Справа № 824/573/19-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2019-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 р. м. Чернівці Справа № 824/573/19-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Анісімова О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом заступника військового прокурора Чернівецького гарнізону Покори Костянтина Вікторовича, який подано в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів, -

В С Т А Н О В И В:
І. РУХ СПРАВИ

1.1. Заступник військового прокурора Чернівецького гарнізону Покора Костянтин Вікторович (далі Прокурор) діючи в інтересах держави в особі Міністерства оборони України (далі позивач-1), Військової частини НОМЕР_1 (далі позивач-2) звернувся до суду із адміністративним позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач), в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 безпідставно отримані кошти на загальну суму 28909,54 грн.

1.2. Ухвалою суду від 03.06.2019 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

2.1. Відповідач, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходив військову службу на посаді водія автомобільного відділення взводу забезпечення роти матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 .

2.2. 16.01.2017 року відповідач самовільно залишив розташування військової частини та вибув до свого постійного місця проживання. Наказом командира військової частини-польова пошта НОМЕР_2 від 16.01.2017 року №25 призначено службове розслідування з метою встановлення причин та обставин відсутності на військовій службі солдата за контрактом ОСОБА_1 . За результатами службового розслідування наказом командира військової частини-польова пошта НОМЕР_2 від 26.01.2017 року №17 відповідача знято з продовольчого забезпечення та призупинено виплату грошового забезпечення з 16.01.2017 року. Однак, відповідачу в період січень-травень 2017 року виплачувалась грошове забезпечення в загальній сумі 28909,54 грн.

2.3. Прокурор вважає, що таке нарахування грошового забезпечення є безпідставним, що обумовило звернення до суду із цим позовом.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

3.1. Прокурор, у поданій до суду позовній заяві, зазначає, що Міністерство оборони України та Військова частина НОМЕР_1 , маючи відповідні правомочності для захисту інтересів держави шляхом звернення до суду, всупереч цим інтересам, за захистом до суду не звернулись, надані їм повноваження не використовували, належних інших заходів з метою забезпечення надходження коштів до Державного бюджету України не вжили. Листом Північного територіального юридичного управління Міністерства оборони України від 28.08.2018 року № 332, повідомлено про невжиття заходів представницького характеру щодо повернення коштів до державного бюджету, тим самим, підтвердивши нездійснення захисту інтересів держави.

3.2. Разом з цим, Прокурор вказує, що не стягнення безпідставно отриманих коштів з відповідача негативного впливає на своєчасність виплати грошового забезпечення військовослужбовцям та заробітної плати службовцям Збройних Сил України, які проходять службу та працюють у військовій частині НОМЕР_1 , що у свою чергу суттєво порушує інтереси членів їх сімей, завдає прямої шкоди інтересам держави.

3.3. Відповідач правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався, хоча ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження в адміністративній справі було направлено йому на офіційну адресу 04.06.2019 року та вручено особисто 07.06.2019 року, що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим поштовим відправленням. У зв`язку із цим, суд, керуючись положеннями частини 6 статті 162 КАС України, вирішує справу за наявними матеріалами.

IV. ЗАЯВИ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

4.1. Заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило.

4.2. Міністерство оборони України та Військова частина НОМЕР_1 свою позицію щодо позову не висловили.

V. ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

5.1. 17.03.2016 року Міністерство оборони України в особі командира військової частини пп НОМЕР_3 з одного боку та громадянин України ОСОБА_1 з іншого боку уклали контракт про проходження останнім військової служби в Збройних Силах України (а.с. 70-73).

5.2. Згідно витягу з наказу командира військової частини-польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 31.05.2016 року № 104 солдата ОСОБА_1 з 31.05.2016 року зараховано до списків особового складу військової частини-польова пошта НОМЕР_2 , на всі види забезпечення (а.с. 32).

5.3. Як вбачається із матеріалів справи, 16.01.2017 року відповідач самовільно залишив розташування військової частини та вибув до свого постійного місця проживання.

5.4. Наказом командира військової частини-польова пошта НОМЕР_2 Про призначення службового розслідування по факту відсутності на військовій службі солдата ОСОБА_1 від 16.01.2017 року №25 призначено службове розслідування з метою встановлення причин та обставин відсутності на військовій службі солдата за контрактом ОСОБА_1 (а.с. 20).

5.5. На підставі складеного за результатами службового розслідування акта службового розслідування, наказом командира військової частини-польова пошта НОМЕР_2 Про результати проведення службового розслідування по факту відсутності на військовій службі солдата ОСОБА_1 від 27.01.2017 року №48 відповідачу за порушення статей 6, 11, 12, 14, 16, 127 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України оголошено сувору догану, а також за самовільне залишення частини з 16.01.2017 року позбавлено грошової премії та щомісячної грошової винагороди в повному обсязі (а.с. 21-31).

5.6. Згідно витягу з наказу командира військової частини-польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 26.01.2017 року № 17 відповідача знято з продовольчого забезпечення та призупинено виплату грошового забезпечення з 16.01.2017 року (а.с. 33).

5.7. У подальшому, 29.03.2017 року вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці відповідач визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за частиною 3 статті 408 КК України і за його вчинення призначено покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки (а.с. 18-19).

5.8. Разом з цим, згідно відомостей про грошове забезпечення військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 та довідки-розрахунку переплати грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з січня по травень 2017 року відповідачу виплачувалось грошове забезпечення в загальній сумі 28909,54 грн. (а.с. 34-53, 77), а саме:

- за січень 2017 року 828,38 грн.;

- за лютий 2017 року 7003,74 грн.;

- за березень 2017 року 7003,74 грн.;

- за квітень 2017 року 7003,74 грн.;

- за травень 2017 року 7069,94 грн.

5.9. Військовий прокурор Чернівецького гарнізону у відповідності до вимог статті 23 Закону України Про прокуратуру 17.08.2018 року з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави та отримання інформації чи вживалися заходи представницького характеру щодо стягнення з ОСОБА_1 безпідставно отриманих коштів на суму 28909,54 грн. звернувся з листом №02-2193вих.-18 до Міністерства Оборони України та листом №02-2194вих.-18 до Військової частини НОМЕР_1 (а.с. 13, 15).

5.10. За результатами опрацювання вищевказаного листа Північне територіальне юридичне управління Міністерства оборони України листом від 28.08.2018 року № 332 повідомило, що протягом 2017-2018 років стягнення безпідставно отриманих коштів з ОСОБА_1 . Міністерством оборони України не проводилось (а.с. 14).

VІ. ПОЗИЦІЯ СУДУ

6.1. Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

6.2. У даній справі позов пред`явлено заступником військового прокурора Чернівецького гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Військової частини НОМЕР_1 . А тому, суд перевірить наявність підстав для звернення Прокурора з позовом та надасть їм відповідну оцінку.

6.3. Так, згідно частини 3 статті 53 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

6.4. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу (частина 4 статті 53 КАС України).

6.5. Разом з тим, частиною 3 статті 23 Закону України Про прокуратуру від 14.10.2014 року № 1697-VII визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

6.6. Аналіз частин 3 та 4 статті 53 КАС України у взаємозв`язку з частиною 3 статті 23 Закону України Про прокуратуру дає підстави вважати, що участь прокурора в судовому процесі в судах загальної юрисдикції стає можливою за умови, крім іншого, обґрунтування підстав для звернення до суду, а саме нездійснення або неналежного здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або підтвердження відсутності такого органу.

6.7. З матеріалів справи судом встановлено (див. пункти 5.9-5.10 рішення), що Військовою прокуратурою Чернівецького гарнізону 17.08.2018 року на адресу Міністерства оборони України та Військової частини НОМЕР_1 , з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави, направлялися звернення щодо надання інформації про вжиті заходи представницького характеру щодо стягнення з ОСОБА_1 безпідставно отриманих коштів на суму 28909,54 грн. При цьому, Міністерство оборони України листом від 28.08.2018 року № 332 повідомило Військову прокуратуру Чернівецького гарнізону, що протягом 2017-2018 років стягнення безпідставно отриманих коштів з ОСОБА_1 . Міністерством оборони України не проводилось.

6.8. Разом з цим, згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

6.9. Так, у поданому до суду позові Прокурором доведено необхідності захисту інтересів держави саме прокурором, а також обґрунтовано підстави звернення до суду від імені суб`єктів владних повноважень (в нашому випадку Міністерства оборони та Військової частини НОМЕР_1 ), до компетенції яких віднесені відповідні повноваження, з наданням належних доказів, які підтверджують встановлення прокурором наявності підстав для представництва у відповідності до статті 23 Закону України Про прокуратуру.

6.10. Враховуючи зазначене, суд вважає, що звернення заступника військового прокурора Чернівецького гарнізону з даним позовом є обґрунтованим та таким що відповідає меті представництва інтересів держави в суді.

Щодо стягнення коштів з відповідача суд зазначає наступне.

6.11. Відповідно до частин 1 та 4 статті 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25 березня 1992 року № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

6.12. Спеціальним законом, який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 року №2011-XII (далі Закон №2011-XII).

6.13. Частиною 1 статті 9 Закону №2011-XII визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

6.14. До складу грошового забезпечення військовослужбовців входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (частина 2 статті 9 Закону №2011-XII).

6.15. Відповідно до частини 4 статті 9 вказаного Закону грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

6.16. Так, згідно пункту 15 Розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, грошове забезпечення не виплачується, серед іншого, за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше. Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення. Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

6.17. Як встановлено судом вище, 16.01.2017 року відповідач самовільно залишив розташування військової частини та вибув до свого постійного місця проживання. Відповідно до наказу командира військової частини-польова пошта НОМЕР_2 Про призначення службового розслідування по факту відсутності на військовій службі солдата ОСОБА_1 від 16.01.2017 року №25 призначено службове розслідування, яким встановлено, що солдат військової служби за контрактом ОСОБА_1 з 16.01.2017 року та на момент завершення розслідування був відсутній на військовій службі, тим самим порушив вимоги Статутів Збройних Сил України, та проводив службовий час на власний розсуд. Окрім цього, запропоновано притягнути ОСОБА_1 до відповідальності та припинити виплати грошового забезпечення (а.с. 20-24).

6.18. Зазначене стало підставою для оголошення відповідачу суворої догани та позбавлення з 16.01.2017 року грошової премії і щомісячної грошової винагороди в повному обсязі (а.с. 21-31), при цьому його знято наказом командира військової частини-польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 26.01.2017 року № 17 з продовольчого забезпечення та призупинено виплату грошового забезпечення з 16.01.2017 року (а.с. 33).

Аналізуючи викладене у своїй сукупності, слід прийти до висновку, що ОСОБА_1 не мав права на отримання грошового забезпечення як військовослужбовець.

6.19. Натомість, всупереч зазначеному, відповідачу в період з січня по травень 2017 року виплачувалось грошове забезпечення в загальній сумі 28909,54 грн. (а.с. 34-53, 77), а саме: за січень 2017 року 828,38 грн.; за лютий 2017 року 7003,74 грн.; за березень 2017 року 7003,74 грн.; за квітень 2017 року 7003,74 грн.; за травень 2017 року 7069,94 грн.

6.20. Факт переплати ОСОБА_1 грошового забезпечення у сумі 28909,54 грн. став у липні 2017 року предметом службового розслідування по Військовій частині НОМЕР_1 , яким встановлено причину такої переплати грошового забезпечення, а саме не виконання належним чином своїх посадових обов`язків провідним бухгалтером фінансово-економічної служби військової частини сержантом ОСОБА_2 , помічником командира частини з фінансово-економічної роботи начальником служби капітаном ОСОБА_3 та заступником начальника штабу з мобілізаційної роботи майором ОСОБА_4 . За результатами проведення службового розслідування, наказом командира Військової частини НОМЕР_1 Про результати проведення службового розслідування по факту переплати грошового забезпечення солдату ОСОБА_1 від 28.07.2017 року №223 вказаним особам оголошено догану та зобов`язано відраховувати з їх грошового забезпечення по 20% до повного погашення передплачених коштів (а.с. 60-63).

При цьому варто зазначити, що наказом командира Військової частини НОМЕР_1 Про результати проведення службового розслідування по факту переплати грошового забезпечення солдату ОСОБА_1 від 28.07.2017 року №223 винних осіб зобов`язано відшкодувати суму переплати, яка складає 21779,20 грн., що є не вірним оскільки така переплата складає 28909,54 грн. Враховуючи зміст цього наказу, в даному разі допущено арифметичну помилку, яку необхідно виправити, шляхом внесення змін до нього.

6.21. Не спростовуючи факту неправомірної виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення у сумі 28909,54 грн., суд зазначає наступне.

6.22. Так, у позовній заяві прокурор зазначає, що вказана переплата коштів ОСОБА_1 є рахунковою помилкою, а тому з врахуванням положень статей 1212, 1213, 1215 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) вони підлягають поверненню, як безпідставно набуте майно.

6.23. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1215 ЦК України (далі ЦК України), не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

6.24. По своїй правовій природі грошове забезпечення військовослужбовців прирівнюється до заробітної плати, а отже за загальним правилом не підлягає поверненню як безпідставно набуте майно, за винятком наявності рахункової помилки або недобросовісних дій з боку відповідача.

6.25. У позовній заяві Прокурор жодних обґрунтувань щодо недобросовісних дій з боку відповідача не зазначає, при цьому суд в ході судового розгляду також їх не виявив. Окрім цього необхідно відмітити, що грошове забезпечення ОСОБА_1 здійснювалось шляхом перерахування коштів на його картковий рахунок, що свідчить про відсутність з ним контакту у підрозділі, уповноваженого за нарахування та виплату заробітної плати.

Щодо рахункової помилки.

6.26. Чинне законодавство України не містить визначення поняттю «рахункова помилка», натомість судова практика надала такому поняттю визначення зокрема в постанові від 20.06.2018 року, у справі №501/2500/15-ц, яке суд застосовує у цій справі. Процитуємо пункт наведеної постанови:

«Згідно з пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 Про практику застосування судами законодавства про оплату праці до лічильних (рахункових) помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Не можуть вважатися ними не пов`язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів, що має місце по даній справі. Це може бути, наприклад, отримання неправильного підсумку при складанні, невірне написання суми, помилки при введенні початкових даних в комп`ютерну програму, які не вимагають правової оцінки. Таким чином, рахункова помилка - це результат неправильного застосування правил арифметики, - не більш того. Різновидом лічильної помилки може бути, наприклад, отримання неправильного результату при додаванні».

6.27. У цій справі не йде мова про неправильне застосування посадовими особами Військової частини НОМЕР_1 правил арифметики при нарахуванні та виплаті грошового забезпечення ОСОБА_1 .

Причина виплати зайвих коштів ОСОБА_1 не арифметика, а недбалість та низька трудова дисципліна посадових осіб Військовій частині НОМЕР_1 , за що останні притягнуті до дисциплінарної відповідальності і з їх грошового забезпечення утримано 20% до повного погашення наявної переплати.

6.28. Прокурор у цій справі не вірно визначив природу помилки, внаслідок якої ОСОБА_1 здійснено переплату грошового забезпечення у сумі 28909,54 грн., оскільки така помилка не пов`язана з математичними розрахунками. Розрахунки в даному разі здійснено вірно, однак відповідач не мав права на ці гроші в силу наявності нормативних підстав, які не були застосовані представниками підрозділу по нарахуванню та виплаті заробітної плати.

6.29. Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (далі Суд), а тому у цій справі суд враховує правову позицію Верховного Суду, яка викладена в його постанові від 20.06.2018 року, у справі №501/2500/15-ц та не вбачає підстав для відступлення від неї.

6.30. Підсумовуючи викладене, суд вважає, що у даній справі факт переплати грошового забезпечення відповідачу не є рахунковою помилкою, допущеною відповідними посадовими особами Військової частини НОМЕР_1 . Така переплата свідчить про не виконання належним чином своїх посадових обов`язків відповідними працівниками, а саме провідним бухгалтером фінансово-економічної служби військової частини сержантом ОСОБА_2 , помічником командира частини з фінансово-економічної роботи начальником служби капітаном ОСОБА_3 та заступником начальника штабу з мобілізаційної роботи майором ОСОБА_4 , що безпосередньо встановлено в результаті проведеного Військовою частиною НОМЕР_1 службового розслідування. При цьому, як зазначено вище, наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 28.07.2017 року №223 вказаним особам оголошено догану та зобов`язано відраховувати з їх грошового забезпечення по 20% до повного погашення передплачених коштів. Тобто, заподіяна шкода державі у вигляді переплати грошового забезпечення ОСОБА_1 фактично у повному обсязі відшкодована зазначеними особами.

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

7.1. Аналізуючи матеріали адміністративної справи у своїй сукупності, суд вважає, що підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 безпідставно отриманих коштів на загальну суму 28909,54 грн. немає.

7.2. Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

7.3. Прокурором не доведено суду правомірність заявлених вимог, а тому зважаючи на наведені вище норми законодавства та встановлені судом обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

VІІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

8.1. Статтею 139 КАС України вирішено питання розподілу судових витрат. При поданні до суду цього позову позивач-2 сплатив судовий збір у розмірі 1921,00 грн., однак враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено повністю, суд не компенсує йому та не стягує на його користь ці витрати.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73-77, 90, 241-246, 250 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову заступника військового прокурора Чернівецького гарнізону Покори Костянтина Вікторовича, який подано в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів відмовити у повному обсязі.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Прокурор - заступник військового прокурора Чернівецького гарнізону Покора Костянтин Вікторович (58001, м. Чернівці, вул. Аксенина, 2а).

Позивач-1 Міністерство оборони України (03168, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 6, ).

Позивач-2 Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Відповідач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Суддя О.В. Анісімов