитний рахунок позивача надійшли 11 лютого 2015 року, а вказана додаткова угода була укладена вже 23 лютого 2015 року, тобто після надходження відповідних коштів на рахунок позивача.

Разом з цим, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що посилання відповідача щодо заборони зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для вкладника від третьої особи у відповідності до п.5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ "Дельта Банк" суд є необґрунтованими, оскільки надання оцінки діям працівників банку виходить за межі даного заявленого адміністративного позову.

Крім того, колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта в якості підстави для визнання правочину (договору) нікчемним, ту обставину, договір банківського вкладу був укладений позивачем у період дії постанови Національного банку України № 692/БТ від 30 жовтня 2014 року "Про віднесення ПАТ "Дельта Банк", з огляду на те, що вказане рішення є банківською таємницею та позивач не могла знати про віднесення Банку до категорії проблемних.

При вирішенні даної справи колегія суддів враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в п. 50 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України", в якому ЄСПЛ зокрема зазначив, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним.

У розумінні ст. 177 ЦК України грошові кошти позивача є об`єктом його майнових прав, відтак, ці права відповідно до вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., практики ЄСПЛ та ст. 41 Конституції України є непорушними до тих пір, доки, на думку колегії суддів, не буде досягнуто справедливого балансу між порушенням таких прав та суспільним інтересом.

В той же час, відповідачем належними та допустимими доказами не доведено існування вказаного балансу та відсутність майнових прав позивача на кошти, що є предметом даного спору.

З огляду на що, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і апеляційним судом відхиляються за необґрунтованістю.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст.229,308, 310, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ ''Дельта Банк'' залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді О.О. Беспалов

В.Ю. Ключкович