Справа № 260/767/19
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2019-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 липня 2019 року м. Ужгород№ 260/767/19
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гаврилка С.Є.

з участю секретаря судового засідання - Кубічек Н.І.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

представник позивача - ОСОБА_2 ;

відповідач - Хустський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області - представник - Магдинець Олександра - Леся Євгенівна ;

відповідач - Головне управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області - представник - Магдинець Олександра-Леся Євгенівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_1 до Хустського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області та Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

03 червня 2019 року до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом звернулися ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 ) в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Хустського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області (90401, Закарпатська область, Хустський район, м. Хуст, вул. 900-річчя Хуста, 29) та Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області (88017, вул. Грибоєдова, 12а, м. Ужгород, ), в якому просили суд: "1. Визнати протиправною відмову Головного управління Державної міграційної служби у Закарпатській області в особі територіального підрозділу Хустського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби у Закарпатській області в оформленні та видачі ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про громадянина України зразка 1994 року у вигляді книжечки; 2. Зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби у Закарпатській області в особі територіального підрозділу Хустського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби у Закарпатській області оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року у вигляді книжечки ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 3. Прошу розглядати справу в судовому засіданні за моєї участі та (або) мого представника з викликом сторін".

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 червня 2019 року було прийнято дану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 липня 2019 року закрито підготовче провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач по досягненні дитиною 16-річного віку звернувся до Хустського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби в Закарпатській області та до Головного управління Державної міграційної служби в Закарпатській області із заявою про оформлення та видачу ОСОБА_1 паспорта громадянина України, у відповідності до Постанови Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ. Проте листом, відповідач відмовив у наданні дитині такого паспорта, мотивуючи, що оформлення і видача паспорта громадянина України здійснюється розпорядником ЄДДР у формі картки. Позивач зазначає, що за релігійними переконаннями не бажають оформляти дитині паспорт у формі пластикової картки типу ID-картки, оскільки картка містить в собі безконтактний електронний носій із персональними даними, від обробки яких позивач відмовляється. Вважає, що відповідач порушує права та інтереси його сина, відмовляючи у оформленні паспорта у формі книжечки. Крім того, законодавством передбачена можливість видачі паспорта як у формі картки, так і у формі книжечки. З наведених підстав просить позов задовольнити. Відмова відповідача у видачі паспорта у формі книжечки грубо і безпідставно порушує законні права та інтереси дитини. Тому, просять зобов`язати відповідача оформити та видати її неповнолітньому синові, паспорт громадянина України у вигляді паспортної книжечки.

Представник відповідачів заперечив щодо задоволення позову в повному обсязі, з підстав викладених в письмовому відзиві та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, мотивуючи наступним. Подана позивачами заява не може вважатися заявою на отримання паспорта, оскільки, для виготовлення паспорта, необхідно подати заяву про видачу паспорта встановленого Міністерством внутрішніх справ України зразка та оригінали документів визначених Порядком, а не заяву складену у довільній формі. Дана заява була розглянута відповідно до Закону України "Про звернення громадян".

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили задовольнити в повному обсязі з підстав наведених в позовній заяві. Крім того, представник позивача в судовому засіданні вказала, що позивач 16 липня 2019 року (під час розгляду даної справи) звернувся до відповідачів із заявою, яка відповідає вимогам, що встановлені Порядком оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого Наказом Міністерства Внутрішніх Справ України від 13 квітня 2012 року № 320, про оформлення та видачу ОСОБА_1 паспорта громадянина України, зразка затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ, до якої було подано копію свідоцтва про народження та дві фотокартки розміром 3,5 х 4,5 см.

В судовому засіданні представник відповідачів заперечив щодо заявлених позовних вимог в повному обсязі, просив відмовити в задоволення позову.

Розглянувши подані сторонами докази (заслухавши представників сторін), всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 18 грудня 2018 року неповнолітній ОСОБА_1 та його законні представники (батько та мати) ОСОБА_5 та ОСОБА_2 звернулися до Хустського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області із заявою, відповідно до якої просили оформити та видати ОСОБА_1 виключно у вигляді паспортної книжечки відповідно до чинного Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ, без застосування Єдиного державного демографічного реєстру, крім того просили не передавати персональні дані до Єдиного державного демографічного реєстру і не присвоювати УЕЗР або будь які інші індетифікатори особи. Свідоцтво про народження і дві фотокартки для оформлення паспорта у формі книжечки позивачем не було надано, однак в заяві вказано, що такі будуть подані у разі позитивної відповіді на заяву. Також позивач у заяві зазначив, що відповідно до Закону України "Про звернення громадян" просить надати заявникові письмову відповідь та повідомити про дату і час оформлення паспорта. Для оформлення паспорта буде подано копію свідоцтва про народження і дві фотокартки (а.с.а.с. 24).

Хустським районним відділом Головного управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області позивачів було повідомлено листом, що для оформлення та видачу паспорта громадянина України їм необхідно звернутися особисто до територіального підрозділу міграційної служби за місцем реєстрації/фактичного проживання та надати передбачену законодавством заяву з переліком необхідних документів. Разом з тим, позивачам було роз`яснено порядок оформлення та видачі паспорта громадянина України у відповідності до чинного законодавства (а.с. 25).

Не погоджуючись із відповіддю суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 до суду, з метою захисту порушеного права.

Закон України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" № 5492-VI (далі по тексту - Закон України № 5492-VI) визначає правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи.

Відповідно до статті 16 частини 7 Закону України № 5492-VI, уповноважений суб`єкт, якщо інше не передбачено цим Законом, має право відмовити заявникові у видачі документа виключно у разі, якщо: 1) за видачею документа звернувся заявник, який не досяг шістнадцятирічного віку, або представник особи, який не має документально підтверджених повноважень на отримання документа; 2) заявник вже отримав документ такого типу, який є дійсним на день звернення (крім випадків, зазначених у частині сьомій цієї статті); 3) заявник не подав усіх визначених законодавством документів, необхідних для оформлення і видачі документа; 4) дані, отримані з бази даних розпорядника Реєстру, не підтверджують інформацію, надану заявником.

Відповідно до статті 1 частини 1 Закону України "Про адміністративні послуги" адміністративна послуга - результат здійснення владних повноважень суб`єктом надання адміністративних послуг за заявою фізичної або юридичної особи, спрямований на набуття, зміну чи припинення прав та/або обов`язків такої особи відповідно до закону. Суб`єктом надання адміністративної послуги є орган виконавчої влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, їх посадові особи, державний реєстратор, суб`єкт державної реєстрації, уповноважені відповідно до закону надавати адміністративні послуги.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 "Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України", чинної на момент виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - Постанова № 302) запроваджено із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру: з 1 листопада 2016 року оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.

У відповідності до пункту 13 Положення про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон, що затверджене Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року за № 2503-XII, для одержання паспорта громадянин подає: заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України; свідоцтво про народження; дві фотокартки розміром 35 х 45 мм; у необхідних випадках - документи, що підтверджують громадянство України.

Однак, позивачами не було подано документи необхідні для оформлення паспорта та які особа зобов`язана подати, а саме: оригінал свідоцтва про народження та дві фотокартки розміром 3,5 х 4,5 см.

Враховуючи викладене, звернення позивача до Хустського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби у Закарпатській області із письмовою заявою про видачу неповнолітньому синові паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки без надання необхідних документів, обов`язковість подання яких встановлена, Положенням про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон, що затверджене Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року за № 2503-XII суперечить чинному законодавству, зокрема вказаному Положенню.

Подання заяви без необхідних документів із вимогою видати неповнолітньому синові паспорта громадянина України, заявники, як мінімум, позбавили можливості відповідача переконатися у тому, що особа яка потребує паспорт громадянина України, досягла певного віку, оскільки, як зазначалося вище, свідоцтва про народження такої особи не було подано.

Суд, не бере до уваги подану в судовому засіданні представником позивача заяву ОСОБА_1 до Хустського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби у Закарпатській області та Головного управління Державної міграційної служби у Закарпатській області про оформлення та видачу паспорта громадянина України, зразка затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ, яка як вказує представник була подана позивачем у відповідності до Порядку № 320 та до якої було надано копію свідоцтва про народження та дві фотокартки розміром 3,5 х 4,5 см, оскільки вказану заяву заявником було подано до відповідачів 16 липня 2019 року, позаяк до Закарпатського окружного адміністративного суду позивач звернувся 03 червня 2019 року, тобто позивачем було подано дану заяву після звернення до суду (а.с.а.с. 54-57).

Крім того, судом зазначається що Положенням про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон, що затверджене Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року за № 2503-XII законодавець вимагає від зацікавлених осіб подання саме оригіналу свідоцтва про народження, а не його копії.

Невиконання обов`язку щодо подання належного пакету документів звільняє відповідача від обов`язку приймати відповідні рішення за результатом розгляду заяви позивача, про що зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 30 жовтня 2018 року, що ухвалена в адміністративній справі № 826/740/15.

Також, суд зазначає, що адміністративна справа № 260/767/19 за позовом ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_1 до Хустського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області та Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, не відповідає ознакам типової справи, визначених у рішенні суду, ухваленому за результатами розгляду Верховним Судом зразкової справи №806/3265/17 (Пз/9901/2/18) у зв`язку з відсутністю рішення Хустського РВ ГУДМС про відмову у наданні адміністративної послуги, а саме оформлення та видача ОСОБА_1 , паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки, так як позивачем та його законними представниками не було використане право на звернення до підрозділу міграційної служби із заявою-анкетою про надання адміністративної послуги та необхідним переліком документів.

У відповідності до статті 19 Конституції України, її частини 2, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, на день звернення позивачів із заявою довільної форми, без надання встановленого переліку документів (додатків до заяви) до Хустського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби у Закарпатській області були відсутні правові підстави для видачі неповнолітньому ОСОБА_1 паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки.

Так як, позовна вимога щодо зобов`язання Головного управління Державної міграційної служби у Закарпатській області в особі територіального підрозділу Хустського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби у Закарпатській області оформити та видати ОСОБА_1 , паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІ, є похідною від вище дослідженої позовної вимоги, то суд, дійшов до висновку, що вона також не підлягає задоволенню.

У відповідності до статті 2 КАС України, а саме її частини 1, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тобто у випадку необхідності, а саме коли суб`єктом владних повноважень допущено порушення (вплив) щодо прав, свобод та інтересів фізичних осіб - включається законодавчо встановлений механізм захисту (відновлення) порушених прав, свобод та інтересів цих фізичних осіб - судовий захист. А відтак, необхідним для судового захисту є наявність порушених прав, свобод та інтересів цих фізичних осіб.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, у випадку, коли відповідачем є суб`єкт владних повноважень, адміністративний суд повинен перевірити, зокрема, чи діяв суб`єкт владних повноважень на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації (стаття 2 частина 2 КАС України).

Під час розгляду справи по суті, судом встановлено, що у спірних правовідносинах діяльність відповідачів відповідає зазначеним вище критеріям, оскільки позивачі звернулися не у спосіб, що встановлений для такого звернення, що не перешкоджає повторному зверненню із спірним питанням.

Відповідно до статті 77 частини першої КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Таким чином, Хустський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області діяв у спосіб, що визначений законодавством України та в межах своїх повноважень, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись статтями 242-246 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 ) в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Хустського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області (90401, Закарпатська область, Хустський район, м. Хуст, вул. 900-річчя Хуста, 29) та Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області (88017, вул. Грибоєдова, 12а, м. Ужгород, ) - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України (пункт 15.5)).

Відповідно до статті 243 частини 3 КАС України 22 липня 2019 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. Рішення суду у повному обсязі було складено 29 липня 2019 року.

СуддяС.Є. Гаврилко