Справа № 473/2014/19
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2019-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2019 р.м.ОдесаСправа № 473/2014/19

Категорія: 3.7. Головуючий в 1 інстанції: Висоцька Г. А..

Час і місце ухвалення: 10:57 год.,м. Вознесенськ

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Лук`янчук О.В.

суддів - Бітова А. І..

- Ступакової І. Г.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на рішення Вознесенського міськрайонного суду від 14 червня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення незаконною та її скасування,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління національної поліції у Миколаївської області про визнання постанови серія ДПО18 № 289865 від 26.04.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі незаконною та її скасування.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 14 червня 2019 року позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Миколаївській області про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення незаконною та її скасування -задоволено

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Національної поліції в Миколаївській області, подало апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, з`ясування не всіх обставин справи, необґрунтованість висновків обставинам справи, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач керував транспортним засобом з технічною несправністю, а саме на вітровому склі мав тріщини в зоні роботи склоочисників, що зокрема підтверджується відеозаписом на фотофіксацією. При цьому факт відсутності вимірів тріщини на лобовому склі не впливає на правомірність винесення постанови, оскільки застосуванню підлягають норми ДСТУ 3649:2010, якими не встановлено розмір тріщин.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів п.1 ч.1 ст.311 КАС України, враховуючи достатність доказів для її вирішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач 26.04.2019 року о 09 год. 50 хв., керував транспортним засобом БАЗ А 081.11 реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Центральній в м. Вознесенську під час здійснення перевезення пасажирів по маршруту №10 Ринок - Автобаза 3-й мкр., в якого на лобовому склі були тріщини та сколи в районі склоочисника, чим порушив вимоги п. 6.8.5. ДСТУ 3649, за що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з прийнятою постановою позивач звернувся до суду з позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова винесена відповідачем без наявності достатніх доказів правопорушення, за яке позивача притягнуто до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначені Законом України «Про дорожній рух».

Згідно з п. 1.1. ПДР, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача було притягнуто до відповідальності за порушення вимог п. 6.8.5. ДСТУ 3649

Відповідальність за порушення п. 31.1 ПДР України, пп. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010 водієм передбачена частиною 2 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно якої керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації, тягне за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так ч. 1 статті 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність

Положеннями п.31.1 ПДР передбачено, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Згідно зі ст. 23 Закону України від 05 червня 2014 року № 1315-VII "Про стандартизацію" національні стандарти та кодекси усталеної практики застосовуються безпосередньо чи шляхом посилання на них в інших документах (ч. 1 ст. 23). Національні стандарти та кодекси усталеної практики застосовуються на добровільній основі, крім випадків, якщо обов`язковість їх застосування встановлена нормативно-правовими актами (ч. 2 ст.23).

ДСТУ 3649:2010 НАЦІОНАЛЬНИЙ СТАНДАРТ УКРАЇНИ КОЛІСНІ ТРАНСПОРТНІ ЗАСОБИ «Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» поширюються на колісні транспортні засоби категорій M, MG, N, NG, O, призначені для перевезення вантажів та (або) пасажирів, а також на КТЗ, які за своєю конструкцією та обладнанням призначені для виконання спеціальних робочих функцій, або призначені для перевезення пасажирів чи вантажів певних категорій, на дорогах загального користування.

У зазначеному ДСТУ 3649:2010 викладені вимоги до технічного стану автотранспортних засобів, які знаходяться в експлуатації.

Пунктом 6.8. ДСТУ 3649:2010 передбачено вимоги до інших елементів конструкції.

Зокрема, підпунктом 6.8.5 пункту 6.8 ДСТУ 3649:2010 визначено, що на вітровому склі КТЗ не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.

Вимоги ГОСТ 5727-88 «Скло безпечне для наземного транспортного засобу. Загальні технічні умови», не допускають наявність тріщин завдовжки більш як 50 мм на вітровому склі в зоні роботи склоочисників транспортного засобу. Наявність тріщини на вітровому склі в зоні роботи склоочисників транспортного засобу погіршують його прозорість.

Щодо доводів позивача з приводу того, що відповідачем не було здійснено заміру сколу та тріщини на вітровому склі автобусу, та відповідно не визначено чи перевищує наявний скол 50 мм, наявність якого допускається ГОСТ 5727-88, колегія суддів зазначає наступне.

ГОСТ 5727-88 Скло безпечне для наземного транспорту. Загальні технічні умови» був затверджений Держстандартом СРСР 23.12.1988 та введений в дію на території СРСР з 01.01.1990 року, ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методики контролювання» був прийнятий та набрав чинності 28.12.2010 року, затверджений наказом Держспоживстандарту України №630.

Отже, ДСТУ 3649:2010, який не дозволяє наявності сколів на склі транспортного засобу, був прийнятий пізніше ніж ГОСТ 5727-88, який дозволяє наявність сколу довжиною не більше 50 мм. на вітровому склі. Виходячи із загального правила розв`язання колізії між нормативними актами, застосуванню до спірних відносин підлягає саме ДСТУ 3649:2010, як такий що прийнятий пізніше, та такий що по іншому визначає вимоги до вітрового скла транспортного засобу порівняно з ГОСТ 5727-88.

Більш того, згідно вимог до перевірки конструкції та технічного стану колісного транспортного засобу, методів такої перевірки, затвердженого Наказом Міністерства інфраструктури України від 26.11.2012 року №710, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 25.12.2012 року за №2169/22481 (далі по тексту Вимоги), визначено, що на території України діють національні стандарти відповідності стану технічного транспортного засобу, зокрема ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методики контролювання», а також Міждержавні стандарти, серед яких, зокрема, ГОСТ 5727-88 «Скло безпечне для наземного транспорту. Загальні технічні умови».

В свою чергу, відповідно до пп. 5.1 розділу 5 Додатку №1 до Вимог, стан конструкції і технічні характеристики матеріалу стекол мають відповідати за інформацією їх маркування, а також ПДР, саме вимогам пунктів 6.8.5, 6.8.6 ДСТУ 3649:2010. ГОСТ 5727-88 в переліку вимог до технічного стану стекол колісного транспортного засобу відсутній.

Отже, при визначенні стану конструкції стекол колісного транспортного засобу, відповідач правомірно керувався саме вимогами пункту 6.8.5 ДСТУ 3649:2010, який не дозволяє наявність тріщин чи сколів на лобовому склі в зоні роботи склоочисників, незалежно від їх довжини. При цьому, той факт, що відповідач не заміряв тріщину, жодним чином не вплинув на правомірність та обґрунтованість прийняття постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Крім того, до суду відповідачем, з метою обґрунтування прийнятого рішення, долучено до матеріалів справи диск з відеозаписом та фотофіксацією адміністративного правопорушення, вчиненого позивачем.

В свою чергу, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, перелік яких визначений ст.251 КУпАП.

Згідно зі ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Із наданої фотофіксації вбачається, що на вітровому склі автобусу БАЗ А 081.11, яким керував позивач, наявні сколи та тріщина в зоні роботи склоочисників, зі сторони водія. Також, посадовою особою були отримані пояснення позивача.

В свою чергу, з урахуванням пояснень позивача, який не спростовує наявність тріщини та сколів на лобовому склі, суд апеляційної інстанції вважає що факт порушення позивачем п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010 України є доведеним, а відповідачем правомірно накладено на позивача адміністративне стягнення у розмірі 680 грн. згідно ч. 2 ст. 121 КУпАП, що помилково не встановлено судом першої інстанції.

Крім того, колегія суддів не приймає до уваги доводи позивача, що технічні несправності сталися у дорозі, так як у лобове скло автомобіля потрапив камінь і пошкодив його, оскільки вони не підтверджуються належними доказами, зокрема в матеріалах справи відсутній подорожній лист, в якому було б зазначено, що при початку виїзду по маршруту №10 транспортний засіб знаходився в технічно справному стані.

При цьому, колегія суддів зазначає, що, задовольняючи позовні вимоги, судом першої інстанції не було надано оцінку по суті адміністративного порушення, зазначеного в оскаржуваній постанові та не надано оцінку обґрунтованості мотивів, які покладені суб`єктом владних повноважень в основу спірної постанови .

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не повністю з`ясував обставини справи та дав їм невірну оцінку, що призвело до неправильного вирішення справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи спростовують правильність висновків суду, а тому постановлене судове рішення підлягає скасуванню в порядку ст.317 КАС України, з ухваленням нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів , -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області задовольнити.

Рішення Вознесенського міськрайонного суду від 14 червня 2019 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання постанови серія ДПО18 № 289865 від 26.04.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі незаконною та її скасування відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ч .3 ст. 272 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено та підписано 30 липня 2019 року .

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова