Справа № 280/2293/19
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2019-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

24 липня 2019 року о/об 12 год. 46 хв.Справа № 280/2293/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., за участю секретаря судового засідання Малої Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

до Запорізької митниці ДФС (69041, м. Запоріжжя, вул. С.Синенка, 12, )

про визнання протиправним та скасування рішення

за участі представників:

від позивача - Котелевський К.В.

(діє на підставі ордеру серія ЗП № 112010 від 10.05.2019)

від відповідача - Майстренко В.В.

(діє на підставі довіреності № 61/92/08-70-10 від 23.01.2019 року)

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Запорізької митниці ДФС (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості за № UA112080/2019/000045/1 від 03 травня 2019 року.

Ухвалою суду від 20 травня 2019 року провадження у справі відкрито, а справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Перше судове засідання призначено на 20 червня 2019 року.

Протокольною ухвалою суду 20 червня 2019 року в судовому засіданні у розгляді справи оголошено перерву до 02 липня 2019 року.

Ухвалою суд від 02 липня 2019 року провадження у справі зупинено до 24 липня 2019 року.

24 липня 2019 року провадження у справі поновлено, про що постановлено відповідну ухвалу суду.

Відповідно до статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) 24 липня 2019 року сторонам проголошено вступну та резолютивну частину рішення та оголошено про час виготовлення рішення у повному обсязі.

Позовна заява обґрунтована тим, що у спірному рішенні, митним органом за основу для коригування митної вартості придбаного позивачем автомобіля за резервним методом митним органом, взято визнану митну вартість товару із веб-еайту www.americаmоtors.com. Однак спірне рішення про коригування митної вартості товарів не містить порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за другорядним методом (резервним). Також, відсутня в оскаржуваному рішенні й інформація про те, на підставі яких митних декларацій була визнана/визначена митна вартість у розмірі 3999 доларів США. Також зазначає, про те, що на вказаному відповідачем сайті містяться відомості, що автомобіль позивача проданий за 2338 доларів США, що відповідає вартості, яку задекларував позивач.

Представник позивача в судовому засіданні просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник Запорізької митниці Державної фіскальної служби в судовому засіданні проти адміністративного позову заперечив з підстав, викладених у письмовому відзиві (вх.№23891 від 10 червня 2019 року), відповідно до якого зазначено, що в гр. 44 МД зазначено перелік документів наданих до митного оформлення, серед яких платіжний документ не значиться, що підтверджується матеріалами справи. Отже, документи надані до митного оформлення товару, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, а саме: не надано платіжне доручення (або інші платіжні документи) на підтвердження факту здійснення оплати за придбаний товар. Отже митницею правомірно запитано додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості відповідно до своєї компетенції. Крім того, зазначений документ також не надавався на вимогу митниці надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, ніякі пояснення з цього питання також не надавались. Отже, заявлену митну вартість товару декларантом не було підтверджено.

Представник відповідача просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи суд встановив наступні обставини.

02 травня 2019 року митним брокером ПП «Ліон-Броксервіс» до митного контролю та митного оформлення надіслано засобами електронного зв`язку згідно зі статті 257 Митного кодексу України митну декларацію з довідковим номером 4300 в режимі ІМ 40, якій присвоєно № UA112080/2019/013367 на товар: «Автомобіль легковий призначений для перевезення людей, що був у використанні марки VOLKSWAGEN, модель PASSAT - 1шт. Ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , тип двигуна бензиновий, з робочим об`ємом циліндрів двигуна 2500 см3, тип кузова седан, колісна формула 4x2, загальна кількість місць для сидіння 5, календарний рік виготовлення 2012р., модельний рік виготовлення 2013р., дата першої реєстрації 01.01.2013. Наявні пошкодження згідно з актом про проведення митного огляду. Виробник MFD. BY VOLKSWACRN GROUP OF AMERICA. Країна виробництва US (США). Торговельна марка VOLKSWAGEN.»

До митного оформлення вказаного товару до митниці разом з МД надіслано скановані копії документів, а саме:

- Інвойс від 02 лютого 2019 року № UA-DC017897;

- Коносамент Bill of lading від 15 лютого 2019 року № UACU5079160-2;

- Акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 26 квітня 2019 року № UA500650/2019/1009;

- Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 30 січня 2019 року № 109989264;

- Довідку від 02 травня 2019 року №35188;

- Паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України від 13 лютого 2002 року № СВ653283.

Так, для підтвердження заявленої митної вартості додатково надіслано інвойс від 06 лютого 2019 року № 13198093 та витяг з мережі Інтернет.

03 травня 2019 року брокером засобами електронного зв`язку надіслано повідомлення, де зазначено: «Бажаю надати додаткові документи», проставлено прізвище з ініціалами, підпис та печатку підприємства.

При перевірці правильності визначення митної вартості товару у митниці виникли сумніви щодо достовірності фактурної вартості заявленого до митного оформлення товару та відповідно до статті 53 МКУ надані до митного оформлення документи містять розбіжності та не містять усіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар.

Відповідно до пункту 2 Розділу І наказу ДМСУ від 17 листопада 2005 року № 1118 «Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України» документами, що підтверджують право власності на транспортний засіб є: придбані (отримані) у громадян чи підприємств - засвідчені нотаріально в країні придбання або в консульських установах чи в посольствах України договори купівлі-продажу, міни чи дарування тощо, натомість поданий до митного оформлення інвойс від 02 лютого 2019 року № UADC017897 нотаріально не засвідчено.

Відсутні відомості, яким чином здійснено сплату за товар та всупереч вимогам частини 1 статті 368 МКУ, платіжні документи, що підтверджують вартість товару (касові або товарні чеки, ярлики, інші документи роздрібної торгівлі) до митного оформлення не надавались.

У органу доходів і зборів наявна інформація щодо вищої митної вартості подібного товару на рівні 3999 дол.США, що призвело до виникнення сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості товару, оскільки у митниці є підстави вважати, що заявлена декларантом митна вартість не ґрунтується на «дійсній вартості» імпортованих товарів, враховуючи положення статті УІІАТТ. Відповідно до положень статті VII ГАТТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на «дійсній вартості» імпортованого товару. Під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується для продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Відповідно до Пункту 2 Приміток та Додаткових положень до статті VII ГАТТ сумісним зі статтею VII було б припущення, що «дійсна вартість» може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь-які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими «дійсної вартості», а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни.

03 травня 2019 брокер надіслано повідомлення, де зазначено: «Інші документи протягом десяти календарних днів надаватись не будуть». Проставлено прізвище з ініціалами, дату, підпис та печатка підприємства.

Також, 03 травня 2019 року згідно з частинами 5, 6 статті 55, частини 4 статті 57 МКУ з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості було проведено процедуру консультації з декларантом, здійснено обмін наявною у кожного з них інформацією, що підтверджується повідомленням від митниці брокеру, та проставлено ним власноручно дату, прізвище з ініціалами, підпис та печатку підприємства.

За результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості товарів митницею прийнято рішення про неможливість застосування методу визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), через те, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товарів, у відповідності до вимог пункту 2 частини 6 статті 54 МКУ.

За результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості товарів митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA112080/2019/000045/1 від 03 травня 2019 року.

У митному оформленні МД № UA112080/2019/013367 від 02 травня 2019 року відмовлено, складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 03 травня 2019 року № UA12080/2019/00407 відповідно до статті 256, частини 6 статті 54 МКУ та Порядку № 631.

Товар випущено у вільний обіг за МД № UA12080/2019/013459 від 03 травня 2019 року з повною сплатою митних платежів (без застосування фінансової гарантії відповідно до розділу X МКУ).

Не погоджуючись з рішенням № UA112080/2019/000045/1 від 03 травня 2019 року, позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що згідно з частиною 1 статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до частини 1 статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно з частиною 1 статті 257 Митного кодексу України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно частини 1 статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 1 статті 52 Митного кодексу України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до частини 2 статті 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з частиною 1 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Такими документами є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина 2 статті 53 Митного кодексу України).

Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що до виключної компетенції митних органів відноситься вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, а також самостійного її визначення у встановлених Законом випадках. Даний висновок узгоджується з основним принципом оцінки товарів для митних цілей, закріпленим у статті VII Генеральної асамблеї з тарифів і торгівлі "Оцінка товарів для митних цілей", згідно з яким оцінка імпортованого товару для митних цілей має базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на якій розраховується мито, або аналогічного товару.

Суд зазначає, що відповідно до приписів статті 53 Митного кодексу України митниця має право запитувати додаткові документи в разі виявлення під час митного оформлення відсутності відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, перелік яких визначений частиною 2 даної статті. Проте, наявність розбіжностей, відсутність відомостей стосовно числових значень є суб`єктивною думкою працівників митного органу та може бути спростована в ході судового розгляду. Крім того, якщо митним органом виявлено певні розбіжності, витребуванню підлягають не будь-які документі згідно з законодавчо визначеним переліком, а саме ті документи, надання яких може призвести до усунення виявлених розбіжностей.

Судом в судовому засіданні позивачу постановлено питання, щодо способу оплати та наявності в останнього документів про сплату імпортованого товару.

Представником позивача надано суду пояснення про те що документів про сплату за митний товар у позивача немає.

Докази у позивача, що він сплатив за автомобіль легковий призначений для перевезення людей, що був у використанні марки VOLKSWAGEN, модель PASSAT - 1шт. Ідентифікаційний номер НОМЕР_2 саме 2338 доларів США (у тому числі витрати на доставку) немає.

Разом з тим, відсутність у позивача банківського платіжного документу, або іншого документу (платіжне доручення, чек та інше), що стосуються оцінюваного товару не дає а ні митному органу, ані суду встановити митну вартість імпортованого товару за ціною 1938 доларів США за імпортований автомобіль та 400 доларів США за доставку у порт Одеси.

Відповідно до матеріалів справи встановлено, що у митного органу при митному оформлені виникли сумніви, щодо митної вартості товару, оскільки у відповідача наявна інформація щодо вищої митної вартості задекларованого товару на рівні 3999 доларів/шт., що призвело до виникнення сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості товару, оскільки у митниці є підстави вважати, що заявлена декларантом митна вартість не ґрунтується на «дійсній вартості» імпортованих товарів, враховуючи положення статті VII ГАТТ.

Тобто, розглядаючи справу, позивач наполягає на тому, що вирахувана сума митних платежів у рішенні про коригуванні митної вартості, митним органом не ґрунтується ні на документах ні на доказах.

І посилається на те, що саме митний орган повинен довести правомірність прийнятого рішення.

Суд дослідивши матеріали справи не у повній мірі погоджується з позицією представника позивача, оскільки митне оформлення товару починається із декларування митного товару позивачем, а саме визначення митної вартості такого товару та надання на підтвердження такої митної вартості відповідних документів. Документи повинні бути беззаперечними і не визивати сумнів, оскільки при їх виникненні у митного органу виникає обов`язок перевірити митну вартість імпортованого товару.

У даному випадку йдеться про те, що чи діяв митний орган з порушенням чинного законодавства при визначенні митної вартості товару та прийнятті рішення про коригування такої митної вартості.

При митному оформлені як встановлено судом та як і представник позивача зазначав у судовому засіданні до митного оформлення не надано документ який підтверджує сплату коштів за цей автомобіль при придбанні на території США.

Так до матеріалів справи позивачем надано квитанцію покупця аукціону №13198093 від 06 лютого 2019 року.

Досліджуючи таку квитанцію, судом встановлено, що назва покупця автомобіля VOLKSWAGEN, модель PASSAT - 1шт. Ідентифікаційний номер НОМЕР_2 є Rex Auto Parts, сума сплати за автомобіль 1938,00 доларів США.

Таким чином, при митному оформленні товару, позивачем не надано документів які б підтверджували сплату за товар саме у сумі 1938,00 доларів США.

Суд звертає увагу на те, що за правилами митного законодавства саме позивач повинен визначити митну вартість товару і надати належні докази на підтвердження такої вартості. Ненадання доказів про сплату за імпортований товар позбавляє митний орган можливості здійснити митне оформлення товару за ціною визначеною позивачем.

Відповідно до положень статті VII ГАТТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на «дійсній вартості» імпортованого товару. Під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується для продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.

Відповідно до Пункту 2 Приміток та Додаткових положень до статті VII ГАТТ сумісним зі статтею VII було б припущення, що «дійсна вартість» може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь-які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими «дійсної вартості», а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни.

В даному випадку суд дійшов висновку, що митний орган мав право для затребування від декларанта додаткових документів, оскільки декларантом до митної декларації не було надано банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (пункт 4 частини 2 статті 53 МК України), а у митного органу була наявна інформація про вищу митну вартість імпортованого товару.

Разом з тим, суд вважає за необхідне звернути увагу на іншу обставину.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до частини 3 цієї ж статті за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з пунктом другим частини 6 статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Отже, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів: 1) визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи 2) приймає письмове рішення про її коригування, а також 3) випускає у вільний обіг товари, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів, а у разі незгоди - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій.

Відповідно до частини сьомої статті 55 МК України у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Частиною другою статті 310 розділу X Митного кодексу України передбачено, що фінансові гарантії надаються: 1) у вигляді документа (викладеного в письмовій або електронній формі зобов`язання гаранта сплатити визначені суми митних платежів на вимогу органу доходів і зборів); 2) у вигляді внесення декларантом, уповноваженою ним особою, перевізником або гарантом грошової застави на відповідний рахунок органу доходів і зборів.

Згідно із частиною сьомою статті 307 МК України вивільнення (повернення) фінансової гарантії здійснюється не пізніше двох годин після отримання відповідним органом доходів і зборів підтвердження фактичного виконання зобов`язань, забезпечених гарантією, а згідно з пунктом 4 частини одинадцятої статті 311 МК України підтвердженням фактичного виконання зобов`язань, забезпечених гарантією, є виконання зобов`язання із сплати митних платежів у разі коригування митної вартості відповідно до розділу III цього Кодексу.

З аналізу наведених норм слідує, що у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням про збільшення митної вартості товару, крім сплати митних платежів із заявленої в декларації митної вартості, декларант або уповноважена ним особа гарантують сплату "донарахованої" різниці митних платежів, розрахованих з митної вартості, визначеної органом доходів і зборів.

Частинами восьмою - дев`ятою статті 55 МК України передбачено, що протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 263 МК України митна декларація подається органу доходів і зборів, який здійснює митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, протягом 10 робочих днів з дати доставлення цих товарів, транспортних засобів до зазначеного органу.

У разі відмови у прийнятті митної декларації або в митному оформленні товарів, у тому числі у зв`язку з прийняттям органом доходів і зборів рішення про коригування митної вартості товарів нова митна декларація подається органу доходів і зборів, який здійснює митне оформлення товарів, не пізніше 10 робочих днів з дати такої відмови, якщо товари протягом зазначеного часу не розміщено на складі тимчасового зберігання чи на складі органу доходів і зборів.

Отже, у випадку прийняття органом доходів і зборів рішення про коригування митної вартості товарів декларант або уповноважена ним особа не пізніше 10 робочих днів з дати прийняття такого рішення подає нову митну декларацію.

Правила заповнення граф митних декларацій на бланках єдиного адміністративного документа форми МД-2 (далі - ЄАД), додаткових аркушів до нього форми МД-3, специфікації форми МД-8, порядок унесення відомостей до доповнення форми МД-6, випадки застосування специфікації, а також порядок оформлення, розподілу та використання аркушів МД форм МД-2, МД-3, МД-6, МД-8.П визначає Порядок заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затверджений наказом Міністерства фінансів України №651 від 30 травня 2012 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 серпня 2012 року за №1372/21684 (далі - Порядок №651).

Відповідно до глави 2 розділу ІІ "Заповнення граф митних декларацій" Порядку №651 графа 43 "Метод визначення вартості" заповнюється в разі заявлення товарів у митний режим імпорту або в інший, відмінний від митного режиму імпорту, митний режим, зі справлянням митних платежів. У лівому підрозділі графи зазначається порядковий номер методу визначення митної вартості, що використовувався. У разі наявності чинного рішення про коригування митної вартості товарів у правому підрозділі графи зазначається порядковий номер методу визначення митної вартості, що використовувався митним органом.

Зі змісту наведених положень слідує, що у графі 43 нової митної декларації декларант (уповноважена особа) зазначає два порядкових номери методів визначення митної вартості, що використовувалися, а саме: у лівому підрозділі - порядковий номер методу визначення митної вартості, який застосовано декларантом або уповноваженою ним особою, а у правому підрозділі - порядковий номер методу визначення митної вартості, який застосований митним органом у прийнятому рішенні про коригування митної вартості товарів.

Порядок №651 також передбачає, що у графі 45 "Коригування" зазначається у валюті України заявлена митна вартість товару.

Графа 47 "Нарахування платежів" заповнюється у разі сплати (необхідності застосування заходів забезпечення сплати відповідно до розділу X Митного кодексу України) митних платежів та/або сплати за МД єдиного збору, що справляється в пунктах пропуску через державний кордон України, та/або сплати плати.

При оформленні МД у разі прийняття рішення про коригування митної вартості товарів у випадку, передбаченому статтею 55 Митного кодексу України, відображення сум митних платежів здійснюється у графі 47 окремими рядками, а саме:

митні платежі, нараховані згідно з митною вартістю, визначеною декларантом, що підлягають сплаті до державного бюджету;

митні платежі, нараховані згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

різниця між сумами платежів, нарахованих згідно з митною вартістю, визначеною декларантом, та митною вартістю, визначеною митним органом, сплата якої забезпечується шляхом надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України.

Графа В "Подробиці розрахунків" заповнюється у разі сплати (застосування заходів забезпечення сплати відповідно до розділу X Митного кодексу України) митних платежів та/або сплати єдиного збору та/або сплати плати. У графі зазначаються зокрема: код виду платежу відповідно до класифікатора видів надходжень бюджету, що контролюються митними органами; загальна сума платежу за цим кодом, що включає в себе суми відповідного платежу за ЄАД і кожним додатковим аркушем МД, що підлягає перерахуванню до державного бюджету, або на яку надано забезпечення сплати митних платежів; у разі забезпечення сплати митних платежів шляхом надання гарантом фінансової гарантії у вигляді документа зазначається код за ЄДРПОУ гаранта та номер (номери) відповідних гарантійних документів (можуть зазначатись у графі посадовою особою митного органу при електронному декларуванні - в електронній МД, а у МД на паперовому носії - від руки з подальшим унесенням цих відомостей до електронної копії МД).

Відповідно до Класифікатора видів надходжень бюджету, що контролюються митними органами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України "Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій" №1011 від 20 вересня 2012 року, код виду надходжень " 121" позначає надходження "мито на транспортні засоби та шини до них, що ввозяться на територію України фізичними особами", код виду надходжень " 185" позначає надходження "акцизний податок з товарів, ввезених на митну територію України фізичними особами" та код виду надходжень " 128" позначає надходження "податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України фізичними особами".

Спосіб сплати вказаних митних платежів також позначається відповідним кодом розрахунку згідно Класифікатора способів розрахунків, який затверджено наказом Міністерства фінансів України №1011 від 20 вересня 2012 року.

Так, сплачені декларантом митні платежі (виходячи з митної вартості, визначеної декларантом) показуються з кодами розрахунку "01" (безготівкова форма сплати), " 02" (готівкова форма сплати), " 15", " 72", " 91" або " 92", а різниця між сумами платежів, нарахованими за митною вартістю, визначеною декларантом, і митною вартістю, визначеною митним органом (в разі внесення грошової застави на відповідний рахунок митного органу), зазначається з кодом розрахунку " 55".

Враховуючи наведені правила заповнення митної декларації, орган доходів і зборів при здійсненні перевірки нової митної декларації може встановити наявність чи відсутність рішення про коригування митної вартості товару та погодження декларанта (уповноваженої особи) із митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів, або непогодження із такою митною вартістю, вказаною у рішенні про коригування митної вартості, а також застосування декларантом чи уповноваженою ним особою порядку узгодження митної вартості, визначеної частиною сьомою статті 55 Митного кодексу України, шляхом 1) проставлення відповідних відміток у лівому та правому підрозділах графи 43 "Код МВВ" митної декларації та 2) надання декларантом гарантії шляхом забезпечення сплати різниці між самостійно визначеною сумою митних платежів та сумою митних платежів, що нарахована митним органом та проставлення відповідних відміток у графах 47 "Нарахування платежів" та В "Подробиці розрахунків" митної декларації.

Судом встановлено, що під час подання позивачем первинної митної декларації від 02 травня 2019 року №UA112080/2019/013367 позивачем в графі 12 «Відомість про вартість» зазначено 61940,02; у лівому підрозділі графи 43 "Код МВВ" - «1»; у графі 45 «Коригування» - «61940,02 грн.»; у графі 47 «Нарахування платежів» містяться позначки про сплату видів надходжень до бюджету за кодами 185, 121, 128 та спосіб здійснення таких розрахунків за кодом «02».

05 березня 2019 року позивачем подано до органу доходів і зборів нову митну декларацію №UA112080/2018/013459, в якій в графі 12 «Відомість про вартість» зазначено 106202,41 грн.; у лівому підрозділі графи 43 «Код МВВ» декларантом вказано метод визначення митної вартості товарів - «6», тобто резервний метод; у графі 45 «Коригування» вказано вартість товару «106202,41 грн.»; у графі 47 «Нарахування платежів» митної декларації зазначено види надходжень бюджету, що контролюються митними органами, за кодами 185, 121 та 128 та спосіб здійснення таких розрахунків за кодом «02».

Окрім цього, нова митна декларація №UA112080/2018/013459 від 03 травня 2019 року не містить:

1) у правому підрозділі графи 43 «Код МВВ» порядкового номеру методу визначення митної вартості, який застосований митним органом у прийнятому рішенні про коригування митної вартості товарів;

2) в окремих рядках графи 47 відображення сум: а) митних платежів, нарахованих згідно з митною вартістю, визначеною декларантом, що підлягають сплаті до державного бюджету; б) митних платежів, нарахованих згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; в) різниці між сумами платежів, нарахованих згідно з митною вартістю, визначеною декларантом, та митною вартістю, визначеною митним органом, сплата якої забезпечується шляхом надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України;

3) у графі «В» «Подробиці розрахунків» відомостей про забезпечення сплати митних платежів шляхом надання гарантом фінансової гарантії у вигляді документа та зазначення коду за ЄДРПОУ гаранта та номеру (номерів) відповідних гарантійних документів;

4) спосіб сплати різниці між сумами платежів, нарахованими за митною вартістю, визначеною декларантом, і митною вартістю, визначеною митним органом (в разі внесення грошової застави на відповідний рахунок митного органу), зазначеного кодом розрахунку «55» згідно Класифікатора способів розрахунків.

Отже, проаналізувавши зміст декларації № UA112080/2018/013459 від 03 травня 2019 року, суд дійшов висновку, що декларантом самостійно обраний метод визначення митної вартості - за резервним методом, оскільки у графі 43 вказано метод визначення митної вартості «6» та правий підрозділ цієї графи не заповнений, а також не забезпечено сплату митних платежів шляхом застосування декларантом гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України.

Позивач не скористався правом на випуск товару, що декларується, у вільний обіг шляхом подання нової митної декларації з відповідним змістом, сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Як і не скористався правом подати додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару, що декларується, відповідно до частини восьмої статті 55 Митного кодексу України.

Суд вважає за необхідне зазначити про те, що законодавець чітко визначає способи митного оформлення товару. Тобто у позивача при митному оформленні є право:

1. задекларувати товар за митною вартістю визначеною декларантом;

2. погодитись із коригованою сумую митної вартості визначеною митним органом;

3. випуск імпортованого товару під гарантію відповідно до розділу X Митного кодексу України.

У випадку, який розглядається позивач здійснив митне оформлення імпортованого товару погодившись із коригованою сумую митної вартості, визначеною митним органом та подавши нову митну декларацію.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що такий обраний спосіб позбавляє права позивача стверджувати що рішення Запорізької митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів № UA112080/2019/000045/1 від 03 травня 2019 року, оскільки декларант самостійно погодився з такою вартістю товару.

Суд не приймає до уваги посилання позивача про те, що не він заповнював митну декларацію і йому не було відомо про наслідки таких дій на підставі наступного.

Відповідно до матеріалів справи, митну декларацію № UA112080/2018/013459 від 03 травня 2019 року заповнював митний брокер, за що останній отримує винагороду.

Оскільки, позивачем обрано представника для заповнення митної декларації, то по суті останній виявляє волю ОСОБА_1 , через що твердження позивача спростовуються.

Разом з тим, необхідно вказати на те, що якщо представник діяв не у межах наданих йому довірителем, то це інші правовідносини, у яких митний брокер завдав шкоди ОСОБА_1 .

Таким чином, Запорізька митниця ДФС є поза межами правовідносин позивача та митного брокера.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 фактично погодився із методом визначення митної вартості та митною вартістю товару, зазначених органом доходів і зборів у рішенні про коригування митної вартості товару, вказавши їх у новій митній декларації № UA112080/2018/013459 від 03 травня 2019 року, а тому правовий спір між сторонами щодо узгодження митної вартості припинив існувати з моменту подання нової митної декларації.

Суд зазначає, що після подання позивачем декларації № UA112080/2018/013459 від 03 травня 2019 року та її прийняття митним органом, процедура митного оформлення імпортованого товару фактично завершилась, а спірні рішення про коригування митної вартості товару та карта відмови вичерпали свою юридичну силу.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Правова позиція суду узгоджується з позицією Верховного Суду, яка викладена в постанові суду від 30 жовтня 2018 року у справі №816/2396/17.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини 1 та 2 статті 76 КАС України).

Частинами 1 та 2 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем доведено правомірність його рішень.

Таким чином, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні позовних необхідно відмовити.

Підстави для відшкодування судових витрат у справі відповідно до положень статті 139 КАС України відсутні.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись статтями 2, 77, 78, 139, 241-245 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Запорізької митниці ДФС (69041, м. Запоріжжя, вул. С.Синенка, 12, ) про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити повністю.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 29 липня 2019 року.

Суддя Д.В. Татаринов