Справа № 300/593/19
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2019-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/5647/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

Макарика В.Я.,

секретаря судового засідання Цар М.М.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 представника ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Могила А.Б.), ухвалене в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження в м.Івано-Франківську 22 квітня 2019 року у справі №300/593/19 за позовом ОСОБА_2 до Галицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання протиправними рішення, дій та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

19.03.2019 ОСОБА_1 звернувся в суд в інтересах ОСОБА_2 з позовом до Галицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, просив визнати протиправним рішення та дії відповідача щодо врахування ОСОБА_2 до заробітку для обчислення пенсії період з 01.01.1988 по 31.12.1993 згідно з архівною довідкою про заробітну плату, виданою 09.11.2005 №Ф-48, зобов`язати відповідача включити ОСОБА_2 до заробітку для обчислення пенсії період з 01.01.1988 по 31.12.1993 згідно з архівною довідкою про заробітну плату, виданою 09.11.2005 №Ф-48 та перерахувати пенсію з 07.12.2008.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в довідці архівного відділу адміністрації Усть-Кутської Муніципальної освіти Іркутської області Російської Федерації за №Ф-48 від 09.11.2005 відсутні відомості про наявність заробітної плати (доходу) за 60 календарних місяців страхового стажу підряд, а саме за 1990 рік, а тому у відповідача відсутні підстави для перерахунку пенсії позивача з урахуванням періоду його роботи у Верхнє-Марковському ЛПХ з 01.01.1988 до 31.12.1993. Позивачем не надано документів як суду так і пенсійному органу, які б могли слугувати підставою для перерахунку його пенсії за період з 01.01.1988 до 31.12.1993, з розрахунком зарплати з 60 календарних місяців страхового стажу поспіль.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 представник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що до спірних правовідносин застосуванню підлягають норми Угоди від 13.03.1992, яка має вищу юридичну силу над чинним законодавством України. Скаржник вказує, що позивач надавав відповідачу саме оригінал довідки про нараховану та сплачену заробітну плату, в якій були посилання на первинні документи, якими підтверджується розмір нарахованої та виплаченої позивачу заробітної плати. Зазначає, що строк, з якого слід перерахувати пенсію позивачу, є дата звернення з заявою про проведення перерахунку пенсії до відповідача, а саме 07.12.2018.

19.07.2019 судом апеляційної інстанції зареєстрована зава Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про заміну сторони відповідача у справі з Галицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, яка задоволена протокольною ухвалою суду апеляційної інстанції 22.07.2019.

Учасники справи в судове засідання 22.07.2019 не з`явились, явку повноважних представників не забезпечили, належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно з статтею 230 КАС України секретарем забезпечено ведення протоколу судового засідання.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України не відповідає.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 відповідно до заяви від 18.08.2000 отримував пенсію по інвалідності з 24.05.2000, виходячи із стажу роботи 26 років 10 місяців 0 днів та заробітної плати за період роботи з 01.01.1987 по 31.12.1991.

Згідно з розпорядженням 130363 від 29.04.2005 ОСОБА_2 переведений на пенсію по віку.

Відповідно до заяви від 06.04.2009 проведено перерахунок пенсії із донарахуванням стажу роботи - навчання, в результаті перерахунку стаж роботи становить - 28 років 8 місяців 15 днів.

Згідно з заявою ОСОБА_2 від 15.10.2009 проведено перерахунок пенсії із донарахуванням стажу роботи, в результаті перерахунку стаж роботи становить - 37 років 5 місяців 10 днів.

07.12.2018 ОСОБА_2 звернувся в Галицьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області із заявою щодо перерахунку пенсії із застосуванням для обчислення пенсії заробітку за період з 01.01.1988 по 31.12.1993 відповідно до архівної довідки від 09.11.2005 №Ф-48, як кращого періоду ніж застосований пенсійним органом, вказавши, що вказаний період зараховано до трудового стажу.

Листом від 22.12.2018 Галицьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області повідомило ОСОБА_2 , що відповідь на аналогічне звернення вже надано листом від 28.03.2018 №26/Ф-15Р.

Так, згідно з листом від 28.03.2018 №26/Ф-15Р Галицьким об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області повідомлено, що в архівній довідці від 09.11.2005 №Ф-48 відсутня заробітна плата за 1990 рік, а також для включення до розрахунку заробітної плати з 01.01.1992 необхідно подати довідку із виділенням Північної надбавки та районного коефіцієнту. Також зазначено, що заявником не подано первинні документи, які підтверджують достовірність видачі довідки про зарплату.

Вважаючи відмову Управління протиправною, ОСОБА_2 звернувся із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Зі змісту частини 3 статті 23 Загальної Декларації прав людини та пункту 4 частини 1 Європейської Соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 1 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, в редакції чинній на час призначення позивачу пенсії по віку, встановлювалось, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

Відповідно до частини 1 статті 40 Закону № 1058-IV, в редакції чинній на час звернення позивача із заявою щодо перерахунку пенсії, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

В такій редакції вказана норма викладена Законом України «Про внесення зміни до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо порядку визначення заробітної плати для обчислення пенсії» від 29.03.2016 № 1043-VIII.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що надання пенсіонерам права за їх бажанням та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами враховувати при обчисленні пенсії заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд у період по 30 червня 2000 року, незалежно від перерв, є доопрацьованим варіантом попередньої редакції частини 1 статті 40 Закону № 1058-IV, що дозволяє громадянам, які мають відповідне право, отримувати пенсію із більш високої заробітної плати, з якої також сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до абзаців 4, 5 статті 40 Закону № 1058-IV, в редакції чинній на час призначення позивачу пенсії по віку, для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Аналогічна норми збереглись в редакції статті 40 Закону № 1058-IV чинній на час звернення позивача із заявою щодо перерахунку пенсії.

Статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII, який набрав законної сили з 1 січня 1992 року, встановлювалось, що у заробіток для обчислення пенсій включаються всі види оплати праці, на які за діючими правилами нараховуються страхові внески, крім виплат одноразового характеру, не обумовлених діючою системою оплати праці (компенсація за невикористану відпустку, вихідна допомога та інші), перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV тимчасово, до прийняття відповідного закону, період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

13.03.1992 державами-учасницями СНД підписано Угоду про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення, яка закріплює принцип територіальності, згідно з яким пенсійне забезпечення громадян держав-учасників здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають. Угоду підписано з метою взаємного визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань «відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди». Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.

Відповідно до статті 5 вказаної Угоди така розповсюджує свою дію на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держави-учасниць угод.

Згідно з частинами 2 та 3 статті 6 цієї Угоди для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди. Обчислення пенсій провадиться із заробітку за періоди роботи, які зараховуються в трудовий стаж. У випадку, якщо в державах-учасниках Угоди введена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Таким чином, Угодою визначено стаж, який підлягає безумовному врахуванню при призначенні пенсії, і відповідно, заробіток за такий період також підлягає включенню при обчисленні пенсії.

Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав №01-1/2-07 від 26 березня 2008 року визначено, що норма пункту 3 статті 6 Угоди від 13 березня 1992 роки встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди. Конкретні періоди роботи для визначення середнього заробітку (доходу) при призначенні пенсії передбачаються пенсійним законодавством кожної держави-учасниці цієї Угоди.

З копії пенсійної справи позивача, долученої до матеріалів справи, встановлено, що при розрахунку заробітної плати при обчисленні пенсії позивача враховано заробіток за період з 01.01.1987 по 31.12.1991.

Відмова врахувати заробіток за період з 01.01.1988 по 31.12.1993 відповідно до архівної довідки від 09.11.2005 №Ф-48 Управлінням обґрунтована відсутністю заробітної плати за 1990 рік, а також відсутністю в поданій довідці виділення північної надбавки та районного коефіцієнта.

Такі аргументи відмови відповідача суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 листопада 2005 року № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок № 22-1) відповідно до пункту 2.10 якої, в редакції чинній на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Водночас, пунктом 4.2 Порядку № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що архівна довідка від 09.11.2005 №Ф-48 містить суми заробітної плати позивача, включаючи щомісячні премії та доплати з врахуванням північних надбавок та районного коефіцієнту, така видана на підставі документів Верхнє-Марковського ЛПХ.

При цьому, в силу зазначених приписів Порядку № 22-1 працівник пенсійного органу під час приймання документів від заявника перевіряє повноту поданих заявником документів та відповідність оформлення таких вимогам законодавства з метою забезпечення не лише реалізації права особи на призначення та отримання пенсії, а й контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, а тому сумніви останнього щодо обґрунтованості видачі документів, зокрема, архівної довідки, самі по собі не можуть бути підставою для відмови у врахуванні такої при призначенні (перерахунку) пенсії.

Водночас, докази здійснення відповідачем перевірки достовірності даних вказаних в архівній довідці від 09.11.2005 №Ф-48, зокрема шляхом направлення відповідних запитів у архівний відділ адміністрації Усть-Кутської Муніципальної освіти Іркутської області, в матеріалах справи відсутні.

Щодо відсутності заробітної плати за 1990 рік, то суд апеляційної інстанції звертає увагу, що заробітна плата за період з 01.01.1990 по 31.12.1990 органом пенсійного фонду в заробіток зараховано як « 0», як при обчисленні пенсії позивача за заявою від 18.08.2000, а також при перерахунку такої у 2009 році, що підтверджено долученою до відзиву на позовну заяву копією пенсійної справи позивача. За таких обставин, протиправною є відмова Галицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо проведення перерахунку пенсії ОСОБА_2 .

Враховуючи положення статті 2 КАС України, згідно з якими завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин, яке здійснюється з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що належним способом захисту порушених прав позивача та відновлення таких є зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, як правонаступника Галицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 07.12.2018 з врахуванням обставин, встановлених судом апеляційної у цій справі, та висновків, зроблених на підставі встановлених обставин.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 317 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судом першої інстанції при винесені рішення неповно з`ясовано обставин, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, що має наслідком скасування рішення суду першої інстанції.

Щодо судових витрат, то в силу приписів статті 139 КАС України слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, правонаступника Галицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, (місцезнаходження - вул. Січових Стрільців,15, м. Івано-Франківськ, 76018, код ЄДРПОУ - 20551088) на користь ОСОБА_2 384,20 грн. (триста вісімдесят чотири гривні двадцять копійок) судового збору, сплаченого відповідно до квитанції №0.0..1 від 11.03.2019 та 576,30 (п`ятсот сімдесят шість гривень тридцять копійок) судового збору, сплаченого відповідно до квитанції №0.0..1 від 18.06.2019.

Керуючись статтями 230, 241, 243, 308, 310, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року у справі №300/593/19 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до Галицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання протиправними рішення, дій та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Галицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо проведення перерахунку пенсії ОСОБА_2 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, правонаступника Галицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 07.12.2018 з врахуванням обставин встановлених судом апеляційної інстанції у справі №300/593/19.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, правонаступника Галицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, (місцезнаходження - вул. Січових Стрільців,15, м. Івано-Франківськ, 76018, код ЄДРПОУ - 20551088) на користь ОСОБА_2 (місце проживання : АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 384,20 грн. (триста вісімдесят чотири гривні двадцять копійок) судового збору, сплаченого за подання позовної заяви відповідно до квитанції №0.0..1 від 11.03.2019, та 576,30 (п`ятсот сімдесят шість гривень тридцять копійок) судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги відповідно до квитанції №0.0..1 від 18.06.2019.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді М. А. Пліш
В. Я. Макарик
Повне судове рішення складено 29.07.2019