Справа № 802/518/17-а
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 липня 2019 року

Київ

справа №802/518/17-а

адміністративне провадження №К/9901/15632/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Губської О. А.,

суддів: Білак М. В., Калашнікової О. В.,

розглянув у порядку письмового провадження справу

за позовом ОСОБА_1 до Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області про визнання дій протиправними та скасування постанови, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 18 травня 2017 року, ухвалену у складі судді Мультян М.Б., та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2017 року, прийняту у складі колегії суддів: Сушка О.О. (головуючий), Смілянця Е.С., Залімського І. Г.

І. Суть спору:

1. ОСОБА_1 (надалі також ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області, в якому просив просив:

1.1. визнати протиправними дії посадових осіб управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області щодо оформлення результатів габаритно-вагового контролю під час перевірки 28.02.2017 на автомобільній дорозі Житомир-Могилів-Подільський 106 км. транспортного засобу марки SCANIA R114GA4X2NA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом марки KRONE SDP 24 реєстраційний номер НОМЕР_2 у відношенні до позивача та визначення йому суми сплати за проїзд згідно розрахунку від 28.02.2017 в розмірі 921,30 євро;

1.2. визнати протиправною та скасувати постанову №ПАШ 002500 від 14.03.2017 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1700 грн.

2. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що зважування проводилося при сильному вітрі і пересувний пункт вагового контролю встановлено на нерівній поверхні з поперечним ухилом, що могло вплинути на показники. Позивач також вказує, що в пересувному габаритно-ваговому комплексі працював лише один працівник, замість передбачених трьох, в результаті чого працівник міг здійснити помилку при зважуванні. При цьому працівник пересувного пункту не мав при собі свідоцтва про проходження метрологічної атестації. Також зазначено, що відповідно до п. 2.6 Технологічного регламенту здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів автомобільних дорогах загального користування, пересувний пункт повинен мати засоби організації дорожнього руху, проте на території пересувного пункту не були встановлені дорожні знаки про що свідчать фотознімки. Крім того, транспортний засіб позивача не затримувався для усунення порушень габаритно-вагових параметрів, або для внесення плати за проїзд, що є додатковим свідченням відсутності належного здійснення габаритно-вагового контролю.

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи

3. 28 лютого 2017 року позивач, як перевізник, за маршрутом с. Гущинці - смт. Дзвиняч Івано-франківської області надавав послуги з перевезення деревини породи вільха загальною кількістю 27,025 м3 автомобільним транспортом марки SCANIA R114GA4X2NA, реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом марки KRONE SDP 24 реєстраційний номер НОМЕР_2 .

4. Нa шляху до пункту розвантаження, 28 лютого 2017 року посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області у пункті д/д М 21 Житомир-Могилів-Подільський 106 км було проведено габаритно-ваговий контроль вантажного автомобіля марки SCANIA R114GA4X2NA, реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом марки KRONE SDP 24 реєстраційний номер НОМЕР_2 .

5. Відповідно до чеку зважування № 11014, сформованого технічними засобами габаритно-вагового контролю від 28 лютого 2017 року, навантаження на вісі зазначеного транспортного засобу склало: 6,55, 11,85, 8,45, 8,3, 8.8. повна маса транспортного засобу становила 43,95 тон.

6. 28 лютого 2017 року старшими державними інспекторами складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

6.1. Так, у акті зазначено, що під час перевірки виявлено порушення ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" у тому числі і порушення абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт". Зокрема, позивач надавав послуги з перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень без оформлення документів перелік яких визначений ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме без дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, повна маса транспортного засобу дозволена 40 тон, фактична маса 43,95 тони, перевищення фактичного навантаження на одиночну вісь дозволена маса 11 тон, фактична маса 11,85 тон, перевищення фактичного навантаження на строєну вісь дозволена маса 22 тони, фактична маса 25,55 тон.

7. Посадовими особами відповідача також складено акт № 0005460 про перевищення транспортним засобом нормативно-вагових параметрів від 28 лютого 2017 року, довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 28 лютого 2017 року.

8. Також, на основі виявлених порушень, відповідачем сформовано розрахунок № 5460 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування згідно ТТН від 28 лютого 2017 року № ВНА 182166, за яким визначено суму до сплати у розмірі 921,30 Євро.

9. 14 березня 2017 року начальником управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області Соколовським О.Д. було винесено постанову № 002500 про застосування адміністративно-господарського штрафу до позивача за порушення ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" у сумі 1700 грн.

10. Вважаючи дії посадових осіб управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області щодо оформлення результатів габаритно-вагового контролю під час перевірки 28.02.2017 у відношенні до позивача та визначення йому суми сплати за проїзд згідно розрахунку від 28.02.2017 в розмірі 921,30 євро та постанову №ПАШ 002500 від 14.03.2017 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

ІІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

11. Вінницький окружний адміністративний суд постановою від 18 травня 2017 року, яку залишено без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2017 року, у задоволенні позову відмовив.

12. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погодився суд апеляційної інстанції, що відповідач діяв на підставі та в межах визначених законом повноважень, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

IV. Касаційне оскарження

13. У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

14. Доводи апеляційної скарги є аналогічними обґрунтуванням його адміністративного позову, зокрема, посилається на те, що судом першої та апеляційної інстанції не взято до уваги фотознімки, які надавалися позивачем до суду першої інстанції, судами не надано оцінки відсутності працівників МВС при здійсненні габаритно-вагового контролю. Крім того, відповідачем не було спростовано того, що в порушення вимог чинного законодавства, в пересувному габаритно-ваговому комплексі працював лише один працівник, замість передбачених трьох - начальника пункту, оператора та водія, в результаті чого працівник не міг фізично виконати обов`язки начальника пункту, оператора та водія та міг здійснити помилку при зважуванні. При цьому працівник пересувного пункту не мав при собі свідоцтва про проходження метрологічної атестації. Також зазначено, що відповідно до п. 2.6 Технологічного регламенту здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів автомобільних дорогах загального користування, пересувний пункт повинен мати засоби організації дорожнього руху, проте на території пересувного пункту не були встановлені дорожні знаки про що свідчать фотознімки. Крім того, транспортний засіб позивача не затримувався для усунення порушень габаритно-вагових параметрів, або для внесення плати за проїзд, що є додатковим свідченням відсутності належного здійснення габаритно-вагового контролю. Відповідачем не спростовано доводів позивача про помилкові результати зважувань за наслідками контролю, а також того, що наявні у позивача документи свідчать про іншу (значно меншу) повну масу транспортного засобу, на відміну від тієї, яка зазначена у довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю та акті про перевищення транспортними засобами нормативних вагових параметрів.

15. Відзиву на касаційну скаргу не надходило.

V. Джерела права й акти їх застосування

16. За правилами частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

17. Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

18. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

19. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

20. Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України від 5 квітня 2001 року № 2344-III «Про автомобільний транспорт» (надалі - Закон № 2344-III).

21. Відповідно до частини 12 статті 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

22. Відповідно до частини 1 та 4 статті 48 Закону України від 05 квітня 2001 року №2344-III «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

22.1. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

23. Згідно із статтею 33 Закону України від 08 вересня 2005 року №2862-IV «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

24. Відповідно до частини 2 статті 29 Закону України від 30 червня 1993 року № 3353-XII «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

25. Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 (далі - Правила №30) транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

26. Згідно з пунктом 4 Правил №30, рух великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

27. Відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

28. Відповідно до підпункту 2 пункту 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 (далі - Порядок №879) вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

29. Відповідно до підпункту 4 пункту 2 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

30. Згідно з пунктом 3 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

31. Відповідно до пункту 28 Порядку № 879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

32. Методику розрахунку плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту визначено пунктом 30 Порядку № 879.

33. Згідно підпункту 9 пункту 2 Порядку № 879 пересувний пункт габаритно-вагового контролю (далі - пересувний пункт) - спеціальний транспортний засіб, обладнаний вимірювальною і зважувальною технікою для здійснення контролю. Ділянка дороги на відстані 100 метрів до пересувного пункту, 50 метрів за пересувним пунктом та узбіччя дороги за напрямком руху, де розташовано пункт, вважаються його межами. Місце здійснення габаритно-вагового контролю позначається відповідними тимчасовими дорожніми знаками.

34. Відповідно до пункту 11 Порядку № 879 режим роботи пересувного пункту встановлюється Укртрансбезпекою за погодженням з відповідним підрозділом МВС, що забезпечує безпеку дорожнього руху. Забороняється експлуатація пересувних пунктів у темну пору доби, крім випадків, коли такий пункт розташовано на освітлених ділянках автомобільних доріг, у морських, річкових портах, вантажних терміналах, місцях формування вантажопотоків.

35. Пунктом 12 Порядку № 879 передбачено, що вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

36. За приписами пункту 13 Порядку № 879 під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

37. У відповідності до пункту 18 Порядку № 879 за результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати.

38. Відповідно до пункту 23 Порядку № 879 власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб.

39. Відповідно до пункту 31.1 Порядку № 879 якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі.

40. У відповідності з пунктом 21 Порядку № 879 у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування. Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

41. Відповідно до абзацу третього 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

VI. Висновок Верховного Суду

42. Верховний Суд, аналізуючи доводи, викладені у касаційній скарзі, приходить висновку про наявність підстав для її часткового задоволення з огляду на таке.

43. Як вбачається з матеріалів справи, позивач здійснював перевезення великоваговим транспортним засобом з перевищення навантаження на одиночну вісь 11,85, дозволена маса 11 тон, перевищення фактичного навантаження на строєну вісь 25,55 тон., дозволена маса 22 тони, дозволена маса транспортного засобу 40 тон, фактична маса 43,95 тони.

44. Посилання позивача на те, що перевезення позивачем товару відповідно до товарно-транспортної накладної, з урахуванням нормативної ваги автомобіля та причепу, виключає перевантаження транспортних засобів, Верховний Суд вважає необґрунтованими.

45. Так, відповідно до пункту 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363, товарно-транспортна накладна не є первинним документом, що підтверджує фактичну вагу товарно-матеріальних цінностей, що перевозяться, а використовується виключно для обліку таких товарно-матеріальних цінностей в аспекті підтвердження факту. Тому, сам факт наявності товарно-транспортної накладної не виключає перевезення, одночасно і інших товарно-матеріальних цінностей, не вказаних в первинних документах, що впливає на загальну вагу транспортного засобу.

46. Крім того, з касаційної скарги вбачається, що позивач не погоджується із Розрахунком не в частині нарахованої плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, а стверджує про несправність вагового пристрою.

47. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ваги виробництва "CHEKLODE FREEWEIGH, які використовувались при зважуванні, мають сертифікат затвердженого типу засобів вимірювальної техніки № UA-М1/1-2195-2007 від 21 листопада 2007 року, який не встановлює обмеження на використання зазначених ваг для зважування в русі чи в статистичному режимі, пройшли перевірку, що підтверджується свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки № 34-00/3694 від 21 серпня 2015 року та про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 34-00/2886 від 15 червня 2016 року. Ваги виробництва "CHEKLODE FREEWEIGH" належать до засобів вимірювальної техніки.

48. При цьому, матеріали справи не містять доказів тому, що в пересувному габаритно-ваговому комплексі працював лише один працівник, замість передбачених трьох, в результаті чого працівник міг здійснити помилку при зважуванні.

49. Отже, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, прийшов до правомірного висновку щодо необґрунтованості та безпідставності доводів позивача стосовно несправності ваг та відсутності можливості у відповідача здійснити відповідні зважання.

50. Щодо недотримання відповідачем вимог Порядку № 879 в частині не заборони подальшого руху транспортного засобу після виявлення факту перевищення габаритного нормативного параметру, колегія суддів зазначає, що така бездіяльність відповідача не оскаржується позивачем та не впливає на правомірність оскаржуваного розрахунку плати за проїзд.

51. З приводу посилання скаржника на те, що відповідно до п. 2.6 Технологічного регламенту здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів автомобільних дорогах загального користування, пересувний пункт повинен мати засоби організації дорожнього руху, проте на території пересувного пункту не були встановлені дорожні знаки, про що свідчать фотознімки, колегія суддів зазначає, що, як вірно зазначено судами попередніх інстанцій, із долучених до матеріалів справи фотознімків, неможливо встановити, що на них зображений саме транспортний засіб марки SCANIA R114GA4X2NA реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом марки KRONE SDP 24 реєстраційний номер НОМЕР_2 та те, що це пересувний пункт, на якому відбувалось зважування зазначеного транспортного засобу.

52. Вказане також спростовує доводи позивача, що судом першої та апеляційної інстанції не взято до уваги фотознімки, які надавалися позивачем до суду першої інстанції.

53. Враховуючи вищенаведене, Верховний Суд зазначає, що судами попередніх інстанції правильно встановлено обставини справи щодо перевищення позивачем вагового габаритного нормативного параметра автомобіля, у зв`язку з чим, суди обґрунтовано відмовили в задоволенні позовних вимог щодо оскарження постанов про накладення адміністративно - господарського штрафу.

54. Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо оформлення результатів габаритно-вагового контролю під час перевірки 28.02.2017 у відношенні до позивача та визначення йому суми сплати за проїзд згідно розрахунку від 28.02.2017 в розмірі 921,30 євро, Верховний Суд зазначає, що вони по своїй суті ніяким чином не впливають на права та обов`язки сторін у справі, такий розрахунок не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні статті 19 КАС України, а тому він не може бути предметом спору. Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

55. При цьому Велика Палата Верховного Суду, приймаючи 30 січня 2019 року судове рішення у справі № 803/3/18, у якій предметом зустрічного позову були аналогічні позовні вимоги, зазначила, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду. З огляду на це, такі вимоги не підлягають розгляду як в порядку адміністративного судочинства, так і взагалі не підлягають судовому розгляду.

56. На підставі пункту 5 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині.

57. За правилами частини першої статті 354 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених статтями 238, 240 цього Кодексу.

58. У силу вимог частини першої статті 354 КАС України Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги позивача та скасування оскаржуваних судових рішень у частині відмови в задоволенні позову щодо оскарження дій відповідача по оформленню результатів габаритно-вагового контролю під час перевірки 28.02.2017 у відношенні до позивача та визначення йому суми сплати за проїзд згідно розрахунку від 28.02.2017 в розмірі 921,30 євро із закриттям провадження у справі в цій частині. В іншій частині судові рішення суду першої й апеляційної інстанції слід залишити без змін відповідно до статті 350 указаного Кодексу.

VІ. Судові витрати

59. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 354, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 18 травня 2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2017 року у справі № 802/518/17-а скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дій посадових осіб управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області щодо оформлення результатів габаритно-вагового контролю під час перевірки 28.02.2017 на автомобільній дорозі Житомир-Могилів-Подільський 106 км. транспортного засобу марки SCANIA R114GA4X2NA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом марки KRONE SDP 24 реєстраційний номер НОМЕР_2 у відношенні до позивача та визначення йому суми сплати за проїзд згідно розрахунку від 28.02.2017 в розмірі 921,30 євро.

3. Провадження у справі в цій частині закрити.

4. В іншій частині постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 18 травня 2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2017 року у справі № 802/518/17-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. А. Губська

Судді М. В. Білак

О. В. Калашнікова