Справа № 810/4604/18
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2019-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Вн. №27/514
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ

30 липня 2019 року № 810/4604/18

За позовом ОСОБА_1

До Міністерства оборони України

Про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

Суддя О.В.Головань
Обставини справи:
Позовні вимоги заявлені про визнання відмови у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності третьої групи, пов`язаної із захистом Батьківщини, оформлену у вигляді Витягу з протоколу №16 від 09.02.2018 року комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних виплат, передбаченої ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" протиправною та зобов`язання Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням інвалідності третьої групи, пов`язаної із захистом Батьківщини у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого Законом України "Про державний бюджет на 2018 рік" для працездатних осіб на 01 січня календарного року, що становить 440 500 грн.

Ухвалою суду від 23.10.2018 р. відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження згідно ст. 263 КАС України.

27.11.2018 року представником Міністерства оборони України до суду подано відзив на позовну заяву.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , 1970 р.н. у період з 20.08.2014 року по 20.10.2014 року брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, що підтверджується довідкою, виданою військовою частиною польова пошта НОМЕР_1 від 17.08.2015 року.

01.09.2015 року під час первісного огляду органами МСЕК було встановлено 25% втрати працездатності позивачем внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою МСЕК серія 10 ААА № 013986 від 01.09.2015 року.

Відповідно до рішення МСЕК від 06.11.2017 р. ОСОБА_1 встановлена ІІІ група інвалідності вперше внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, що підтверджується відповідною довідкою МСЕК №0215667 серії АВ від 06.11.2017 року, з терміном чергового переогляду 01 листопада 2018 року.

За період з моменту отримання інвалідності вперше Міністерством оборони України жодних грошових виплат ОСОБА_1 здійснено не було, крім виплати у зв`язку з встановленням 25% втрати працездатності в сумі 21 315,00 грн.

30.11.2017 року позивач звернувся із заявою до Міністерства оборони України про прийняття рішення щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби.

09.02.2018 року Міністерством оборони України прийнято рішення № 16 у формі Протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, яким відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням інвалідності понад дворічний термін після первинного встановлення ступеня працездатності.

Позивач ОСОБА_1 вважає вказане рішення протиправним з таких підстав.

Позивач зазначає, що у зв`язку з настанням інвалідності ІІІ групи він з 06.11.2017 року набув право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Відповідач Міністерство оборони України проти задоволення позовних вимог заперечив з наступних підстав.

Відповідач зазначив, що датою встановлення втрати працездатності позивача на рівні 25% є 01.09.2015 року, а датою встановлення інвалідності ІІІ групи 06.11.2017 року, тобто понад як через два роки, тому позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму на підставі Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. № 975.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення з таких підстав.
Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 р. №2011-XII визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 3 Закону №2011-XII останній поширюється, зокрема, на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Згідно ч. 1 ст. 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно з п.7 ч.2 ст. 16 Закону №2011-XII (в редакції станом на 19.10.2015 р.) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності.

Згідно ч. 3 ст. 16 Закону №2011-XII військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Відповідно до ч. 2 ст. 16-2 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у підпункті 5 пункту 2 статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 16-3 Закону №2011-XII у випадках, передбачених підпунктами 4-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам.

Відповідно до п. 7 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. № 975 (в редакції станом на 19.10.2015 р.) у разі часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності одноразова грошова допомога виплачується залежно від ступеня втрати працездатності, який встановлюється медико-соціальними експертними комісіями, у розмірі, що визначається у відсотках від: 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення ступеня втрати працездатності, - військовослужбовцю, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво) під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності.

В даному випадку згідно з матеріалами справи 01.09.2015 року під час первісного огляду органами МСЕК позивачу було встановлено 25% втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою МСЕК серія 10 ААА № 013986 від 01.09.2015 року, і в порядку п.7 ч.2 ст. 16 Закону №2011-XII позивачем отримано одноразову грошову допомогу в сумі 21 315,00 грн. (1218 грн. - прожитковий мінімум станом на 2015 р. х 70 = 85260 грн.; 25% від 85 260 грн. становить 21 315 грн.).

Як згідно з ч. 4 ст. 16-3 Закону №2011-XII в редакції станом на 19.10.2015 р., так і згідно вказаного положення Закону №2011-XII в редакції станом на 06.11.2017 р. передбачено загальне правило, згідно з яким, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

При цьому, згідно з п. 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно змісту ч. 4 ст. 16-3 Закону №2011-XII вона стосується як первинного встановлення інвалідності, так і первинного встановлення ступеня втрати працездатності, і будь-яка з цих двох подій є первинною для відрахунку дворічного терміну до повторного огляду, за результатами якого може буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності.

Ч. 4 ст. 16-3 Закону №2011-XII доповнено абзацом другим згідно із Законом №1774-VIII від 06.12.2016 р., згідно з яким у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

Тобто, факт встановлення позивачу групи інвалідності за результатами повторного огляду МСЕК, що надає право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі порівняно з попередньо отриманим розміром, у термін понад два роки прямо суперечить вказаній імперативній нормі Закону №2011-XII.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З врахуванням викладеного суд не знаходить підстав для висновку про порушення відповідачем вказаних принципів під час прийняття оскаржуваного рішення, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, ст. 241-246, 255, 257-262, 293, 295 КАС України, суд,
ВИРІШИВ:
1. В задоволенні позовних вимог відмовити.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.В. Головань

Повний текст рішення
виготовлено і підписано 30.07.19 р.