Справа № 818/3806/15
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2019-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

30 липня 2019 року

Київ

справа №818/3806/15

адміністративне провадження №К/9901/6622/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді (судді-доповідача) - Данилевич Н. А.,

суддів - Бевзенка В. М.,

Шевцової Н. В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу арбітражного керуючого ОСОБА_1

на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2016 року (головуючий суддя - Яковенко М.М., судді - Лях О.П., Старосуд М.І.)

у справі № 818/3806/15

за позовом арбітражного керуючого ОСОБА_1

до Головного територіального управління юстиції у Сумській області,

третя особа: ТОВ "Торговий дім "Ворожбянський машинобудівний завод"

про визнання протиправним та скасування припису, -

в с т а н о в и в :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ.

Короткий зміст позовних вимог.

1. 04 грудня 2015 року арбітражний керуючий ОСОБА_1 (далі - позивач, скаржник, ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у Сумській області (далі - відповідач), третя особа: ТОВ "Торговий дім "Ворожбянський машинобудівний завод" (далі - третя особа), в якому просив визнати протиправним та скасувати припис від 04.06.2015 № 10 про недопущення арбітражним керуючим ОСОБА_1 повторних порушень.

2. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідачем проведено позапланову невиїзну перевірку його діяльності під час виконання повноважень ліквідатора ПрАТ "Ворожбянський машинобудівний завод" за обставинами, викладеними у зверненнях ТОВ "Торговий дім "Ворожбянський машзавод" від 06.04.2015 № 017 та скарзі арбітражного керуючого Діденка Є.С. від 03.04.2015 №02- 01/42. У довідці про результати перевірки від 21.05.2015 № 30 відповідачем вказано, що позивачем порушено ч. 5 ст. 124 Конституції України щодо невиконання ухвали господарського суду Сумської області від 19.02.2015 в частині надання до суду звіту щодо проведення ліквідаційної процедури. 02.06.2015 відповідачем складено акт перевірки за № 36, у якому встановлено наявність вказаного порушення, а також 04.06.2015 винесено припис № 10 про недопущення повторних порушень. Позивач вважає висновки, викладені у довідці та акті про проведення перевірки стосовно порушення арбітражним керуючим законодавства, протиправними, відповідно і припис про недопущення повторних порушень також є протиправним і підлягає скасуванню.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

3. Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2016 року адміністративний позов арбітражного керуючого ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Сумській області, третя особа: ТОВ "Торговий дім "Ворожбянський машинобудівний завод" про визнання протиправним та скасування припису - задоволено.

3.1. - скасовано припис Головного управління юстиції у Сумській області від 04.06.2015 № 10 про недопущення арбітражним керуючим ОСОБА_1 повторних порушень.

4. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку з не чіткістю чинного законодавства щодо порядку оскарження та набрання чинності ухвали господарського суду в частині відмови у задоволенні клопотання про відкладення строку подання звіту ліквідатора позивач не може бути визнаний таким, що не виконав вимог ухвали під час процедури її апеляційного оскарження. Суд також зазначив, що у зв`язку з не роз`ясненням господарським судом Сумської області порядку набрання чинності та порядку оскарження зазначеної ухвали позивачем було зроблено висновок про можливість оскарження зазначеної ухвали та лише 29.07.2015 Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 29.07.2015 роз`яснено про неможливість оскарження ухвали господарського суду Сумської області від 19.02.2015р. в частині відмови у задоволенні клопотання арбітражного керуючого ОСОБА_1 №02-02/659 від 02.07.2014 р. про відкладення строку подання звіту ліквідатора. Суд, також, вважає безпідставним посилання відповідача на Постанову Пленуму Вищого господарського суду України «Про судові рішення» від 23.03.2012 №6 щодо набрання законної сили ухвали, оскільки пунктом 2.2. Порядку контролю передбачено, що контроль за діяльністю арбітражних керуючих здійснюється на предмет дотримання ними вимог Конституції України, Господарського процесуального кодексу України, Закону, іншого законодавства з питань банкрутства та законодавства про оплату праці. Проте, Постанова Пленуму Вищого господарського суду України «Про судові рішення» від 23.03.2012 №6 не є нормою законодавства та є обов`язковою для застосування для господарських судів України. З викладеного випливає, що відповідачем помилково зроблено висновок на підставі постанов Пленуму Вищого господарського суду України, які не мають нормативного характеру.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції.

5. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2016 року апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Сумській області задоволено.

5.1. Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2016 року по справі №818/3806/15 - скасовано.

5.2. Прийнято нову постанову.

5.3. У задоволенні адміністративного позову арбітражного керуючого ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування припису від 04.06.2015 № 10 про недопущення арбітражним керуючим ОСОБА_1 повторних порушень - відмовлено у повному обсязі.

6. Скасовуючи постанову суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що доводи позивача, про свою можливу необізнаність або незрозумілість стосовно оскарження, набуття законної сили судових рішень, як арбітражного керуючого, як на підставу невиконання покладеного на нього обов`язку не приймаються до уваги та є безпідставними. В даному випадку питання щодо необхідності виконати вимоги суду стосовно подання звіту не є складним. Якщо у арбітражного керуючого виникають такі питання, то це ставить під сумнів рівень професійного рівня такої особи стосовно можливості виконувати свої повноваження. Висновки суду з посиланням на Європейський суд з прав людини щодо того, що закон не визнається законом, якщо він не відповідає вимозі «якості закону», в разі його неточності і незрозумілості, що стосується нечіткості законодавства щодо порядку оскарження та набрання чинності ухвали господарського суду є безпідставними. Суд першої інстанції надаючи таку оцінку по суті поставив під сумнів норми господарсько - процесуального законодавства, якими керуються суди цієї юрисдикції щодо можливості їх використання взагалі, як такі, що не є законом. Обов`язковість виконання судового рішення не поставлено в залежність від того, чи прийнята ухвала іменем України чи ні. Конституційний припис виражений в ст.124 Конституції України, як норма прямої дії, прямо вказує на таку обов`язковість. Крім того, не приймаються до уваги посилання позивача на порушення Відповідачем п.2.13 Порядку контролю щодо підписання повідомлення про проведення перевірки та посвідчення на його проведення посадовою особою, яка відповідно до Порядку не мала на це право, то колегія суддів не вбачає жодних порушень наведених позивачем. Повідомлення про проведення позапланової перевірки від 06.05.2015 року та посвідчення за підписом начальника Головного територіального управління юстиції Сумській області є таким, що підписане особою, яка має на це відповідні повноваження, як керівник цього суб`єкта владних повноважень. Колегія суддів вважає обґрунтованим посилання комісії на Постанову Пленуму Вищого господарського суду України "Про судові рішення" від 23.03.2012 №6 щодо набрання законної сили ухвалою. Врахування Відповідачем такої Постанови при здійсненні перевірки та прийняття оскаржуваного припису, вказує лише на додаткову обґрунтованість, прийнятого суб`єктом владних повноважень, рішення. Відповідачем враховано та правильно зроблено посилання у довідці стосовно набрання законної сили ухвали, враховуючи приписи постанови Пленуму ВГСУ.

7. Додатковою постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2016 року стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Головного територіального управління юстиції у Сумській області () судовий збір у розмірі 535 (п`ятсот тридцять п`ять) гривень 92 (дев`яносто дві) копійки на реквізити: отримувач - УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова, МФО 851011, , банк: ГУ ДКСУ в Харківській області, рахунок - 1011, код класифікації доходів бюджету - 22030001, код ЄДРПОУ Харківського апеляційного адміністративного суду 34331173.

8. Приймаючи додаткову постанову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідачем сплачено судовий збір при поданні апеляційної скарги не на реквізити Харківського апеляційного адміністративного суду, під час ухвалення постанови Харківським апеляційним адміністративним судом від 20квітня 2016 року, помилково не вирішено питання про судові витрати, а тому з урахуванням п.3 ч.1 ст.168 КАС України, наявні підстави для стягнення з Головного територіального управління юстиції у Сумській області судового збору в розмірі 535 гривні 92 копійки на реквізити Харківського апеляційного адміністративного суду.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень).

9. 16 травня 2016 року на адресу суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга арбітражного керуючого ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2016 року.

10. В касаційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2016 року та залишити в силі постанову Сумського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2016 року .

11. В обґрунтування поданої касаційної скарги ОСОБА_1 вказує на те, що судом апеляційної інстанції не зазначено жодної чіткої норми законодавства щодо набрання законною силою ухвали господарського суду, що і є проявом неможливості вказувати на наявність у діяннях позивача будь - якого правопорушення. Також арбітражний керуючий вказує на те, що посилання відповідача і суду апеляційної інстанції на постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судові рішення» від 23.01.2012 № 6 в частині набрання законної сили ухвали є безпідставними, оскільки дана постанова не є нормою законодавства та, відповідно, не має нормативного характеру. Крім того, позивач вказує, що відповідно до ст. 45 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов`язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов. Рішення і постанови господарських судів приймаються іменем України. Відтак, ухвали господарського суду не є процесуальним документом, прийнятим іменем України, а тому невиконання таких документів не може бути розцінено як недодержання вимог ч.5.ст.124 Конституції України. Позаяк, приписами даної статті Конституції передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України, що, водночас, не передбачено в ст. 45 ГПК України стосовно ухвал господарського суду. Також позивачем зазначено, що повідомлення про проведення перевірки та посвідчення на проведення перевірки підписано посадовою особою, яка відповідно до п. 2.13. Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), що затверджений наказом Міністерства юстиції України від 27.06.2013 № 1284/5, не мала на це повноважень, тому і перевірку відповідач за такими документами не мав проводити, що впливає на законність припису.

12. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17 травня 2016 року відкрито касаційне провадження за даною касаційною скаргою.

13. 17 червня 2016 року на адресу суду касаційної інстанції надійшло заперечення відповідача, в якому останній просить у задоволенні касаційної скарги відмовити, а постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.

14. Ухвалою Верховного Суду від 29 липня 2019 року зазначену касаційну скаргу призначено до касаційного розгляду в попередньому судовому засіданні.

II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

15. Постановою господарського суду Сумської області від 01.08.2013 року по справі № 6/129-10 ПрАТ "Ворожбянський машинобудівний завод" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого ОСОБА_1.

16. Ухвалою господарського суду Сумської області від 19.02.2015р. у справі №6/129-10 клопотання комітету кредиторів ПАТ "Ворожбянський машинобудівний завод" про усунення арбітражного керуючого ОСОБА_1 від виконання обов`язків ліквідатора ПАТ "Ворожбянський машинобудівний завод" та скаргу на дії ліквідатора - задоволено:

повноваження ліквідатора ПрАТ "Ворожбянський машинобудівний завод" ОСОБА_1 - припинено; призначено ліквідатором ПрАТ "Ворожбянський машинобудівний завод" арбітражного керуючого Діденка Євгена Сергійовича; зобов`язано ліквідатора Діденка Є.С. виконати ліквідаційну процедуру, надати суду обґрунтований звіт про виконану роботу, всі докази, що свідчать про виконання ліквідаційної процедури, у тому числі, докази розшуку майна, що належить банкруту та яке знаходиться у спільній власності членів господарства, акти інвентаризації майна, акти оцінки майна, звіт про виплачені кредиторам кошти, договори купівлі-продажу майна банкрута, довідки установ банку про закриття рахунків банкрута, докази повідомлення органів державної податкової служби, пенсійного фонду і центру зайнятості про закінчення ліквідаційної процедури, довідку органів внутрішніх справ про прийняття печаток і штампів банкрута, оригінали установчих документів і свідоцтва про державну реєстрацію, ліквідаційний баланс, реєстр вимог кредиторів з даними про розміри погашених вимог кредиторів, докази, що свідчать про стягнення дебіторської заборгованості, або докази що свідчать про неможливість стягнення дебіторської заборгованості, довідку банку про рух грошових коштів по поточному рахунку за весь час роботи ліквідаційної процедури, баланси підприємства за весь час роботи ліквідатора та ліквідаційний баланс, відшкодування витрат ліквідатора, інші документи, що свідчать про виконану ліквідатором роботу по ліквідації банкрута; у задоволенні заяв арбітражних керуючих Кунцевича С.В., Удовенка Р.П., Іваненко Н.О. про призначення ліквідатором ПрАТ "Ворожбянський машинобудівний завод" - відмовлено;у задоволенні клопотання арбітражного керуючого ОСОБА_1 №02-02/659 від 02.07.2014 р. про відкладення строку подання звіту ліквідатора та про підтвердження його повноважень - відмовлено; зобов`язано арбітражного керуючого ОСОБА_1 в строк до 26.03.2015 р. надати суду звіт щодо проведення ліквідаційної процедури за період з 01.08.2013 р. по 19.02.2015 р.

17. На підставі звернення ТОВ "Торговий дім "Ворожбянськиймашзавод" від 06.04.2015 № 017 та скарги арбітражного керуючого Діденка Є.С. від 03.04.2015 № 02- 01/42, а також на підставі повідомлення від 06.05.2014 № 44 та посвідчення на проведення позапланової невиїзної перевірки від 06.05.2015 № 49 посадовими особами відповідача проведено позапланову невиїзну перевірку діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 під час виконання повноважень ліквідатора ПрАТ "Ворожбянський машинобудівний завод" за результатами якої складено довідку про результати позапланової невиїзної перевірки від 21.05.2015 № 30 та акт від 02.06.2015 № 36.

18. Вказаними довідкою та актом встановлене порушенням позивачем ч. 5 ст. 124 Конституції України, а саме: не виконано ухвалу господарського суду Сумської області від 19.02.2015 у справі № 6/129-10 в частині надання суду звіту щодо проведення ліквідаційної процедури за період з 01.08.2013 по 19.02.2015.

19. 04.06.2015 Головним територіальним управлінням юстиції у Сумській області складено припис № 10 про недопущення у подальшій діяльності аналогічних порушень арбітражному керуючому ОСОБА_1.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

20. Частина 5 статті 124 Конституції України: Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

21. Частина 1 статті 45 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України): Господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов`язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов. Рішення і постанови господарських судів приймаються іменем України.

22. Частина 2 статті 45 ГПК України: Невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим Кодексом та іншими законами України.

23. Частина 1 статті 86 ГПК України: Якщо господарський спір не вирішується по суті (відкладення розгляду справи, зупинення, припинення провадження у справі, залишення позову без розгляду тощо), господарський суд виносить ухвалу.

24. Частина 2 статті 86 ГПК України: Ухвала господарського суду має містити: 1) найменування господарського суду, номер справи і дату винесення ухвали, найменування сторін, ціну позову, вимогу позивача, прізвища судді (суддів), представників сторін, прокурора, інших осіб, які брали участь у засіданні (із зазначенням їх посад); 2) стислий виклад суті спору або зміст питання, з якого виноситься ухвала; 3) мотиви винесення ухвали з посиланням на законодавство; 4) висновок з розглянутого питання; 5) вказівку на дії, що їх повинні вчинити сторони, інші підприємства, організації, державні та інші органи та їх посадові особи у строки, визначені господарським судом.

25. Стаття 115 ГПК України: Рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

26. Пункт 6 частини 2 статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI (далі - Закон № 2453-VI): Пленум вищого спеціалізованого суду: за результатами аналізу судової статистики та узагальнення судової практики дає роз`яснення рекомендаційного характеру з питань застосування спеціалізованими судами законодавства при вирішенні справ відповідної судової спеціалізації.

27. Пункт 2.13. Розділу ІІ Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затверджене Наказом Міністерства юстиції України від 27.06.2013 № 1284/5 (далі - Порядок № 1284/5): На підставі наказу оформлюються посвідчення на проведення перевірки (додаток 1) та повідомлення про проведення перевірки (додаток 2), які підписуються керівником структурного підрозділу органу контролю, відповідального за виконання функції державного органу з питань банкрутства.

28. Пункт 1.3. Порядку № 1284/5: Контроль за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) (далі - арбітражний керуючий) здійснюють Міністерство юстиції України (далі - Мін`юст) як державний орган з питань банкрутства та за дорученням Мін`юсту України головні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі як територіальні органи з питань банкрутства (далі - орган контролю).

ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ.

29. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданих касаційних скарг, Верховний Суд виходить з наступного.

30. Суд касаційної інстанції (далі - Суд) наголошує на тому, що відповідно до частини 1 статті 341 КАС України, Суд переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

31. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 341 КАС України).

32. Аналізуючи норми Конституції України, Суд зауважує, що конституційний принцип обов`язковості виконання судового рішення є беззастережним, імперативним та знаходить своє поширене відображення, зокрема, у приписах господарського процесуального законодавства.

33. Так, обумовленість неухильного та безальтернативного виконання рішення, ухвали, постанови суду міститься в частині 1 статті 45 ГПК України. Водночас частиною другою даної статті підкреслюється значимість обов`язковості виконання вказаних процесуальних рішень суду у вигляді настання негативних наслідків у випадку їх невиконання, а саме - відповідальності, встановленої цим Кодексом та іншими законами України, незалежно від виду процесуального документу, постановленого судом.

34. Суд зауважує, що приписами частини 2 статті 86 ГПК України передбачено необхідні реквізити змісту ухвали господарського суду. Відсутність щодо застереженості прийняття ухвали іменем України міститься в нормах частини 1 статті 45, та частини 1 статті 86 ГПК України.

35. Суд зазначає, що з аналізу змісту ухвали господарського суду Сумської області від 19.02.2015 у справі №6/129-10, не вбачається порушення останнім норм процесуального права в частині недотримання вимог стосовно змісту даного процесуального документу у вигляді відсутності зазначення щодо прийняття його іменем України, що може бути підставою для не виконання позивачем, на його думку, приписів вказаної ухвали.

36. Відтак, не заслуговують на увагу та відхиляються Судом доводи позивача щодо невизнання ухвали господарського суду Сумської області від 19.02.2015 у справі №6/129-10 процесуальним документом, невиконання якого може бути розцінено як недодержання вимог Конституції щодо обов`язковості судових рішень, з огляду на відсутність зазначення у вказаній ухвалі прийняття її іменем України, позаяк дане твердження позивача спростовується вищенаведеними приписами господарського процесуального кодексу та нівелює гарантований конституційний принцип обов`язковості судового рішення.

37. Доводи скаржника про те, що ухвала господарського суду Сумської області від 19.02.2015 у справі №6/129-10 в частині зобов`язання подати звіт про проведення ліквідаційної процедури, не підлягала виконанню, оскільки станом 26.03.2015 - кінцеву дату строку подачі звіту, не набрала законної сили у зв`язку з апеляційним оскарженням даного процесуального рішення, не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

38. Матеріалами справи підтверджується, що станом на 26.03.2015 року, справа №6/129-10 перебувала на розгляді в суді апеляційної інстанції щодо перегляду ухвали господарського суду Сумської області у вказаній справі. Апеляційний перегляд вказаного судового рішення відбувся 16.04.2015.

39. Водночас, Суд зауважує, що припис відповідача про недопущення повторних порушень, що становить предмет оскарження у справі № 818/3806/15, винесений 04.06.2015 за результатами позапланової невиїзної перевірки позивача, яка була проведена у період з 19 по 21.05.2015.

40. Крім того, позивачем не заперечується факт невиконання ухвали господарського суду Сумської області від 19.02.2015 в частині зобов`язання подати звіт про проведення ліквідаційної процедури, апеляційний перегляд якого відбувся 16.04.2015, станом на період проведення позапланової невиїзної перевірки.

41. До того ж, відповідачем вказано як порушення саме невиконання ухвали господарського суду Сумської області від 19.02.2015 не у строк, що визначений у даній ухвалі - до 26.03.2015, а у період проведення позапланової невиїзної перевірки - з 19 по 21.05.2015.

42. Відтак, посилання скаржника щодо неможливості виконання ухвали господарського суду Сумської області від 19.02.2015 в частині зобов`язання позивача подати звіт про проведення ліквідаційної процедури з підстав її апеляційного оскарження не можуть бути визнані обґрунтованими, оскільки не відсутність подачі звіту в кінцевий строк, а сам факт невиконання ухвали в частині подачі звіту покладений в основу винесення припису про недопущення повторних порушень відповідачем.

43. Щодо доводів скаржника про помилковість висновків відповідача, основаних на підставі постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6, які не мають нормативного характеру, Суд зазначає наступне.

44. Приписами пункту 6 частини 2 статті 36 Закону № 2453-VI підтверджується не нормативний, а рекомендаційний характер роз`яснень Пленуму Вищого господарського суду України з питань застосування спеціалізованими судами законодавства при вирішенні справ відповідної судової спеціалізації, які викладені у формі постанов.

45. Водночас, Суд підтримує доводи суду апеляційної інстанції, що врахування відповідачем такої постанови, при здійсненні перевірки та прийняття оскаржуваного припису, вказує лише на додаткову обґрунтованість прийнятого суб`єктом владних повноважень свого рішення. Порушення норм постанови Пленуму ніяк не є підставою для винесення відповідачем вказаного припису, що і спростовує вищенаведені доводи скаржника.

46. Стосовно доводів скаржника про порушення відповідачем приписів п. 2.13. Порядку № 1284/5 в частині підписання повідомлення про проведення перевірки та посвідчення на проведення перевірки не уповноваженою на це особою, Суд зауважує наступне.

47. Приписами пункту 2.13 Порядку № 1284/5 передбачено підписання повідомлення на проведення перевірки та посвідчення на проведення перевірки керівником структурного підрозділу органу контролю, відповідального за виконання функції державного органу з питань банкрутства.

48. Як вбачається з матеріалів справи, вищенаведені документи підписані начальником Головного територіального управління юстиції у Сумській області.

49. Судами встановлено, що вакансія на посаду начальника відділу з питань банкрутства Головного територіального управління юстиції у Сумській області (далі - відділу) є відкритою та наказом № 293/04 від 02.03.2015 виконання обов`язків за цією посадою покладено на головного спеціаліста даного структурного підрозділу - ОСОБА_2 . Водночас, станом на дату винесення відповідачем наказу про проведення позапланової перевірки позивача - 05.05.2015, факт виконання ОСОБА_2 обов`язків начальника відділу не спростовано позивачем.

50. Відтак, є вірними доводи суду апеляційної інстанції щодо відсутності порушень при підписанні повідомлення про проведення перевірки та посвідчення на проведення перевірки начальником ГТУЮ у Сумській області, як керівником цього суб`єкта владних повноважень, який здійснює керівництво його діяльністю і підвідомчими органами та установами юстиції, з підстав вакантності посади начальника відділу.

51. Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів касаційної інстанції вважає зазначені в касаційній скарзі доводи арбітражного керуючого ОСОБА_1 безпідставними та правомірно спростованими судом апеляційної інстанції, а висновки суду - правильними, обґрунтованими, та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, з огляду на що і підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

52. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення першої та (або) апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

53. Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

54. Керуючись статтями 341, 343, п.1 ч.1.ст.349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

55. Касаційну скаргу арбітражного керуючого ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

56. Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2016 року - залишити без змін.

57. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не оскаржується.

Суддя-доповідач Н.А. Данилевич

Судді В. М. Бевзенко

Н. В. Шевцова