Справа № 0240/3313/18-а
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2019-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 0240/3313/18-а Головуючий у 1-й інстанції: Крапівницька Н. Л. Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.

23 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Білої Л.М.

за участю:

секретаря судового засідання: Аніщенко А.О.,

представника позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: Тиховського М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання повторно розглянути клопотання,

В С Т А Н О В И В :

у вересні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області викладену у формі листа від 17 квітня 2018 року за №2918/0-1790/0/95-18 «Щодо розгляду клопотання», у не наданні ОСОБА_2 дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, орієнтовною площею 2,0 гектари на території Бирлівської сільської ради Бершадського району Вінницької області (за межами населеного пункту);

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області повторно розглянути клопотання ОСОБА_2 із урахуванням висновків суду викладених в судовому рішенні та прийняти рішення з урахуванням вимог ст. 118 ч.7 ЗК України та пункту 8 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 року № 333 у виді наказу, яким надати ОСОБА_2 дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, орієнтовною площею 2,0 на території Бирлівської сільської ради Бершадського району Вінницької області (за межами населеного пункту).

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року провадження у справі закрито.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Зокрема, апелянт зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів, які б підтверджували реєстрацію речового права на земельну ділянку, а також і не містять правовстановлюючих документів на земельну ділянку, а тому суд першої інстанції дійшов до передчасних висновків про закриття провадження у справі.

У судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник відповідача заперечував про задоволення апеляційної скарги.

Треті особи будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи судовою повісткою, в судове засідання не з`явилися.

У відповідності до вимог ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Заслухавши суддю -доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, в лютому 2018 позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області із клопотанням про надання йому дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки, сільськогосподарського призначення, державної форми власності, резервного фонду, орієнтовною площею 2,0 га, кадастровий номер: НОМЕР_1 з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту Бирлівської сільської ради Бершадського району Вінницької області, додавши до клопотання ряд необхідних документів.

Листом від 17 квітня 2018 року за №2918/0-1790/0/95-18 "Щодо розгляду клопотання" відповідач відмовив в наданні позивачу дозволу. Відмову мотивовано тим, що земельна ділянка на яку позивач бажає отримати дозвіл перебуває у власності трьох громадян. Також відповідач вказав, що рішенням 10 сесії 23 скликання Бирлівської сільської ради від 17.03.2000 р. земельна ділянка була роздана громадянам, працівникам соціальної сфери.

Не погоджуючись із вказаною відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що спір, з метою вирішення якого позивач звернувся до суду, виник у зв`язку із встановлення права власності.

Тобто, даний позов спрямований на захист прав у сфері цивільно-правових, а не публічно-правових відносинах, що виключає можливість його розгляду та вирішення в порядку адміністративного судочинства. А тому, відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п.7 ч.1 ст.4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг

П.1 ч.1 ст.19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Судом встановлено, що предметом розгляду в межах даної адміністративної справи є вимоги позивача щодо визнання протиправною та скасування відмови Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області викладену у формі листа від 17 квітня 2018 року за №2918/0-1790/0/95-18 «Щодо розгляду клопотання», у не наданні ОСОБА_2 дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, орієнтовною площею 2,0 гектари на території Бирлівської сільської ради Бершадського району Вінницької області (за межами населеного пункту).

Із вказаного листа вбачається, що підставою для відмови позивачу у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою було те, що зазначена позивачем в доданому до клопотання графічному матеріалі відноситься до земель резервного фонду державної власності сільськогосподарського призначення площею 14.1708 га з кадастровим номером НОМЕР_1 була роздана громадянам, працівникам соціальної сфери рішенням 10 сесії 23 скликання Бирлівської сільської ради від 17.03.2000 року. Зокрема, із витягу до вказаного рішення Бирлівської сільської ради, земельна ділянка стосовно якої звернувся позивач надана громадянам: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

При цьому, суд першої інстанції зробив висновок, що спір, з метою вирішення якого позивач звернувся до суду, виник у зв`язку із встановлення права власності.

За змістом статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною другою статті 4 ЗК України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Положеннями частини третьої статті 22 ЗК України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування: а) громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва; б) сільськогосподарським підприємствам - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; в) сільськогосподарським науково-дослідним установам та навчальним закладам, сільським професійно-технічним училищам та загальноосвітнім школам - для дослідних і навчальних цілей, пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства; г) несільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям, релігійним організаціям і об`єднанням громадян - для ведення підсобного сільського господарства; ґ) оптовим ринкам сільськогосподарської продукції - для розміщення власної інфраструктури.

Згідно з частиною першою статті 33 ЗК України громадяни України можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

За змістом частин першої - третьої та п`ятої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Так, у своїй відмові відповідач посилається на рішення 10 сесії 23 скликання Бирлівської сільської ради від 17.03.2000, згідно якого, земельна ділянка стосовно якої звернувся позивач надана громадянам: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Однак, враховуючи наведені норми права, слід зазначити, що матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували реєстрацію речового права у вказаних громадян на земельну ділянку, відносно якої позивач звернувся з клопотанням про отримання дозволу.

Також відповідачем не надано доказів, які б свідчили, що прийняття рішення у справі вплине на права та законні інтереси третіх осіб щодо реалізації права на спірну земельну ділянку.

Таким чином, суд першої інстанції приймаючи оскаржуване рішення, не дослідив та не надав оцінки зазначеним обставинам та доводам позивача, а тому наведене свідчить про те, що висновки суду першої інстанції про те, що спір, з метою вирішення якого позивач звернувся до суду, виник у зв`язку із встановлення права власності є передчасним.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив обставини справи та дійшов передчасного висновку про те, що даний спір має вирішуватися в порядку цивільного судочинства, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи, що доводи позивача викладені в апеляційній скарзі спростовують висновки суду першої інстанції, що містяться в оскаржуваній ухвалі Вінницького окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року скасувати.

Справу направити до Вінницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 31 липня 2019 року.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О. Біла Л.М.