Справа № 1.380.2019.001379
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/6038/19

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Старунського Д.М.

за участі секретаря судового засідання Пильо І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 травня 2019 року (суддя - Коморний О.І., м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 26.03.2019 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у якому просила: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні їй пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2018, 2017, 2016 роки; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити з 01.03.2019 пенсію за віком, обчисливши заробітну плату та розмір пенсії згідно із статтями 27, 28, 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням такої пенсії, за 2018, 2017, 2016 роки; нарахування належної пенсії провести з урахуванням фактично виплачених сум. В обґрунтування позовних вимог покликається на протиправність дій відповідача при призначенні їй пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині застосування показника середньої заробітної плати в Україні за 2016, 2015, 2014 роки (з індексацією), який використовується для обчислення пенсій, що призначені до 2017 року, при визначенні заробітної плати, з якої обчислено розмір пенсії за віком, замість показника середньої заробітної плати в Україні за 2018, 2017, 2016 роки, які саме передують року звернення за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Наголошує, що такі протиправні дії державного органу призвели до суттєвого зменшення розміру пенсійних виплат позивача. Позивач переконана, що Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області неправильно застосувало до спірних відносин норму права, що стосується переведення з одного виду пенсії на інший, оскільки 01.03.2019 вона вперше звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02 травня 2019 року у справі №1.380.2019.001379 заявлений позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що оскільки позивачка була отримувачем пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», то при її переведенні на пенсію за віком за положеннями частини 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» правомірно застосовано показник середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення пенсії попереднього виду пенсії. При цьому, наголошує, що 03.10.2017 Верховна Рада ухвалила Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», яким внесено зміни до розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування`до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», згідно з яким 01.10.2017 проведено осучаснення пенсій, а саме: пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 01.10.2017 перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки (3764,40 грн.) із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %. Відтак, відповідач вважає, що розмір пенсії за віком позивачеві визначений відповідно до вимог чинного законодавства на підставі документів пенсійної справи, а тому відсутні підстави для застосування при розрахунку пенсії за віком показника середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком (2016-2018).

Позивач у письмовому відзиві на апеляційну скаргу вважає рішення суду першої інстанції обґрунтованим, прийнятим з врахуванням всіх обставини справи та таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представників відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1 з 18.05.2005 перебуває на обліку управління Пенсійного фонду України, як одержував пенсії на підставі Закону України «Про державну службу».

Позивач 01.03.2019 звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідачем пенсія ОСОБА_1 обчислена при загальному стажі 45 років 9 місяців 28 днів (до 31.12.2014), коефіцієнт стажу з урахуванням оцінки одного року роботи 1 - 0,45750. Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії становить - 18922,01 грн., який враховано за період роботи з 01.07.2000 по 31.12.2014 згідно індивідуальних даних про застраховану особу, індивідуальний коефіцієнт заробітної плати 4,29621 із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2014, 2015 та 2016 роки (3764,40 грн. х 1.17).

Позивач не погодилась із таким розрахунком розміру пенсії та звернулась до пенсійного органу із заявою, у якій зазначила про неправильне застосування відповідачем показника середньої заробітної плати при призначенні пенсії за віком згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки вважає, що для призначення їй пенсії за віком повинен враховуватись показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2018, 2017, 2016 роки.

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області листом від 13.03.2019 №713/30/Б-20/02.13-11 повідомило ОСОБА_1 про те, що розмір пенсії за віком визначений відповідно до вимог чинного законодавства на підставі документів пенсійної справи.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що у цьому випадку має місце призначення іншої пенсії за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а не переведення з одного виду пенсії на інший, оскільки позивачу було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії. За призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 звернулася у березні 2019 року вперше, тому Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області має враховувати показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком).

Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильне застосування норм матеріального та процесуального права та повне з`ясування обставин справи судом першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 44 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до частини 1 статті 9 цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з приписами частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування`заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Частиною 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Далі апеляційний суд на підставі аналізу наведених норм робить висновок, що частина 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування`говорить про порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Натомість ОСОБА_1 у розглядуваній справі була призначена пенсія відповідно до Закону України «Про державну службу», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії,ніж ті, що визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивач звернулася вперше.

Отже, в даному випадку має місце призначення пенсії за віком за іншим законом, а не переведення з одного на інший вид пенсії в межах одного Закону, а тому у відповідача відсутні підстави для застосування до спірних відносин положень частини 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відтак, якщо особі було призначено пенсію за Законом України «Про державну службу», у подальшому при розрахунку пенсії за віком за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» такій особі показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом.

Колегія суддів також правові позиції Верховного Суду України, висловлену зокрема у постанові від 29 листопада 2016 року у справі №133/476/15-а, та підтриману в подальшому Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі №465/5246/17, від 23 жовтня 2018 року у справі №334/2653/17, від 13 грудня 2018 року у справі №185/860/17, від 06 лютого 2019 року у справі №333/1856/17, від 15 травня 2019 року у справі №504/503/17, від 17 травня 2019 року у справі №511/777/17, від 29 травня 2019 року у справі №750/6650/15-а та постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №876/5312/17, згідно якої, якщо особа, яка отримувала пенсію за іншим Законом, звертається за призначенням пенсії згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», показник середньої заробітної плати має враховуватись за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії за ЗакономУкраїни «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскільки позивач є одержувачем пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» звернулась вперше, а тому відповідно до положень закону і встановленої судової практики Верховного Суду при вирішенні подібних правовідносин, позивачу має застосовуватися показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком (2016 - 2018 роки).

Доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, та є тотожними відзиву на адміністративний позов, факти та мотивування яких повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об`єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні спірного питання.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Згідно з частиною другою статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ч.3 ст.243, 308, 310, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 травня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
Д. М. Старунський
Повне судове рішення складено 31 липня 2019 року.