Справа № 359/369/17
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Журавський В.В.
УХВАЛА

31 липня 2019 року Справа № 359/369/17

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_2 про перегляд за виключними обставинами постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року у справі

за позовом ОСОБА_2

до Бориспільського об`єднаного управління

Пенсійного фонду України Київської області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи.

ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Бориспільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах та про зобов`язання відповідача призначити позивачу таку пенсію з 19.09.2016 р.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 лютого 2017 року адміністративний позов було задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на пенсію за вислугу років як працівник освіти з 19.09.2016 р.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 28 лютого 2019 року, зазначене рішення суду першої інстанції - скасовано, а в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Ухвалюючи таке рішення, суд апеляційної інстанції виходив з того, що оскільки позивач не досягла 55-річного віку, для отримання права на пенсію за вислугу років її спеціальний стаж станом на 31.12.2015 р. мав становити 25 років 6 місяців.

Позивач звернулася із заявою про перегляд зазначеного рішення суду апеляційної інстанції за виключними обставинами, яка вмотивована тим, що рішенням Конституційного Суду України від 04.06.2019 р. № 2-р/2019 у справі № 1-13/2018(1844/16, 3011/16) визнано неконституційним пункт «а» статті 54, статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на підставі якої апеляційним судом було прийнято вищезазначену постанову та відмовлено в задоволенні її позовних вимог.

У зв`язку з цим заявник просить переглянути за виключними обставинами та скасувати постанову апеляційного суду, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи заявника, дослідивши обставини справи та проаналізувавши норми процесуального права, колегія суддів вважає, що в даному випадку відсутні підстави для задоволення зазначеної заяви, з огляду на наступне.

Нормативно-правове обґрунтування.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1, п. 1 ч. 5, ч. 6 ст. 361 КАС України передбачено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

При перегляді судового рішення за виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Обставини, установлені судом апеляційної інстанції.

Предметом позовних вимог у даній справі є дії відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ).

Позов у даній справі подано 17.01.2017 р., 21.02.2017 р. розглянуто судом першої інстанції і 20.04.2017 р. переглянуто в апеляційному порядку.

Підставою для відмови позивачу в задоволенні її позовних вимог стало те, що вона не відповідає, вимогам, визначеним п. «е» ст. 55 Закону № 1788-ХІІ, для призначення пенсії за вислугу років на пільгових умовах.

04.06.2019 р. Конституційним Судом України прийнято рішення № 2-р/2019 у справі № 1-13/2018(1844/16, 3011/16), яким визнано неконституційною, зокрема ст. 55 Закону № 1788-ХІІ, та визначено, що вона втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Отже, ст. 55 Закону № 1788-ХІІ втратила чинність з 04.06.2019 р. На час виникнення спірних у цій справі правовідносин дана норма Закону неконституційною не визнавалася і була застосована відповідачем та судом апеляційної інстанції при вирішенні спору по суті в редакції, чинній на той час.

Таким чином, з 04.06.2019 р. законодавство, яким регулюються спірні правовідносини, змінилося.

Зазначені обставини, у відповідності до ч. 6 ст. 361 КАС України, виключають правові підстави для перегляду постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2019 року у даній справі за виключними обставинами.

Аналогічний правовий підхід застосовано Верховним Судом у постанові від 15.05.2019 р. по справі № 640/20317/16-а, висновки якого, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, є обов`язковими для врахування колегією суддів при розгляді даної заяви.

Крім того, колегія суддів також приймає до уваги висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішеннях від 28.11.1999 р. по справі «Брумареску проти Румунії» та від 24.07.2003 р. по справі «Рябих проти Росії», відповідно до яких одним з основоположних аспектів принципу верховенства права є юридична визначеність, яка передбачає, що в разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, яке набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи вищевикладене, ретельно проаналізувавши та перевіривши всі доводи заявника, колегія суддів вважає, що вони не ґрунтуються на нормах КАС України, суперечать принципу юридичної визначеності, не відповідають вимогам ст. 361 КАС України та не є виключними в розумінні чинного адміністративного законодавства, а тому в задоволенні її заяви слід відмовити, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року залишити в силі.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 321, 325, 328, 329, 361, 368, 369 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд за виключними обставинами постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Бориспільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 31 липня 2019 року.

Головуючий суддя

Судді: