Справа № 1140/3351/18
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2019-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 червня 2019 року м. Дніпросправа № 1140/3351/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),

суддів: Дурасової Ю.В., Баранник Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Комар Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Держпраці у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18.02.2019 р. (суддя Сагун А.В.) по справі за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування постанови

в с т а н о в и В:

06.12.2018 р. ФОП ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Держпраці у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування постанови, де, посилаючись на те, що посадовою особою відповідача, розглянувши акт інспекційного відвідування від 18.10.2018 р. № КР2678/44/АВ, винесено постанову від 16.11.2018 р. № КР2678/44/АВ/ТД-ФС про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу в розмірі 111 690 грн. Оскільки з висновками акту інспекційного відвідування та з прийнятою постановою про накладення штрафу не погодився, просить суд визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про накладення штрафу від 16.11.2018 р. №КР2678/44/АВ/ТД-ФС.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18.02.2019 р. адміністративний позов задоволено.

Рішення суду обгрунтовано тим, що судом встановлено факт відсутності в діях позивача порушень КЗпП України, в зв`язку з чим накладення штрафу не є правомірним.

Не погодившись з Рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, де просили скасувати Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18.02.2019 р., прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що дії відповідача є правомірними.

В судовому засідання апеляційної інстанції представники позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечували, інші особи, які приймають участь у справі, до суду не з`явилися, про дату слухання справи повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши учасників процесу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що 17.10.2018 р. під час проведення превентивних заходів, спрямованих на боротьбу з «тіньовою» зайнятістю, посадовою особою відповідача отримано інформацію про використання позивачем іншої особи без оформлення трудових відносин, що і стало підставою для інспекційного відвідування в період з 17.10.2018 р. по 18.10.2018 р. у ФОП ОСОБА_1 з питань додержання законодавства про працю, за результатами чого складено акт № КР2678/44/АВ від 18.10.2018 р., де зафіксовано порушення вимог статей 21,24 КЗпПУ.

Як слідує з акту інспекційного відвідування, перевірка проведена в ФОП ОСОБА_1 в кафе на 254 км траси Одеса - Київ, де була присутня ОСОБА_2 , яка, знаходячись за барною стійкою, пояснила, що працює у ОСОБА_1 з 09.10.2018 р. з режимом роботи з 12.00 до 16.00 без перерви на обід і підпорядкована правилам внутрішнього трудового розпорядку, отримує заробітну плату та виконує роботу під керівництвом ОСОБА_1 . Крім того, працівник ОСОБА_2 надала цивільно - правовий договір від 09.10.2018 р., де передбачено, що виконує роботу продавця консультанта на час відсутності підприємця та працює по 4 години на добу.

З матеріалів справи вбачається, що 18.10.2018 р. посадовою особою відповідача винесено припис № КР2678/44/АВ/П, чим зобов`язано позивача усунути виявлені під час проведення інспекційного відвідування порушення, після чого 25.10.2018 р. Позивач виконав припис та усунув порушення, а саме, уклав трудовий договір з ОСОБА_2

26.10.2018 р. відповідачем прийнято рішення про розгляд справи та призначено дату на 09.11.2018 р. на 9.00, але за заявою позивача розгляд перенесено на 16.11.2018 р. та за результатами розгляду справи відповідачем прийнято постанову про накладення штрафу на позивача на підставі абз 2 ч.2 ст. 265 КЗпП України, в розмірі 111 690,00 грн.

Визначення трудового договору міститься у статті 21 КЗпП України та означає угоду між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.

Загальне визначення цивільно-правового договору наведено у статті 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Так, вказаною нормою встановлено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За приписами статті 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.

З аналізу наведених норм вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

За змістом статті 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Як вбачається з акту інспекційного відвідування, на час перевірки ОСОБА_2 виконувала роботу на підставі цивільно - правового договору № 1 від 09.10.2018 р., де зазначено, що виконавець зобов`язалася надати замовнику послуги (виконати роботу) в обсязі і на умовах, передбачених даним договором, а замовник зобов`язався прийняти та оплатити дані послуги (роботи). П.1.2 договору передбачено, що виконавець не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, а саме організовує процес надання послуг (виконання робіт), у тому числі використовує власні засоби та матеріали. Крім того, п. 1.4 та 1.5 договору передбачено, що факт надання відповідних послуг (робіт) з боку виконавця буде засвідчуватися актами прийому наданих послуг (виконаної роботи), якщо підписується сторонами після надання послуг (виконання робіт) та є невід`ємною частиною договору. Даний договір діє до моменту виконання сторонами своїх зобов`язань.

На підтвердження виконання даного договору надано акт приймання - передачі виконаної роботи.

За таких обставин суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що сторони, підписуючи цивільно - правовий договір, дійшли згоди щодо всіх істотних умов, що не суперечить чинному законодавству України.

Також встановлено, що даний договір не визнано у встановленому чинним законодавством порядку недійсним або не чинним, в зв`язку з чим встановлена відсутність порушень в діях позивача, а відповідно відсутні підстави для накладення стягнення.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 315,316,321,322 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Держпраці у Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18.02.2019 р. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Повний текст постанови викладено 10.07.2019 р.

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя Ю.В. Дурасова

суддя Н.П. Баранник