Справа № 200/2857/19-а
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2019-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 року справа №200/2857/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченка І.В., секретар судового засідання Макаренко А.С., за участю позивача - ОСОБА_1 , представника відповідача Гетьманенко О.П. , розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Національної поліції України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 травня 2019 року (повний текст складено 21 травня 2019 року в м. Слов`янськ) у справі № 200/2857/19-а (суддя І інстанції - Кошкош О.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

25 лютого 2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції України в Донецькій області. Позивач просив зобов`язати перерахувати вислугу років у пільговому обчисленні; зобов`язати внести зміни до наказу від 21.12.2018 №541 о/с в частині кількості вислуги років у пільговому обчислені та уточнивши підстави звільнення - "за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за вислугою років"; зобов`язати підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області необхідні документи для призначення пенсії за вислугою років; зобов`язати виплатити суму середнього заробітку за весь час затримки розрахунку з 21.12.2018 по 14.02.2019 (включно) у розмірі 24650,64 грн. Позовні вимоги вмотивовані тим, що вислуга років на день звільнення визначена невірно, вона є достатньою для набуття права на пенсію за вислугою років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Рапорт про звільнення зі служби за власним бажанням зумовлений виходом на пенсію, отже запис в трудовій книжці підлягає уточненню "в зв`язку з виходом на пенсію за вислугою років" відповідно до ч.1 ст.38 КЗпП України. За затримку розрахунку під час звільнення передбачена відповідальність згідно ст.116 КЗпП у розмірі суми середнього заробітку за 56 днів.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14 травня 2019 року у справі № 200/2857/19-а позов задоволено частково. Зобов`язано Головне управління Національної поліції України в Донецькій області ОСОБА_1 внести зміни до Наказу Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 21.12.2018 № 541 в частині визначення вислуги років у календарному обчисленні 20 років 04 місяці 07 днів, та у пільговому обчисленні 27 років 10 місяців 27 днів. Зобов`язано Головне управління Національної поліції України в Донецькій області виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку із дня звільнення, тобто з 21.12.2018 по 14.02.2019, у розмірі 23312 грн. (двадцять три тисячі триста дванадцять) грн. 85 коп. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Позивач та відповідач не погодившись з рішення суду першої інстанції звернулися до суду з апеляційними скаргами.

Позивач в апеляційній скарзі просив частково скасувати рішення суду першої інстанції, а саме в частині відмови в задоволенні позовних вимог. Прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог про зобов`язання Головного управління Національної поліції України в Донецькій області підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області необхідні документи для призначення пенсії за вислугою років.

В обґрунтування апеляційної скарги позивачем зазначено, що з системного аналізу положень Закону № 2262 та Порядку № 393 вбачається, що їх приписи не ставлять у залежність набуття права на пенсію за вислугою років від наявності виключно календарної вислуги. Крім того, вказаними нормативно-правовими актами не встановлено виключень того, що роки вислуги в пільговому обчисленні не можуть зараховуватися до вислуги років для призначення особі відповідної пенсії, а впливають лише на розмір пенсії. Відповідач в апеляційній скарзі просить частково скасувати оскаржуване рішення суду, а саме в частині задоволення позовних вимог, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В обгрунтування апеляційної скарги відповідачем зазначено, що судом першої інстанції неправильно вирішено справу по суті, внаслідок невірного застосування норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи.

В судовому засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги, заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача. Представник відповідача в судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримав доводи апеляційної скарги, заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційних скарг, і дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 у період з 15.08.1998 по 06.11.2015 проходила службу в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015 по 21.12.2018 в Національній поліції Україні, про що свідчить трудова книжка серії НОМЕР_1 .

Наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 21.12.2018 № 541 о/с ОСОБА_1 звільнена зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 ЗУ "Про Національну поліцію". При звільненні обраховано вислугу років на 21.12.2018, яка у календарному обчисленні та для виплати одноразової грошової допомоги складає 20 років 04 місяці 06 днів, у пільговому - 26 років 03 місяці 12 днів.

В розрахунку вислуги років зазначено, що час служби в календарному обчисленні складає 20 років 04 місці 06 днів, час служби в пільговому обчислені (без урахування календарної вислуги років) 05 років 11 місяців 06 днів; вислуга років у пільговому обчислені (з урахуванням вислуги років у календарному обчислені) - 26 років 03 місяці 12 днів.

20 лютого 2019 року ГУ НП у Донецькій області листом №К-60/05/12-2019 повідомило про те, що у відповідача відсутні підстави для внесення змін до наказу про звільнення.

13 березня 2019 року ГУ НП у Донецькій області листом №К-136/12/02-2019 повідомило про відсутність у ОСОБА_1 вислуги років для направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області матеріалів для призначення пенсії відповідно до Закону.

Щодо вимог про зобов`язання перерахувати вислугу років у календарному та пільговому обчисленні та внести зміни до наказу від 21.12.2018 №541 о/с шляхом визначення кількості календарної вислуги 20 років 4 місяці 7 днів та вислуги років у пільговому обчислені 27 років 10 місяців 27 днів, судом першої інстанції зазначено наступне.

Згідно трудової книжки 15.08.1998 ОСОБА_1 прийнята на службу в органи внутрішніх справ, 06.11.2015 звільнена з органів внутрішніх справ, 07.11.2015 прийнята до лав Національної поліції України, 21.12.2018 звільнена з Національної поліції України.

З розрахунку вислуги років вбачається, що період служби з 15.08.1998 по 21.12.2018 визначено як безперервний період та складає 20 років 04 місці 06 днів.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що в календарному обчислені період проходження служби з 15.08.1998 по 21.12.2018 складає 20 років 4 місяці 7 днів (15.08.1998 - 14.08.2018 = 20 років, 15.08.2018-14.12.2018 = 4 місяці, 15.12.2018-21.12.2018 = 7 днів), у зв`язку з чим, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

З зазначеним висновком суду не погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Обчислення вислуги років поліцейських здійснюється відповідно до Порядку обчислення вислуги років поліцейських, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей, затвердженого постановою КМУ від 17.07.1992 № 393 (надалі - Порядок № 393).

Підпунктом "а" пункту 3 зазначеного цього Порядку визначено, що до вислуги років для призначення пенсій особам, на пільгових умовах зараховується один місяць служби за три, зокрема, час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.

Довідкою від 23.08.2018 №5089/05/12-2018 Головного управління Національної поліції в Донецькій області підтверджено, що ОСОБА_1 в період з 21.07.2014 по 06.11.2015 та з 07.11.2015 по 30.04.2018 брала безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької області.

З розрахунку вислуги років вбачається, що до вислуги років у пільговому обчислені зараховані наступні періоди: з 21.07.2014 по 04.08.2014, з 14.09.2014 по 27.02.2015, з 12.03.2015 по 07.08.2015, з 20.09.2015 по 06.11.2015, 07.11.2015 по 11.01.2016, з 23.01.2016 по 20.04.2016, з 20.04.2016 по 27.06.2016, з 05.07.2016 по 11.07.2016, з 10.08.2016 по 26.09.2016, з 06.10.2016 по 20.10.2016, з 12.11.2016 по 14.11.2016, з 01.12.2016 по 22.12.2016, з 01.01.2017 по 03.01.2017, з 03.01.2017 по 17.02.2017, з 28.02.2017 по 10.07.2017, з 25.07.2017 по 02.08.2017, з 12.08.2017 по 09.10.2017, з 08.11.2017 по 01.04.2018, з 22.04.2018 по 01.05.2018.

На підтвердження правомірності свого рішення, відповідачем надано до суду копії витягів з наказів по надання відпусток співробітникам дзержинського міськвідділу № 504 від 18.08.2015 та від 19.08.2014 згідно яким ОСОБА_1 надавались відпустки з 07 серпня по 18 вересня 2015 року, та з 07 серпня по 13 вересня 2014 року. Крім того, згідно копії відкріпного відпускного талону № 36 від 24.02.2015 ОСОБА_1 знаходилась у відпустці з 27.02.2015 по 11.03.2015.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч.ч.8,9 ст.79 КАС України, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем надано належне обґрунтування не зарахування повних періодів, визначених в довідці від 23.08.2018 №5089/05/12-2018, до вислуги років на пільгових умовах для призначення пенсії особі, з урахуванням днів відпустки, під час яких позивач не брала безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької області..

З огляду на зазначене, колегія суддів зазначає про відсутність підстав для внесення змін до наказу № 541 о/с від 21 грудня 2018 року про звільнення ОСОБА_1 в частині зазначення кількості вислуги років у пільговому обчисленні., та задоволення позовних вимог у цій частині.

Щодо вимог про зобов`язання внести зміни до наказу від 21.12.2018 №541 о/с в частині підстави звільнення - "за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за вислугою років" та зобов`язання підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області необхідні документи для призначення пенсії за вислугою років судом першої інстанції зазначено наступне.

Частиною 1 статті 77 Закону України "Про національну поліцію" визначено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється:

1) у зв`язку із закінченням строку контракту;

2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції;

3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції;

4) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів;

5) через службову невідповідність;

6) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України;

7) за власним бажанням;

8) у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій);

9) у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі;

10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення;

11) у зв`язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.

Відповідно до пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон № 2262), пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше.

Частиною другої статті 17 Закону № 2262 передбачено, що до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Виходячи з наведеного, в Законі № 2262-XII не вказано, що пенсію за вислугу років можна призначати особам з вислуги, обчисленої на пільгових умовах; вказаним Законом чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається при наявності 24 календарних роки, та міститься виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років.

Надаючи правову оцінку посиланням позивача на положення постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей", відповідно до якої позивачу (на думку позивача) для призначення пенсії у вислугу років має зараховуватися пільговий стаж, суд виходить з наступного.

Відтак, приписи п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 суперечать приписам п. "а" ст.12 Закону № 2262-ХІІ, застосуванню підлягає саме Закон, оскільки у відповідності до ч.4 ст.9 КАС України має вищу юридичну силу.

При цьому законодавець у назві статті 17 Закону № 2262-ХІІ використовує формулювання: види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років "для призначення пенсії". Однак, саме календарна вислуга років є визначальною для набуття права на призначення такої пенсії.

Згідно з частиною четвертою статті 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Оскільки приписи пункту 3 Порядку № 393 суперечать приписам пункту "а" частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ, застосуванню підлягають саме положення Закону № 2262-ХІІ, як правового акта, що має вищу юридичну силу.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі № 295/6301/17, від 19 вересня 2018 року у справі № 725/1959/17, від 22 листопада 2018 року у справі № 161/4876/17, від 27 лютого 2019 року №295/6454/17.

Враховуючи приписи чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов висновку щодо відсутності у позивача права на призначення пенсії за вислугою років з урахуванням пільгової вислуги років, оскільки позивач не має встановленої пунктом "а" частини першої статті 12 Закону № 2262-XII календарної вислуги років.

Суд зазначає, що позивачем реалізовано право на звільнення зі служби поліції відповідно до вимог п.7 ч.1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію" , отже відсутні підстави для звільнення у зв`язку із виходом на пенсію за вислугою років.

Відповідно до п. 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 30.01.2007 № 3-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за № 135/13402 (далі - Порядок № 3-1), заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом (2262-12), та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи). Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

Пунктом 12 Порядку № 3-1 уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.

За п.п. 5 п. 4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за № 40/26485, головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Суд зазначає, що відповідач при розгляді звернення позивача про оформлення та подання документів до відповідного органу Пенсійного фонду України для призначення пенсії позивачу правомірно враховував лише вислугу в календарному обчисленні та тому діяв лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в частині зобов`язання внести зміни до наказу від 21.12.2018 №541 о/с та зазначити підстави звільнення - "за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за вислугою років" та зобов`язання підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області необхідні документи для призначення пенсії за вислугою років задоволенню не підлягають.

Щодо вимог про зобов`язання виплатити суму середнього заробітку за весь час затримки розрахунку з 21.12.2018 по 14.02.2019 (включно) у розмірі 24650,64 грн. Судом першої інстанції зазначено наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію".

Порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення поліцейських врегульовано Постановами Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 за №988, та від 17.07.1992 за № 393.

Зазначені правові норми є нормами спеціального законодавства і підлягають до застосування при визначенні структури, порядку та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів поліції та у випадку виникнення спорів з цього приводу, що узгоджується з положеннями, що містяться у пункті 2 частини другої Постанови Пленуму Верхового Суду України "Про практику застосування судами законодавства про працю" від 24.12.1999 за №13, якими визначено, що передбачені законодавством про працю норми її оплати і порядок вирішення спорів про останню не поширюється на військовослужбовців та прирівняних до них осіб (рядовий і начальницький склад органів внутрішніх справ/поліції, тощо).

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України, заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з приписами статей 1 та 2 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 за № 108/95-ВР, заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Основна заробітна плата винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обовязки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до пункту 3 Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 31.12.2007 за № 499 "Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ", грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 за № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Вищенаведені норми законодавства дають суду підстави для висновку, що нерозповсюдження на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ/поліції норм Кодексу законів про працю України стосується виключно норм, якими врегульована оплата праці (виплата грошового забезпечення) вказаних осіб та спорів щодо цього забезпечення, таких як: спорів щодо розміру посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії, одноразових додаткових видів грошового забезпечення, порядку їх нарахування та виплати.

Разом з цим, ані Законом України "Про Національну поліцію", ані Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, чи іншим спеціальним законодавством, не врегульовано порядок відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні працівника з органів внутрішніх справ/поліції. В той же час такі питання повністю врегульовані Кодексом законів про працю України.

Згідно з частиною 6 статті 7 КАС України, у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, згідно рішення Європейського Суду з прав людини від 10.03.2011, у справі "Сук проти України" заява № 10972/05, відмова у проведенні відповідних виплат розцінюється Європейським Судом з прав людини як свавільна, така, що не ґрунтується на законі, та порушує ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Отже, згідно з частинами 1 та 2 статті 59 Закону України "Про Національну поліцію", служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень, час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з пунктом 17 статті 4 КАС України, публічна служба діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування. Тобто служба в поліції є публічною.

Враховуючи, що перебування особи на публічній службі є однією із форм реалізації закріпленого у статті 43 Конституції України права на працю, що узгоджується із правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду України від 06.11.2013 у справі № 21-389а13, суд вважає, що до вищевказаних спірних правовідносин необхідно застосовувати норми Кодексу законів про працю України.

Таким чином, положеннями частини першої статті 116 КЗпП, установлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 Кодексу законів про працю України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" зазначається, що: - установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі статті 117 Кодексу законів про працю України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення; - у разі не проведення розрахунку у зв`язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що виходячи з наведених вимог законодавства всі суми, належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать, а в разі ж невиконання такого обов`язку наступає передбачена нормами Кодексу законів про працю України відповідальність.

Вищезазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постановах від 07.02.2018 та від 01.03.2018 у справах № 806/535/16 та № 806/1899/17 та від 23.05.2018 у справі №803/1212/16.

Суд не бере до уваги посилання відповідача на правову позицію Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 808/928/16, оскільки спірні правовідносини, яким надав правову оцінку Верховний Суд у вказаному рішенні, відрізняються від тих спірних правовідносин, що є безпосереднім предметом судового розгляду у даній справі.

Таким чином, Постановою Кабінету Міністрів України за №100 від 08.02.1995 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (місячного грошового забезпечення), що застосовується при виплаті вихідної допомоги (одноразової грошової допомоги при звільненні), та середньоденного заробітку за час затримки розрахунку.

Згідно з довідкою про середній розмір грошового забезпечення від 28.03.2019 №230, що надана ГУНП в Донецькій області, середньомісячний розмір грошового забезпечення складає 12927,99 грн., середньоденний - 423,87 грн. та обчислюються виходячи із виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують звільненню позивача та становить 12975,62 грн. та 12880,35 грн.

З урахуванням того, що відповідач фактично затримав розрахунок при звільненні ОСОБА_1 із 21.12.2018 (день звільнення) по 14.02.2019 (дата виплати), зокрема, на 55 днів, судом визначено суму середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, яка обчислюється із розрахунку: 55 днів затримки розрахунку при звільненні та середньоденного заробітку у розмірі 423,87 грн., та становить 23312,85 грн.

Враховуючи викладене, позовні вимоги щодо зобов`язання виплатити суму середнього заробітку за весь час затримки розрахунку з 21.12.2018 по 14.02.2019 (включно) у розмірі 24650,64 грн., підлягають частковому задоволенню, а саме в сумі 23312,85 грн.

Згідно з положеннями частин 1 та 2 статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а також застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до частин 1, 2 та 7 статті 7 КАС України, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, при цьому, застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України, а у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із положеннями частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до положень частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Пунктом 1 частини 1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції слід змінити. Абзац другий рішення скасувати. В цій частині прийняти рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про зобов`язання Головне управління Національної поліції України в Донецькій області ОСОБА_1 внести зміни до Наказу Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 21.12.2018 № 541 в частині визначення вислуги років у календарному обчисленні.

Керуючись 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скарги ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 травня 2019 року у справі № 200/2857/19-а - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 травня 2019 року у справі № 200/2857/19-а - задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 травня 2019 року у справі № 200/2857/19-а - змінити.

Абзац другий рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 травня 2019 року у справі № 200/2857/19-а - скасувати.

В цій частині прийняти рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про зобов`язання Головне управління Національної поліції України в Донецькій області ОСОБА_1 внести зміни до Наказу Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 21.12.2018 № 541 в частині визначення вислуги років у календарному обчисленні.

В решті рішення суду залишити без змін.

Повне судове рішення складено 29 липня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г.Гаврищук

І.В. Сіваченко