Справа № 500/2332/18
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2019-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/3353/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Продрезерв» на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2019 року в справі №500/2332/18 (головуючий суддя Баранюк А.З., час ухвалення 15:38, повний текст рішення складено 18.02.2019, м. Тернопіль) за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Продрезерв» до Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

встановив:

У листопаді 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Продрезерв» (надалі ТОВ «ВКФ «Продрезерв») звернулося в суд з позовом до Головного управління ДФС у Тернопільській області, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення № від 25.06.2018.

Рішенням від 13 лютого 2019 року Тернопільський окружний адміністративний суд у задоволенні адміністративного позову відмовив повністю.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Продрезерв» подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує на те, що за результатами проведеної перевірки контролюючий орган в акті перевірки не зазначив фактичного опису помилок, які допустив платник податків при визначенні податкового зобов`язання з податку на додану вартість, не дослідив та не встановив, який із показників відображає реальне значення об`єкту оподаткування платника податків за відповідний звітний період, не вивчив відповідну первинну документацію.

Також вказує на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги твердження апелянта про те, що в результаті збою в роботі облікового програмного забезпечення було помилково автоматично сформовано податкові накладні та направлено їх на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН).

Скасувати або вилучити з ЄРПН помилкові накладні неможливо. Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затверджений постановою КМУ від 29.12.2010 №1246, такого не передбачає.

Вказує також на ряд податкових консультацій з питань помилкової реєстрації податкових накладних. Так, відповідно до п. 192.1 ст. 192 ПК України з метою виправлення допущених помилок у податкових накладних платник податку має право скласти розрахунки коригування до них, які також підлягають реєстрації в ЄРПН. Проте відповідно до положень п. 21 Порядку заповнення податкової накладної не допускається виправлення даних щодо складання податкової накладної та її порядкового номера.

Крім того, як вказує апелянт, податковим законодавством не передбачено складання розрахунків коригування до податкових накладних, реєстрація яких зупинена.

З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Головне управління ДФС не скористалася правом подання відзиву на апеляційну скаргу, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що ТОВ «ВКФ «Продрезерв» 31.05.2017 включено до ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

ГУ ДФС у Тернопільській області провело камеральну перевірку даних податкової звітності з податку на додану вартість та даних Єдиного реєстру податкових накладних ТОВ «ВКФ «Продрезерв» за період з 23.11.2017 по 30.04.2018, за результатами якої складено акт від 16.05.2018 № 2946/19-00-12-07/41366702 (а. с. 90-91).

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (далі ПК України), а саме - порушено граничні терміни реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з наведеною в акті перевірки таблицею.

Так, позивачем зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні:

від 23.11.2017 №11 на суму 166685,00 грн. зареєстрована в ЄРПН 09.01.2018 (а. с. 20, 21);

від 04.12.2017 №3 на суму 309876,00 грн. зареєстрована в ЄРПН 05.01.2018 (а. с. 22, 23);

від 05.12.2017 №2 на суму 335865,60 грн. зареєстрована в ЄРПН 10.01.2018 (а. с. 24, 25);

від 05.12.2017 №4 на суму 31487,40 грн, зареєстрована в ЄРПН 10.01.2018 (а. с. 26, 27);

від 06.12.2017 №5 на суму 275139,90 грн. зареєстрована в ЄРПН 10.01.2018 (а. с. 28, 29);

від 07.12.2017 №6 на суму 151272,80 грн. зареєстрована в ЄРПН 10.01.2018 (а. с. 30, 31);

від 07.12.2017 №7 на суму 226909,20 грн. зареєстрована в ЄРПН 10.01.2018 (а. с. 32, 33);

від 07.12.2017 №8 на суму 191340,10 грн. зареєстрована в ЄРПН 10.01.2018 (а. с. 34, 35);

від 09.12.2017 №9 на суму 213063,12 грн. зареєстрована в ЄРПН 10.01.2018 (а. с. 36, 37);

від 10.12.2017 №10 на суму 335865,60 грн. зареєстрована в ЄРПН 10.01.2018 (а. с. 38, 39);

від 10.12.2017 №11 на суму 335865,60 грн. зареєстрована в ЄРПН 10.01.2018 (а. с. 40, 41);

від 11.12.2017 №13 на суму 335865,60 грн. зареєстрована в ЄРПН 10.01.2018 (а. с. 42, 43);

від 12.12.2017 №15 на суму 128948,40 грн. зареєстрована в ЄРПН 10.01.2018 (а. с. 44, 45);

від 12.12.2017 №16 на суму 242986,10 грн. зареєстрована в ЄРПН 10.01.2018 (а. с. 46-47, 48); від 12.12.2017 №25 на суму 335865,60 грн. зареєстрована в ЄРПН 11.01.2018 (а. с. 49, 50);

від 26.12.2017 №26 на суму 240028,48 грн. зареєстрована в ЄРПН 30.01.2018 (а. с. 51-52, 53); від 02.01.2018 №3 на суму 316859,92 грн. зареєстрована в ЄРПН 06.02.2018 (а. с. 54, 55);

від 01.02.2018 №9 на суму 9255,00 грн. зареєстрована в ЄРПН 15.03.2018 (а. с. 56, 57);

від 03.02.2018 №2 на суму 16896,00 грн, зареєстрована в ЄРПН 14.03.2018 (а. с. 58, 59);

від 12.02.2018 №3 на суму 1875,68 грн. зареєстрована в ЄРПН 14.03.2018 (а. с. 60, 61);

від 15.02.2018 №4 на суму 2468,00 грн. зареєстрована в ЄРПН 14.03.2018 (а. с. 62, 63);

від 23.03.2018 №33 на суму 3085,00 грн. зареєстрована в ЄРПН 30.04.2018 (а. с. 64, 65);

від 16.03.2018 №9 на суму 168960,00 грн. зареєстрована в ЄРПН 30.04.2018 (а. с. 66, 67).

На підставі зазначеного вище акта перевірки від 16.05.2018 ГУ ДФС у Тернопільській області винесено податкове повідомлення-рішення від 25.06.2018 № із додатком, яким до ТОВ «ВКФ «Продрезерв» застосовано штраф у розмірі 454314,91 грн. за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних (а. с. 13, 93).

Не погодившись із вказаним вище податковим повідомленням рішенням, ТОВ «ВКФ «Продрезерв» подало до ДФС України заперечення на нього № 09 від 07.08.2018, у якому вказало, що контролюючий орган не зазначив в Акті перевірки фактичного опису помилок, які допустив платник податків при визначенні податкового зобов`язання з податку на додану вартість (а. с. 14-15).

За результатами розгляду зазначеної скарги ДФС України прийняла рішення № 33069/6/99-99-11-03-01-25 від 09.10.2018, яким оскаржуване податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скарга без задоволення (а. с. 16-19).

Вважаючи винесене ГУ ДФС у Тернопільській області податкове повідомлення рішення № від 25.06.2018 протиправним, ТОВ «ВКФ «Продрезерв» звернулося до суду із даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції керувався тим, що позивач порушив норми податкового законодавства щодо строків реєстрації податкових накладних, а тому податковим органом правомірно застосовано штрафні санкції за такі порушення відповідно до податкового повідомлення рішення № від 25.06.2018.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає ПК України.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального (підпункт 75.1.1).

Тобто, об`єктом камеральної перевірки за положеннями цієї норми є, серед іншого, дані Єдиного реєстру податкових накладних.

Особливості камеральної перевірки з огляду на положення статті 76 Податкового кодексу України полягають у тому, що для її проведення не потрібен наказ керівника податкового органу або інший спеціальний дозвіл чи направлення, не потрібно згоди платника податків, а також його присутності. Метою камеральної перевірки є виявлення в поданій звітності, інших даних систем електронного адміністрування, зокрема, Єдиного реєстру податкових накладних, арифметичних та/або методологічних помилок, або інших відомостей, які призвели до заниження/завищення податкових зобов`язань або свідчать про допущені платником податків порушення термінів, порядку реєстрації податкових накладних, акцизних накладних або про неподання (несвоєчасне подання) податкової звітності, відповідальність за що передбачена статтями 120, 120-1, 120-2 Податкового кодексу України.

Відповідно до абз. 2 підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Отже, предметом камеральної перевірки, в розумінні зазначеної вище норми, охоплюються питання своєчасності реєстрації податкових накладних.

Виявлення контролюючим органом цього порушення не потребує наявності будь-яких документів платника податку або необхідності витребувати такі в останнього, достатніми є дані Єдиного реєстру податкових накладних, дані податкових декларацій та дані системи електронного адміністрування податку на додану вартість.

А тому колегія суддів відхиляє посилання товариства на порушення, допущені контролюючим органом в процесі проведення перевірки, зокрема, не дослідження первинної документації, оскільки предметом камеральної перевірки було не своєчасність подання позивачем податкової декларації з податку на додану вартість, правильність її заповнення та наявність всіх обов`язкових реквізитів, а дотримання термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Порядок складання податкової накладної, порядок її реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних регламентовано статтею 201 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Так, згідно з пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України порушення платниками ПДВ граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям-платникам ПДВ, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в ЄРПН, встановлених ст. 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників ПДВ, на яких відповідно вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

- 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

- 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів.

Матеріалами справи підтверджується, що перераховані в акті перевірки податкові накладні, копії яких долучено до матеріалів справи, зареєстровані в ЄРПН з порушенням граничних термінів реєстрації від 5 календарних днів до 25 календарних днів.

При цьому позивач покликається на збій в роботі облікового програмного забезпечення, в результаті чого було помилково автоматично сформовано податкові накладні та направлено їх на реєстрації.

Проте суд першої інстанції обґрунтовано відхилив вказані покликання позивача як необґрунтовані, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази складення та направлення позивачем до податкового органу розрахунку коригування до податкових накладних, як цього вимагають приписи ст. 192.1 ПК України, а також ні у адміністративному позові, ні в апеляційній скарзі позивач не зазначає, в чому саме полягає помилка при формуванні та направленні на реєстрацію в ЄРПН податкових накладних.

А тому, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для застосування до позивача штрафних санкцій, передбачених ст. 120-1 ПК України, за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних, а, відтак, і правомірність винесення оскаржуваного податкового повідомлення рішення № від 25.06.2018, яким застосовано штрафні санкції, розмір яких відповідає санкції п.120-1.1 ст.120-1 ПК України.

Недоречним вважає колегія суддів посилання апелянта на податкові консультації щодо неможливості формування розрахунків коригування до податкових накладних, реєстрація яких зупинена, оскільки в даному випадку всі податкові накладні були прийняті податковим органом, що підтверджується долученими до матеріалів справи квитанціями.

Наведені вище обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Колегія суддів також звертає увагу на положення Рішення Європейського суду з прав людини від 09 грудня 1994 року Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) щодо оцінки аргументів учасників справи: Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 243, 310, 315, 316, 321, 322 , 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Продрезерв» залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2019 року в справі №500/2332/18 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 30.07.2019.