Справа № 540/836/19
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2019-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2019 р.м.ОдесаСправа № 540/836/19
Головуючий в 1 інстанції: Гомельчук С.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,
судді -Джабурія О.В.,
судді -Вербицької Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 16 травня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу,-

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2019 року ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (надалі - відповідач, ДФС), в якому просив визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 15.02.2019 року №Ф-1782-25.

В обґрунтування позовну було зазначено, що позивачу нараховано єдиний соціальний внесок як фізичній особі-підприємцю та як самозайнятій особі, що провадить незалежну професійну діяльність, що, на думку позивача, свідчить про незаконне застосування до нього, як одного суб`єкта обов`язку щодо подвійної сплати єдиного соціального внеску за один й той же період.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення учасників справи, відповідно до ст.257 КАС України.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 16.05.2019 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є фізичною особою-підприємцем, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований виконавчим комітетом Херсонської міської ради 07.11.2003 року у журналі обліку реєстраційних справ за №6868.

Позивач займався діяльністю арбітражного керуючого (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) на підставі рішення про видачу ліцензії, проте на підставі наказу Міністерства юстиції України від 18.03.2013 року № 457/5, ліцензія була замінена на Свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №641 видано позивачу 22.03.2013 року без обмеження строку дії.

Позивач зареєстрований як платник єдиного податку, що підтверджується свідоцтвом платника єдиного податку серія Б №137958 від 01.06.2012 року з обранням спрощеної системи оподаткування з 01.01.2012 року, ставка єдиного податку 5%, група - 3.

Позивач, як фізична особа-підприємець, арбітражний керуючий узятий на облік як платник податків в органах державної податкової служби 10.11.2003 року за №20031. 09.02.2017 року отримав довідку про взяття на облік платника податків №009.

Відповідно до вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 15.02.2019 року №Ф-1782-25 відповідачем позивачу визначено заборгованість зі сплати єдиного внеску у загальному розмірі 44601,89 грн..

Згідно витягу з інтегрованої картки платника податків, станом на 01.01.2017 року за позивачем рахувалася заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 8752,45 грн.. За 2017 рік позивачу як фізичній особі-підприємцю нараховано єдиний соціальний внесок у сумі 8448,00 грн., та як особі яка здійснює незалежну професійну діяльність - 7744,00 грн.. За 2018 рік позивачу як фізичній особі-підприємцю нараховано єдиний соціальний внесок у сумі 9828,72 грн., та як особі яка здійснює незалежну професійну діяльність - 9828,72 грн.. Станом на 31.01.2019 року сума заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску за позивачем склала 44601,89 грн..

Підставою для нарахування заборгованості стало зокрема те, що позивач, як особа, що проводить незалежну професійну діяльність та одночасно є фізичною особою-підприємцем, зобов`язаний сплачувати та подавати звітність з єдиного внеску окремо за кожним видом діяльності.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність вимоги відповідача про сплату боргу, оскільки позивачу було протиправно нараховується подвійна ставка єдиного соціального внеску.

Колегія суддів погоджується з цим висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно пп.14.1.226 п.14.1 ст.14 ПК України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Відповідно до п.65.1 ст.65 ПК України, взяття на облік фізичних осіб-підприємців у контролюючих органах здійснюється за податковою адресою на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, наданих державним реєстратором згідно із Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Відповідно до п.65.2 ст.65 ПК України, облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, перереєстрацію, постановку на облік, зняття з обліку, внесення змін стосовно самозайнятої особи, а також вчинення інших дій, які передбачені Порядком обліку платників податків, зборів.

Згідно пп.65.4.4 п.65.4 ст.65 ПК України, контролюючий орган відмовляє в розгляді документів, поданих для взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа.

Таким чином, податковим законодавством виключена можливість подвійного взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа.

Відповідно до положень п.178.1, п.178.2 ст.178 ПК України, особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов`язані стати на облік у контролюючих органах за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік згідно із статтею 65 цього Кодексу. Доходи громадян, отримані протягом календарного року від провадження незалежної професійної діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Згідно ч.ч.1 та 3 ст.4 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», арбітражні керуючі є суб`єктами незалежної професійної діяльності. Право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) надається особі, яка отримала відповідне свідоцтво у порядку, встановленому цим Законом, та внесена до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Отже, діяльність арбітражних керуючих підпадає під визначення незалежної професійної діяльності, оподаткування доходів від отримання якої регулюється ст.178 ПК України, але лише у випадку, якщо така особа не зареєстрована як фізична особа-підприємець.

Відповідно до ч.4 п.6.7 Розділу VI Порядку обліків платників податків та зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №1588 від 09.12.2011 року, якщо фізична особа зареєстрована як підприємець та при цьому така особа провадить незалежну професійну діяльність, така фізична особа обліковується у контролюючих органах як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності. У такому разі фізична особа зобов`язана подати особисто (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) або через уповноважену особу до контролюючого органу за місцем свого постійного проживання заяву за формою №5-ОПП з позначкою «Зміни» та копію документа, що підтверджує право фізичної особи на провадження незалежної професійної діяльності.

Як вже зазначалось вище, контролюючим органом на ім`я позивача була видана довідка про взяття на облік платника податків від 09.02.2017 року №009, що підтверджує звернення позивача із відповідною заявою, як того вимагає ч.4 п.6.7 Розділу VI вказаного Порядку. Згідно вказаної довідки, позивач перебуває на обліку в податковому органі як фізична особа-підприємець, арбітражний керуючий.

В свідоцтві платника єдиного внеску в п.7 зазначено вид господарської діяльності, зокрема клас 70.22 - консультування з питань комерційної діяльності й керування, який включає також діяльність арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів); 74.90 інша професійна, наукова та технічна діяльність, н. в. і. у.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п.4, п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та особи, які провадять незалежну професійну діяльність а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Отже, з наведених норм вбачається, що Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» розмежуються поняття фізична особа-підприємець, та особа, яка провадить незалежну професійну діяльність. Вказаним Законом не передбачений порядок обліку та сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями з ознакою провадження незалежної професійної діяльності.

Облік платників єдиного внеску здійснюється відповідно до ст.5 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», зокрема відповідно до абз.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», контролюючим органом здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника єдиного внеску за формою №1-ЄСВ згідно з додатком 1 до Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та Положення про реєстр страхувальників затвердженого наказом Міністерства фінансів України №116 від 24.11.2014 року.

Отже, оскільки позивача зареєстровано як фізичну особу-підприємець згідно Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», до нього не можуть застосовуватись положення абз.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а тому висновок податкового органу щодо можливості «подвійного» оподаткування до позивача є помилковим.

Також п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» встановлено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Разом з тим, п.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що єдиний внесок нараховується для фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, базою нарахування є сума, що визначається такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Отже враховуючи наведені обставини та норми права, колегія суддів робить висновок, що позивач зобов`язаний сплачувати єдиний соціальний внесок, але не в подвійну ставку, а як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності, що і робиться позивачем.

Таким чином, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позивачу протиправно нараховується подвійна ставка єдиного соціального внеску, у зв`язку із чим сума боргу, визначена у спірній вимозі, невірно обрахована в частині включення до заборгованості з єдиного соціального внеску сум, нарахованих позивачу як особі, яка провадить незалежну професійну діяльність з 09.02.2017 року по 30.12.2018 року.

Також судом першої інстанції правильно встановлено, що матеріали справи не містять та позивачем не заперечується відсутність доказів сплати позивачем заборгованості з єдиного соціального внеску, нарахованого йому спірним рішенням як фізичній особі-підприємцю за 2017, 2018 роки, що свідчить про правомірність спірної вимоги у цій частині.

Отже, враховуючи висновок суду про протиправність спірної вимоги відповідача про сплату боргу (недоїмки) від 15.02.2019 року №Ф-1782-25 лише у частині включення до заборгованості з єдиного соціального внеску сум, нарахованих позивачу як самозайнятій особі, яка провадить незалежну професійну діяльність, та те, що суд не може підміняти собою контролюючий орган та перебирати на себе дискреційні повноваження відповідача щодо стягнення боргу (недоїмки) в іншому розмірі, та не має підстав для скасування оскаржуваної вимогу лише в частині, колегія суддів вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню повністю.

Такий висновок відповідає правовій позиції викладеної у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 06.11.2018 року у справі №813/3274/17.

За таких обставин, спірна вимога про сплату боргу (недоїмки) від 15.02.2019 року №Ф-1782-25 підлягає скасуванню в повному обсязі, що також вірно було встановлено судом першої інстанції.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Дану справу було розглянуто судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі - залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 16 травня 2019 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Кравченко К.В.
Судді Джабурія О.В. Вербицька Н. В.