Справа № 420/4219/19
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2019-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4219/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Бойко О.Я.,

за участі:

секретаря судового засідання Белінського Г.В.,

представника позивача Оксюти В.В. за ордером,

представник відповідача не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Приватного підприємства "АГРОС-ЮГ" до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними дії, визнання протиправним та скасування повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу, зобов`язання відкрити виконавче провадження,-

І. Суть спору:

До Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулося Приватне підприємство "АГРОС-ЮГ" до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними дії, в якій просило:

1. Визнати протиправними дії Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в особі головного державного виконавця Сидоренко Р.Г. щодо винесення повідомлення №59377124/7-20.1 від 20.06.2019 р. про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

2.Визнати незаконним та скасувати повідомлення №59377124/7-20.1 від 20.06.2019 р. головного державного виконавця Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сидоренко Р.Г. про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

3.Зобов`язати Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №815/2362/18 від 06.03.2019 р.

ІІ. Аргументи сторін

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

21.02.2019 р. постановою П`ятий апеляційний адміністративний суд змінив та виклав у новій редакції рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.09.2018 р. у справі №815/2363/18 за позовом Приватного підприємства «АГРОС-ЮГ» до ГУ ДФС в Одеській області та ДФС України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду рішення від 21.02.2019 р. було вирішено, зокрема:

«Визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо не зарахування на електронний рахунок (рахунок в системі електронного адміністрування ПДВ) Приватного підприємства "АГРОС-ЮГ" № 9391 , відкритий в Казначействі України, 1335789 грн., з яких 31023 грн. переплати з податку на додану вартість, 1102078 грн. податкового кредиту (від`ємного значення податку на додану вартість - показника з декларації з податку на додану вартість за вересень 2015 року) та 202688 грн. ПДВ, сплаченого при митному оформленні товарів по ВМД ІМ40ДЕ від 27.04.2016 року.

Зобов`язати Державну фіскальну службу України збільшити в системі електронного адміністрування податку на додатну вартість суму податку, на яку Приватне підприємство "АГРОС-ЮГ" має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму 1335789 грн. шляхом зарахування на електронний рахунок (рахунок в системі електронного адміністрування ПДВ) Приватного підприємства "АГРОС-ЮГ" № 9391 , відкритий в Казначействі України, 1335789 грн., з яких 31023 грн. переплати з податку на додану вартість, 1102078 грн. податкового кредиту (від`ємного значення податку на додану вартість - показника з декларації з податку на додану вартість за вересень 2015 року) та 202688 грн. ПДВ, сплаченого при митному оформленні товарів по ВМД ІМ40ДЕ від 27.04.2016 року».

06.03.2019 р. на виконання вказаної постанови Одеський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист №815/2363/18.

07.06.2019 р. на виконання приписів ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» позивач направив на адресу відповідача заяву про примусове виконання рішення за підписом директора ПП «АГРОС-ЮГ» ОСОБА_3 та оригінал виконавчого листа.

20.06.2019 р. головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сидоренко Р.Г. виніс повідомлення №59377124/7-20.1 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Дане повідомлення обґрунтоване тим, що до заяви про відкриття виконавчого провадження не додано копії статуту ПП «АГРОС-ЮГ» або інших документів підтверджуючих повноваження директора ОСОБА_3 . Зазначені обставини виключають можливість відкриття виконавчого провадження, оскільки не можливо встановити правоздатність особи, яка пред`явила виконавчий документ.

Позивач вважає дії відповідача щодо винесення повідомлення №59377124/7-20.1 протиправним.

24.07.2019 р. ухвалою Одеський окружний адміністративний суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження з урахуванням особливостей встановлених ст. ст. 268-273, 287 КАС України та призначив судове засідання на 29.07.2019 р.

29.07.2019 р. ухвалою занесеною до протоколу судового уточнено відповідача, а саме: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав викладених у позові.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився про день час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та завчасно.

Відповідач до суду у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав.

Статтею 287 КАС України встановлено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України не прибуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи.

Частиною 4 статті 287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Заслухавши вступне слово представника позивача, з`ясувавши обставини на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши письмові докази, якими вони обґрунтовуються. Суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить до задоволення.

ІІІ. Обставини, встановлені судом.

Так, суд встановив, що 21.02.2019 р. постановою П`ятий апеляційний адміністративний суд змінив та виклав у новій редакції рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.09.2018 р. у справі №815/2363/18 за позовом Приватного підприємства «АГРОС-ЮГ» до ГУ ДФС в Одеській області та ДФС України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду рішення від 21.02.2019 р. було вирішено, зокрема:

«Визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо не зарахування на електронний рахунок (рахунок в системі електронного адміністрування ПДВ) Приватного підприємства "АГРОС-ЮГ" № 9391 , відкритий в Казначействі України, 1335789 грн., з яких 31023 грн. переплати з податку на додану вартість, 1102078 грн. податкового кредиту (від`ємного значення податку на додану вартість - показника з декларації з податку на додану вартість за вересень 2015 року) та 202688 грн. ПДВ, сплаченого при митному оформленні товарів по ВМД ІМ40ДЕ від 27.04.2016 року.

Зобов`язати Державну фіскальну службу України збільшити в системі електронного адміністрування податку на додатну вартість суму податку, на яку Приватне підприємство "АГРОС-ЮГ" має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму 1335789 грн. шляхом зарахування на електронний рахунок (рахунок в системі електронного адміністрування ПДВ) Приватного підприємства "АГРОС-ЮГ" № 9391 , відкритий в Казначействі України, 1335789 грн., з яких 31023 грн. переплати з податку на додану вартість, 1102078 грн. податкового кредиту (від`ємного значення податку на додану вартість - показника з декларації з податку на додану вартість за вересень 2015 року) та 202688 грн. ПДВ, сплаченого при митному оформленні товарів по ВМД ІМ40ДЕ від 27.04.2016 року».

06.03.2019 р. на виконання вказаної постанови Одеський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист №815/2363/18.

07.06.2019 р. на виконання приписів ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» позивач направив на адресу відповідача заяву про примусове виконання рішення за підписом директора ПП «АГРОС-ЮГ» ОСОБА_3 та оригінал виконавчого листа (а.с.15).

20.06.2019 р. відповідач виніс повідомлення №59377124/7-20.1 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання (а.с.10-11).

В повідомленні №59377124/7-20.1 зазначено, що стягувачем за виконавчим документом є ПП «АГРОС-ЮГ». З огляду на те, що до заяви про відкриття виконавчого провадження не додано копії статуту ПП «АГРОС-ЮГ» або інших документів підтверджуючих повноваження директора, неможливо встановити наявність у ОСОБА_3 права на пред`явлення виконавчого провадження, оскільки не можливо встановити правоздатність особи, яка пред`явила виконавчий документ.

Надаючи належну правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами суд виходить з наступного.

ІV Джерела права та висновки суду.

Порядок та умови виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб ), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі не виконання їх у добровільному порядку визначає Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII (далі - Закон України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч.3, ч.4 ст. 16 Закону України «Про виконавче провадження» представництво юридичних осіб у виконавчому провадженні здійснюється їх керівниками чи органами, посадовими особами, які діють у межах повноважень, наданих їм законом чи установчими документами юридичної особи, або через представників юридичної особи.

Представником юридичної особи у виконавчому провадженні може бути особа, яка відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань має право вчиняти дії від імені такої юридичної особи без довіреності. Повноваження представника юридичної особи у виконавчому провадженні можуть бути підтверджені довіреністю, виданою і оформленою відповідно до закону. Представник може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти така особа. Дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи у виконавчому провадженні можуть міститися в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань або у виданій довіреності.

Згідно з ст.65 Господарського кодексу України встановлено, що власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів.

Керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію підприємства і вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених установчими документами.

Відповідно до ч.1 ст.113 Господарського кодексу України приватним підприємством визнається підприємство, що діє на основі приватного власного одного або кількох громадян, іноземців, осіб без громадянства та його (їх) праці чи з використанням найманої праці.

Згідно з п.7 ст.1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадські формування, що не мають статусу юридичної особи.

Відповідно до п.13 ч.2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб: відомості про керівника юридичної особи, а за бажанням юридичної особи - також про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи.

Згідно з ч.1,3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, є відкритими і загальнодоступними (крім реєстраційних номерів облікових карток платників податків та паспортних даних) та у випадках, передбачених цим Законом, за їх надання стягується плата; безоплатного доступу через персональний кабінет до документів, поданих юридичною особою, фізичною особою - підприємцем та громадським формуванням, що не має статусу юридичної особи, для проведення реєстраційних дій, відомостей про результати їх розгляду, документів, що містяться в реєстраційній справі таких осіб в електронній формі, та відомостей про цих осіб, які актуальні на момент запиту та на визначену дату, - шляхом їх перегляду, копіювання та роздрукування.

Суд зазначає, що в матеріалах справи наявний витяг з Єдиного державного реєстру, в якому зазначено, що ОСОБА_3 є єдиним засновником, кінцевим бенефіціаром та керівником ПП «АГРОС-ЮГ», жодних обмежень повноважень директор ПП «АГРОС-ЮГ» ОСОБА_3 в реєстрі не зазначено (а.с.16-18).

Таким чином, суд, робить висновок, що відповідач при отриманні заяви про примусове виконання рішення суду, підписаної директором ПП «АГРОС-ЮГ» ОСОБА_3 , за наявності сумнівів в її повноваженнях міг перевірити її повноваження чи наявність обмежень у повноваженнях в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Зокрема, посилання відповідача в оскаржуваному повідомленні про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття його до виконання на відсутність статусу юридичної особи або іншого документа, де зазначені повноваження директора на пред`явлення виконавчого документу на виконання, суперечить чинному законодавству, окільні ані Закон України «Про виконавче провадження», ані Інструкція з організації примусового виконання рішень не містять вимоги подання таких документів.

В оскаржуваному повідомленні зазначено, що старший державний виконавець повернув виконавчий документ без виконання стягувачу, посилаючись на п.6 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Суд зазначає, що відповідно до п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», яким керувався відповідач, встановлено два випадки повернення виконавчого документу стягувачу:

1. Якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим статтею 4: Однак, виконавчий лист № 815/2362/18 від 06.03.2019 р. відповідає вимогам ст.4 Закону, має усі обов`язкові данні, реквізити, печатку суду та підпис. Копія виконавчого листа знаходиться в матеріалах справи (а.с.12).

2. Якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26. Відповідно до ст.26 Закону початок примусового виконання рішення виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Заява про примусове виконання рішення від 07.06.2019 р. була подана позивачем відповідно до ст.26 Закону.

Крім того, в повідомленні про повернення виконавчого документу стягувачу без виконання не вказано, яким чином пред`явлення заяви про примусове виконання рішення суду директором ПП «АГРОС-ЮГ» , який здійснює представництво підприємства без довіреності та інформація про якого наявна в Єдиному державному реєстрі, виключає здійснення виконавчого провадження оскільки в кожному випадку відмови у відкритті виконавчого провадження, державний виконавець в мотивувальній частині свого рішення повинен належним чином обґрунтувати наявність законодавчо встановлених перешкод для відкриття виконавчого провадження, тому посилання у постанові як на правову підставу для відмови у відкритті виконавчого провадження на п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» є необґрунтованим.

Таким чином, суд робить висновок, що відповідач не мав законної підстави для застосування п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавчий документ відповідає вимогам Закону та заява про примусове виконання рішення подана в порядку ст.26 Закону.

Також, суд зауважує, що Закон України «Про виконавче провадження» не містить жодних вимог щодо подання додаткових документів на підтвердження представництва керівником юридичної особи, відомості про яку містяться в Єдиному державному реєстрі.,

Враховуючі наведені обставини в сукупності, суд робить висновок, що відповідач протиправно виніс повідомлення №59377124/7-20.1 від 20.06.2019 р. та повернув виконавчий документ позивачу без виконання.

Зокрема, під час розгляду справи відповідач не надав до суду жодних доказів, які б спростовували доводи позивача.

Для належного захисту прав позивача суд, вважає за необхідне зобов`язати відповідача відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №815/2362/18 від 06.03.2019 р.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Таким чином, суд робить висновок, що позовні вимоги належать до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір на загальну суму 5763,00 грн.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 77, 90, 139, 242-246, 250, 271, 287 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в особі головного державного виконавця Сидоренко Р.Г. щодо винесення повідомлення №59377124/7-20.1 від 20.06.2019 р. про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

3.Визнати незаконним та скасувати повідомлення №59377124/7-20.1 від 20.06.2019 р. головного державного виконавця Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сидоренко Р.Г. про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

4. Зобов`язати Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №815/2362/18 від 06.03.2019 р.

5. Стягнути з Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного підприємства «АГРОС-ЮГ» судовий збір у розмірі 5763 (п`ять тисяч сімсот шістдесят три),00 грн.

6. Відповідно до ч.1 ст.272 КАС України судові рішення за наслідками розглядами судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої , статтями 286-288 цього Кодексу , набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Згідно з ч.6 ст.287 КАС України рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Позивач - Приватне підприємство «АГРОС-ЮГ» адреса:67450, Одеська обл., Роздільнянський район, с. Кучурган, вул. Філатова,26, .

Відповідач - Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, адреса: 01001, м. Київ, вул. Городецького,13 .

Повний текст рішення виготовлений та підписаний суддею 30 липня 2019 року.

Суддя О.Я. Бойко

.