Справа № 826/863/18
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

31 липня 2019 року

Київ

справа №826/863/18

адміністративне провадження №К/9901/20943/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гімона М.М.,

суддів: Гусака М.Б., Усенко Є.А.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.10.2018 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.07.2019 у справі №826/863/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправною та скасування податкової вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.10.2018 позов у частині вимог про визнання оскаржуваної податкової вимоги протиправною було задоволено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 352, 00 грн та судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8935, 20 грн.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.02.2019 скасовано рішення суду першої інстанції в частині стягнення на користь позивача понесених нею судових витрат на професійну правничу допомогу та відмовлено у стягненні цих судових витрат. В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 жовтня 2018 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 19.03.2019 постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.02.2019 в частині питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.07.2019 рішення суду першої інстанції в частині стягнення на користь ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5584, 50 гривень скасовано. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

24.07.2019 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі - ДФС), в якій відповідач просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій в частині стягнення з ДФС на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу і прийняти нове рішення про відмову в задоволенні вимог в цій частині.

При вирішенні питання щодо можливості відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.

Однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом (частина третя статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до пункту 6 частини шостої статті 12 КАС України, для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд першої інстанції врахувавши вимоги статей 12, 257, 262 КАС України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників свідчать про те, що ця справа дійсно є незначної складності, а ознаки необхідності розгляду цієї справи виключно за правилами загального позовного провадження, визначені частини четвертої статті 12 КАС України, відсутні.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що вищезгадану касаційну скаргу подано на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Натомість обґрунтовані посилання на існування обставин передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України у касаційній скарзі відсутні та такі обставини не вбачаються з поданих матеріалів касаційної скарги.

Колегія суддів враховує, що ДФС оскаржує судові рішення в частині стягнення судових витрат на правничу допомогу в розмірі 3350, 70 грн з тих підстав, що це є неспівмірним зі складністю справи та обсягом наданих послуг. Натомість, відповідно до частини сьомої статті 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Проте, касаційна скарга не містить обґрунтованих доводів, які б спростовували висновки суду апеляційної інстанції щодо співмірності витрат у розмірі 3350, 70 грн із заявленою ціною позову у даному майновому спорі та відповідності складності малозначної справи.

Згідно пункту 1 частини першої статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 12, 257, 328, 333, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргоюГоловного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.10.2018 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.07.2019 у справі №826/863/18.

Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон

М.Б. Гусак

Є.А. Усенко ,

Судді Верховного Суду