Справа № 200/3484/19-а
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2019-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 року справа №200/3484/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.

Сіваченка І.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду (суддя Дмитрієв В.С.) від 15 квітня 2019 року у справі № 200/3484/18-а (дата складання повного тексту рішення 15 квітня 2019 року) за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в призначенні допомоги при народженні дитини та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в призначенні допомоги при народженні дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язання призначити та виплатити одноразову грошову допомогу при народженні дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 41280 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2019 року адміністративний позов задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради від 15 січня 2019 року про відмову в призначенні допомоги при народженні дитини; зобов`язано призначити та виплатити допомогу при народженні дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за заявою від 6 грудня 2018 року.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Відповідач зазначив, що позивачу було відмовлено в призначенні допомоги на підставі того, що позивач звернувся не в термін, який встановлений ст. 11 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та п.12 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затв. постановою КМУ від 27.12.2001 року №1751.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Позивач, є громадянином України та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серія НОМЕР_1 , виданим 16 липня 1997 року Калінінським РВ Горлівського ГУ УМВС України в Донецькій області.

Позивач є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_2 , виданим 25 вересня 2017 року Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

29 листопада 2018 року ОСОБА_2 взятий на облік внутрішньо переміщених осіб, що підтверджується відповідною довідкою НОМЕР_3 фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

Позивач 6 грудня 2018 року звернувся до відповідача із заявою про призначення державної допомоги при народженні дитини.

Повідомленням про відмову в наданні допомоги при народженні дитини від 15 січня 2019 року позивача повідомлено про таку відмову на підставі пункту 12 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми у зв`язку з тим, що звернення за її призначенням надійшло пізніше 12 місяців після народження дитини.

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Статтею 1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» № 2811-XII (далі Закон №2811-XII) встановлено, шо громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України, призначення і виплата якої здійснюється управліннями праці та соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, структурними підрозділами з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах рад.

Умови призначення і виплати державної допомоги та перелік документів, необхідних для її призначення, визначено цим Законом та Порядком призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 (далі - Порядок № 1751).

За приписами статті 11 Закону № 2811-XII для призначення допомоги при народженні дитини до органу соціального захисту населення за умови пред`явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини подається одним з батьків (опікуном), з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини. Даний перелік документів є вичерпним. Допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини. У разі народження мертвої дитини допомога при народженні дитини не призначається.

Вказані норми Закону кореспондуються з положеннями Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27 грудня 2001 року (зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 59 від 04 лютого 2009 року).

Відповідно до пункту 12 Порядку № 1751, допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини.

Позивач є батьком ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 . Із заявою про призначення допомоги при народженні дитини позивач звернувся 06 грудня 2018 року, тобто із пропуском 12 місяців після народження дитини.

У той же час, статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно з ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 №789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отже, допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам. В даному випадку відмова відповідача, в першу чергу, призводить до порушення інтересів дитини.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції відносно того, що позивач всупереч своїй волі змушена була змінити місце проживання внаслідок проведення антитерористичної операції на території Донецької області, виходячи з принципу верховенства права та завдань адміністративного судочинства, а тому задовольнив позовні вимоги про визнання протиправними дій щодо відмови у призначені допомоги при народженні дитини.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02 травня 2018 року у справі № 226/318/17, від 06 лютого 2018 року у справі № 243/6956/1.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції правомірно задоволено позов,

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2019 року у справі №200/3484/18-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2019 року у справі №200/3484/18-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 30 липня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 30 липня 2019 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко