Справа № 826/14371/18
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

31 липня 2019 року м. Київ№ 826/14371/18
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І., розглянувши у порядку письмового провадження питання щодо закриття провадження в частині позовних вимог у справі

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-

комунального господарства України,

треті особи без 1. Державне підприємство «УкрНДПІцивільбуд»,

самостійних вимог 2. Державне підприємство «Український державний науково-

на предмет спору дослідний інститут проектування міст «Діпромісто»

імені Ю.М. Білоконя,

3. Державне підприємство «Укрархбудінформ»,

4. Державне підприємство «Науково-дослідний інститут

будівельного виробництва»,

про визнання протиправними та скасування пункту 11 розділу ІІ Розподілу обов`язків, наказу №87 від 11 квітня 2018 року, наказу №100 від 23 квітня 2018 року, визнання протиправними дій, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України (далі - Мінрегіон України) та з урахуванням поданих заяв про зміну позовних вимог від 03, 22 жовтня, 09 листопада 2018 року остаточно просив суд:

- визнати протиправним та скасувати пункт 11 Розділу ІІ Розподілу обов`язків між першим заступником Міністра, заступниками Міністра та заступником Міністра з питань європейської інтеграції, затвердженого наказом Мінрегіону України №73 від 28 березня 2018 року «Про розподілу обов`язків та повноважень між Віце-прем`єр-міністром України - Міністром Мінрегіону України, першим заступником Міністра, заступниками Міністра та заступником Міністра з питань європейської інтеграції», яким передбачено, що заступник Міністра Парцхаладзе Л.Р. «затверджує (погоджує) будівельні норми»;

- визнати протиправним та скасувати наказ Мінрегіону України №87 від 11 квітня 2018 року «Про затвердження, внесення змін до державних будівельних норм та визнання їх такими, що втратили чинність»;

- визнати протиправним та скасувати наказ Мінрегіону України від 23 квітня 2018 року №100 про затвердження Державних будівельних норм Б.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій»;

- визнати протиправними дії Мінрегіонбуду України щодо включення в пункт 6.1.3 Державних будівельних норм Б.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій» тексту наступного змісту: «Максимально допустима висота* (поверховість) житлової забудови визначається від чисельності населення та класифікації населеного пункту, з врахуванням встановлених обмежень щодо охорони культурної спадщини, а саме:

- сільські населені пункти чисельністю до 1 тис. осіб - виключно садибна забудова;

- сільські населені пункти чисельністю понад 1 тис. осіб - садибна забудова та

багатоквартирні житлові будинки висотою до 12м (до 4-х поверхів включно);

- селища (селища міського типу) - садибна забудова та багатокварь житлові будинки

висотою до 15м (до 5 поверхів включно);

- міста чисельністю до 50 тис. осіб включно - садибна забудова та багатоквартирні

житлові будинки висотою до 27м (до 9-ти поверхів включно);

-міста чисельністю понад 50 до 100 тис. осіб включно - садибна забудова та

багатоквартирні житлові будинки висотою до 48 м (до 16-ти поверхів включно);

- міста чисельністю понад 100 тис. осіб - висотність багатоквартирної житлової забудови встановлюється містобудівною документацією;

* Висота визначається без врахування шатрової покрівлі у разі її влаштування.

Примітка. У разі будівництва об`єкта на складному рельєфі висота визначається з врахуванням цокольного поверху.

Багатоквартирна забудова».

- визнати протиправним та нечинним текст пункту 6.1.3 Державних будівельних норм Б.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій», затверджений наказом Мінрегіону України від 23 квітня 2018 року №100, а саме: «Максимально допустима висота* (поверховість) житлової забудови визначається від чисельності населення та класифікації населеного пункту, з врахуванням встановлених обмежень щодо охорони культурної спадщини, а саме:

- сільські населені пункти чисельністю до 1 тис. осіб - виключно садибна забудова;

- сільські населені пункти чисельністю понад 1 тис. осіб - садибна забудова та

багатоквартирні житлові будинки висотою до 12м (до 4-х поверхів включно);

- селища (селища міського типу) - садибна забудова та багатокварь житлові будинки висотою до 15м (до 5 поверхів включно);

- міста чисельністю до 50 тис. осіб включно - садибна забудова та багатоквартирні житлові будинки висотою до 27м (до 9-ти поверхів включно);

-міста чисельністю понад 50 до 100 тис. осіб включно - садибна забудова та

багатоквартирні житлові будинки висотою до 48 м (до 16-ти поверхів включно);

- міста чисельністю понад 100 тис. осіб - висотність багатоквартирної житлової забудови встановлюється містобудівною документацією;

* Висота визначається без врахування шатрової покрівлі у разі її влаштування.

Примітка. У разі будівництва об`єкта на складному рельєфі висота визначається з врахуванням цокольного поверху.

Багатоквартирна забудова».

Як зазначає позивач у позові, з прийняттям зазначеної редакції пункту 6.1.3 Державних будівельних норм Б.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій» відповідач застосував дискримінаційний підхід осіб у залежності від місця проживання, знаходження об`єкту будівництва та типу населеного пункту, через що він не може здійснювати будівництво житлових будинків вище чотирьох поверхів.

Тобто, оскаржуваним наказом №100 від 23 квітня 2018 року, яким затверджено ДБН Б.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій», на думку позивача передбачено обмеження у реалізації громадянами прав володіння, користування та розпорядження своїм майном, що суперечить Конституції України, Конвенції з прав людини і основоположних свобод та Протоколам до неї, нормам Цивільного кодексу України.

Окрім іншого, позивач вважає, що відповідачем порушений порядок розробки ДБН Б.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій», оскільки текст пункту 6.1.3 внесений вже після узгодження остаточної редакції ДБН, не проходив розробку КО «Інститут Генерального плану м. Києва», обговорення з громадськістю, чим порушено статтю 10 Закону України «Про будівельні норми» та постанову Кабінету Міністрів України №543 від 30 червня 2010 року «Про затвердження Порядку розроблення, погодження, затвердження, внесення змін до будівельних норм та визнання їх такими, що втратили чинність».

Ухвалою суду від 07 вересня 2018 року відкрито провадження у справі, визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 10 вересня 2018 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову.

Від відповідача 26 вересня 2018 року надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 08 жовтня 2018 року задоволено клопотання представника відповідача про залучення до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору Державне підприємство «Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «Діпромісто» імені Ю.М. Білоконя, Державного підприємства «Укрархбудінформ», Державного підприємства «Науково-дослідний інститут будівельного виробництва».

В засіданні 28 березня 2019 року представники позивача та відповідача надали свої пояснення, суд з урахуванням думки сторін ухвалив продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Оцінивши наявні у справі документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, судом встановлено наступне.

У провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва знаходилася справа №826/13433/18 за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Фірма «Хмельницькбуд» до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, за участю третіх осіб - Державного підприємства «Укрархбудінформ» та ДП «Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «ДНІПРОМІСТО» ім. Ю.М. Білоконя», про визнання протиправним та нечинним наказу.

Предметом розгляду зазначеної адміністративної справи №826/13433/18 стала законність/ протиправність наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 23 квітня 2018 року № 100 «Про затвердження ДБН Б. 2.2-12:2018 «Планування і забудова територій».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 грудня 2018 року у справі №826/13433/18 адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з рішенням від 13 грудня 2018 року у зазначеній справі, Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України подало апеляційну скаргу.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2019 року апеляційну скаргу задоволено частково, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 грудня 2018 року скасовано, адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Фірма «Хмельницькбуд» задоволено, визнано наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 23 квітня 2018 року № 100 «Про затвердження ДБН Б. 2.2-12:2018 «Планування і забудова територій» протиправним та нечинним.

Постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2019 року набрала законної сили у день її прийняття.

Отже, наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 23 квітня 2018 року № 100 «Про затвердження ДБН Б. 2.2-12:2018 «Планування і забудова територій», який складає частину предмету розгляду і у даній адміністративній справі №826/14371/18, вже визнано протиправним та нечинним за рішенням суду.

Відповідно до підпункту 6 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо щодо оскарження нормативно правових актів суб`єктів владних повноважень чи окремих їх положень, якщо оскаржуваний нормативно-правовий акт або відповідні його положення визнано протиправними і нечинними рішенням суду, яке набрало законної сили.

За таких обставин суд вбачає підстави для закриття провадження у даній справі в частині позовних вимог щодо:

- визнання протиправним та скасування наказу Мінрегіону України від 23 квітня 2018 року №100 про затвердження Державних будівельних норм Б.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій»;

- визнання протиправними дій Мінрегіонбуду України щодо включення в пункт 6.1.3 Державних будівельних норм Б.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій» тексту наступного змісту: «Максимально допустима висота* (поверховість) житлової забудови визначається від чисельності населення та класифікації населеного пункту, з врахуванням встановлених обмежень щодо охорони культурної спадщини, а саме:

- сільські населені пункти чисельністю до 1 тис. осіб - виключно садибна забудова;

- сільські населені пункти чисельністю понад 1 тис. осіб - садибна забудова та

багатоквартирні житлові будинки висотою до 12м (до 4-х поверхів включно);

- селища (селища міського типу) - садибна забудова та багатокварь житлові будинки висотою до 15м (до 5 поверхів включно);

- міста чисельністю до 50 тис. осіб включно - садибна забудова та багатоквартирні житлові будинки висотою до 27м (до 9-ти поверхів включно);

-міста чисельністю понад 50 до 100 тис. осіб включно - садибна забудова та

багатоквартирні житлові будинки висотою до 48 м (до 16-ти поверхів включно);

- міста чисельністю понад 100 тис. осіб - висотність багатоквартирної житлової забудови встановлюється містобудівною документацією;

* Висота визначається без врахування шатрової покрівлі у разі її влаштування.

Примітка. У разі будівництва об`єкта на складному рельєфі висота визначається з врахуванням цокольного поверху.

Багатоквартирна забудова».

- визнання протиправним та нечинним тексту пункту 6.1.3 Державних будівельних норм Б.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій», затверджений наказом Мінрегіону України від 23 квітня 2018 року №100, а саме: «Максимально допустима висота* (поверховість) житлової забудови визначається від чисельності населення та класифікації населеного пункту, з врахуванням встановлених обмежень щодо охорони культурної спадщини, а саме:

- сільські населені пункти чисельністю до 1 тис. осіб - виключно садибна забудова;

- сільські населені пункти чисельністю понад 1 тис. осіб - садибна забудова та

багатоквартирні житлові будинки висотою до 12м (до 4-х поверхів включно);

- селища (селища міського типу) - садибна забудова та багатокварь житлові будинки висотою до 15м (до 5 поверхів включно);

- міста чисельністю до 50 тис. осіб включно - садибна забудова та багатоквартирні житлові будинки висотою до 27м (до 9-ти поверхів включно);

-міста чисельністю понад 50 до 100 тис. осіб включно - садибна забудова та

багатоквартирні житлові будинки висотою до 48 м (до 16-ти поверхів включно);

- міста чисельністю понад 100 тис. осіб - висотність багатоквартирної житлової забудови встановлюється містобудівною документацією;

* Висота визначається без врахування шатрової покрівлі у разі її влаштування.

Примітка. У разі будівництва об`єкта на складному рельєфі висота визначається з врахуванням цокольного поверху.

Багатоквартирна забудова».

Згідно частини другої статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України суд роз`яснює позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Згідно частини другої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Позиваючись до суду, ОСОБА_1 згідно квитанції №7 від 04 вересня 2018 року сплатив 704,80 грн. судового збору. Зазначену суму слід повернути позивачу з Державного бюджету України.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 238-239, 241, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Закрити провадження у справі №826/14371/18 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово- комунального господарства України, треті особи без самостійних вимог на предмет спору- Державне підприємство «УкрНДПІцивільбуд», Державне підприємство «Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «Діпромісто» імені Ю.М. Білоконя, Державне підприємство «Укрархбудінформ», Державне підприємство «Науково-дослідний інститут будівельного виробництва», про визнання протиправними та скасування пункту 11 розділу ІІ Розподілу обов`язків, наказу №87 від 11 квітня 2018 року, наказу №100 від 23 квітня 2018 року, визнання протиправними дій в частині позовних вимог щодо:

- визнання протиправним та скасування наказу Мінрегіону України від 23 квітня 2018 року №100 про затвердження Державних будівельних норм Б.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій»;

- визнання протиправними дії Мінрегіонбуду України щодо включення в пункт 6.1.3 Державних будівельних норм Б.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій» тексту наступного змісту: «Максимально допустима висота* (поверховість) житлової забудови визначається від чисельності населення та класифікації населеного пункту, з врахуванням встановлених обмежень щодо охорони культурної спадщини, а саме:

- сільські населені пункти чисельністю до 1 тис. осіб - виключно садибна забудова;

- сільські населені пункти чисельністю понад 1 тис. осіб - садибна забудова та

багатоквартирні житлові будинки висотою до 12м (до 4-х поверхів включно);

- селища (селища міського типу) - садибна забудова та багатокварь житлові будинки висотою до 15м (до 5 поверхів включно);

- міста чисельністю до 50 тис. осіб включно - садибна забудова та багатоквартирні житлові будинки висотою до 27м (до 9-ти поверхів включно);

-міста чисельністю понад 50 до 100 тис. осіб включно - садибна забудова та

багатоквартирні житлові будинки висотою до 48 м (до 16-ти поверхів включно);

- міста чисельністю понад 100 тис. осіб - висотність багатоквартирної житлової забудови встановлюється містобудівною документацією;

* Висота визначається без врахування шатрової покрівлі у разі її влаштування.

Примітка. У разі будівництва об`єкта на складному рельєфі висота визначається з врахуванням цокольного поверху.

Багатоквартирна забудова».

- визнання протиправним та нечинним тексту пункту 6.1.3 Державних будівельних норм Б.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій», затверджений наказом Мінрегіону України від 23 квітня 2018 року №100, а саме: «Максимально допустима висота* (поверховість) житлової забудови визначається від чисельності населення та класифікації населеного пункту, з врахуванням встановлених обмежень щодо охорони культурної спадщини, а саме:

- сільські населені пункти чисельністю до 1 тис. осіб - виключно садибна забудова;

- сільські населені пункти чисельністю понад 1 тис. осіб - садибна забудова та

багатоквартирні житлові будинки висотою до 12м (до 4-х поверхів включно);

- селища (селища міського типу) - садибна забудова та багатокварь житлові будинки висотою до 15м (до 5 поверхів включно);

- міста чисельністю до 50 тис. осіб включно - садибна забудова та багатоквартирні житлові будинки висотою до 27м (до 9-ти поверхів включно);

-міста чисельністю понад 50 до 100 тис. осіб включно - садибна забудова та

багатоквартирні житлові будинки висотою до 48 м (до 16-ти поверхів включно);

- міста чисельністю понад 100 тис. осіб - висотність багатоквартирної житлової забудови встановлюється містобудівною документацією;

* Висота визначається без врахування шатрової покрівлі у разі її влаштування.

Примітка. У разі будівництва об`єкта на складному рельєфі висота визначається з врахуванням цокольного поверху.

Багатоквартирна забудова».

2. Роз`яснити ОСОБА_1 , що повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

3. Повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , тел. НОМЕР_2 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири грн. 80 коп.) з Державного бюджету України.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.І. Келеберда