Справа № 480/4853/18
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2019-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 р. Справа № 480/4853/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Катунова В.В.

суддів: Бершова Г.Є. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання Патової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.03.2019 (суддя С.В. Воловик, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 159, 40021, повний текст складено 20.03.19) по справі № 480/4853/18

за позовом ОСОБА_1

до Управління ДМС у Сумській області

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Громадянин Республіки Туркменістан ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовною заявою до Управління Держаної міграційної служби в Сумській області (далі - відповідач, Управління ДМС в Сумській області), в якій просив:

- визнати протиправним та скасувати Рішення відповідача № 5 від 17.01.2018 про заборону в`їзду в Україну громадянину Туркменістану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 3 роки.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 20.03.2019 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржуване рішення суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з`ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв`язку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства, а висновки суду є законними та обґрунтованими.

Представник позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримав доводи апеляційної скарги, просив скаргу задовольнити.

Відповідач явку свого представника у судове засідання суду апеляційної інстанції не забезпечив, був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України), не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами не заперечується, громадянин Республіки Туркменістан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 29.11.2013 навчався у Сумському національному аграрному університеті на інженерно-технологічному факультеті за денною формою навчання (а.с. 49). У зв`язку з навчанням, 17.12.2013 йому була видана посвідка на тимчасове проживання в Україні НОМЕР_1 терміном дії до 22.12.2015 (а.с. 63).

Наказом Сумського національного аграрного університету № 2869-к від 31.08.2015, за невиконання навчального плану, позивач відрахований з університету з 31.08.2015 (а.с. 64), про що повідомлено Управління ДМС в Сумській області відповідним листом (а.с. 62). На підставі вказаного листа, 14.09.2015 відповідачем прийнято Рішення № 261 про скасування посвідки на тимчасове проживання НОМЕР_1 (а.с. 61).

01.11.2017 під час проведення оперативно-профілактичних заходів під умовною назвою «Мігрант», працівниками відділу БЗПТЛ ГУ НП в Сумській області виявлений студент Сумського національного аграрного університету Нурмірат Оразов, який мав ознаки наркотичного сп`яніння. Для з`ясування цієї обставини, позивач був доставлений до Сумського обласного наркологічного диспансеру для проведення експертизи. Так, за результатами медичного огляду встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, викликаного канабіноїдами, про що 01.11.2017 складений Висновок № 5254 (а.с. 53).

У поясненнях, наданих того ж дня оперуповноваженому ВБЗПТЛ ГУ НП в Сумській області Левченку С.В., позивач зазначив, що близько чотирьох днів тому, повертаючись з міста Яготин, Київської області, ним були знайдені кущі коноплі, які він зірвав та в подальшому приготував до вживання. Потім, 01.11.2017 вказаний наркотичний засіб був вжитий Нурміратом Оразовим разом зі знайомими у квартирі АДРЕСА_1 , після чого вони були помічені працівниками поліції та доставлені до ГУ НП в Сумській області (а.с. 54 ).

У зв`язку з цим, ГУ НП в Сумській області 10.11.2017 направило відповідачу лист № 916/01/16/04-2017 (а.с. 52), у якому повідомило, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 01.11.2017 був затриманий працівниками поліції у стані наркотичного сп`яніння викликаного «канабіноїдами», після вживання особливо небезпечного наркотичного засобу «Канабісу».

Також, у згаданому листі повідомлялось, що позивач систематично порушує законодавство України, зокрема, 01.11.2017 на нього був складений протокол ГП № 472324 за порушення ч. 1 ст. 178 Кодексу України про адміністративні правопорушення (розпивання пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв у заборонених законом місцях або поява у громадських місцях у п`яному вигляді) та накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження, а 07.11.2017 - складений протокол № 4477 за порушення ч. 1 ст. 175-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (куріння тютюнових виробів у заборонених місцях) та накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження.

З огляду на зазначене, ГУ НП в Сумській області просило Управління ДМС в Сумській області скасувати ОСОБА_1 посвідку на тимчасове проживання в Україні. У відповідь, листом № 5901.5-15/59.3-17 від 16.11.2017 (а.с. 55) відповідач повідомив, що позивач не перебуває на обліку в Управлінні.

З метою з`ясування підстав перебування ОСОБА_1 на території України, відповідачем 08.12.2017 на адресу Центру по роботі з іноземними студентами Сумського національного аграрного університету направлявся лист № 5901.5-311/59.3-17 з вимогою надати відповідну інформацію (а.с. 57). Листом № 3586 від 15.12.2017 (а.с. 58) Управлінню ДМС в Сумській області було повідомлено, що позивач в`їхав на територію України згідно з запрошенням на навчання та 25.09.2017 отримав навчальну візу терміном дії до 23.12.2017, а листом № 81 від 10.01.2019 - повідомлено про те, що ОСОБА_1 покинув територію України 23.12.2017 (а.с. 60).

На початку січня 2018 року від ГУ НП в Сумській області на адресу відповідача надійшов лист № 20/03/16-2018 (а.с. 13), у якому зазначалось, що під час здійснення комплексу організаційно-практичних заходів, спрямованих на нейтралізацію протиправної діяльності на території України іноземців та осіб без громадянства, отримано інформацію про можливі візити на територію України громадянина Туркменістану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З огляду на наявну інформацію щодо вказаної особи, а також беручи до уваги те, що перебування цієї особи на території України може призвести до дестабілізації криміногенної обстановки та систематичних порушень громадського порядку, ГУ НП в Сумській області просило Управління ДМС в Сумській області прийняти рішення про заборону громадянину Туркменістану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в`їзду на територію України строком на три роки (а.с. 13).

На підставі вказаного звернення та наявної інформації, відповідачем 17.01.2018 прийнято Рішення № 5 про заборону позивачу в`їзду в Україну строком на три роки (а.с. 9). У зв`язку з прийняттям цього рішення, 18.01.2018 Управління ДМС в Сумській області направило Головному центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України відповідне доручення (а.с. 11-12).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення Управління ДМС в Сумській області про заборону в`їзду в Україну відповідає критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим є правомірним, а позовні вимоги - необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлюються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Згідно з частиною 3 статті 3 вказаного Закону, іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 13 Закону, в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється, зокрема, в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку.

Частина 3 згаданої статті визначає, що рішення про заборону в`їзду в Україну строком на три роки приймається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, Службою безпеки України або органом охорони державного кордону.

Порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, перебування яких на території України не дозволяється, регулюється Інструкцією про порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затвердженою Наказом МВС України № 1235 від 17.12.2013.

За приписами пункту 3 зазначеної Інструкції, рішення про заборону в`їзду в Україну особам приймається ДМС та її територіальними органами за наявності підстав, зазначених в абзацах другому, третьому та сьомому частини першої статті 13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", тобто, окрім іншого - в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку.

Підпунктом б пункту 4 Інструкції встановлено, що рішення про заборону в`їзду в Україну особам приймається ДМС та її територіальними органами за ініціативою підрозділів кримінальної поліції - у разі встановлення підстав для заборони в`їзду в Україну особам під час здійснення оперативно-розшукової діяльності.

Після отримання даних, які обґрунтовують необхідність заборони в`їзду в Україну особі, підрозділи кримінальної поліції надсилають до ДМС або її територіальних органів обґрунтоване звернення (довідку, рапорт), в якому зазначають такі відомості про особу: а) громадянство (підданство); б) прізвище, ім`я (імена) та по батькові (за наявності) особи в називному відмінку (для громадян Російської Федерації та Республіки Білорусь - російською мовою з дублюванням латиницею, для інших іноземців та осіб без громадянства - латиницею); в) дату народження (день, місяць, рік); г) стать; ґ) місце проживання; д) серія та номер паспортного документа, коли і ким виданий; е) відомості, які згідно з абзацами другим, третім та сьомим частини першої статті 13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" дають підстави для прийняття рішення про заборону особі в`їзду в Україну; є) запропонований строк заборони в`їзду та відомості, які обґрунтовують його тривалість (обставини і характер вчинення іноземцем або особою без громадянства суспільно небезпечного діяння; результати перевірки особи за обліками МВС України, обліками правоохоронних органів іноземних держав та міжнародних правоохоронних організацій; наявність в особи не виконаних майнових зобов`язань перед юридичними або фізичними особами в Україні).

На підставі зазначеного звернення (довідки, рапорту), приймається рішення про заборону особі в`їзду в Україну, за визначеною формою (пункти 5, 6 Інструкції).

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку, органи ДМС мають право прийняти рішення про заборону іноземцям або особам без громадянства в`їзду в Україну строком на три роки. Таке рішення може бути прийняте, зокрема, на підставі звернення підрозділів кримінальної поліції, які, виконуючи свої повноваження, встановили наявність обґрунтованих припущень щодо створення певною особою загрози національній безпеці або порушенню громадського порядку, у разі перебування цієї особи на території України.

При цьому, необхідність заборони в`їзду в інтересах забезпечення безпеки України або охорони громадського порядку, визначається компетентними державними органами та має превентивний характер, який не потребує обов`язкової наявності порушень законодавства особами, яким заборонено в`їзд.

Судовим розглядом встановлено, що громадянин Республіки Туркменістан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 29 листопада 2013 року вступив до Сумського національного аграрного університету на інженерно-технологічний факультет за денною формою навчання (а.с. 19). Втім, 31 серпня 2015 року позивач був відрахований з навчального закладу за невиконання вимог навчального плану (а.с. 64).

У вересні 2017 року ОСОБА_1 знову прибув в Україну де йому, згідно із запрошенням на навчання, виданим Сумським національним аграрним університетом, була відкрита навчальна віза терміном дії з 25.09.2017 по 23.12.2017 (а.с. 58). Перебуваючи в цей час на території України, позивач 01.11.2017 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 178 Кодексу України про адміністративні правопорушення (розпивання пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв у заборонених законом місцях або поява у громадських місцях у п`яному вигляді), про що складений протокол ГП № 472324 та накладено стягнення у вигляді попередження (а.с. 52). Крім того, цього ж дня, ОСОБА_1 був затриманий працівниками поліції через перебування у стані наркотичного сп`яніння, що підтверджено Висновком Сумського обласного наркологічного диспансера № 5254 від 01.11.2017 (а.с. 53).

Також, 07.11.2017 позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 1751 Кодексу України про адміністративні правопорушення (куріння тютюнових виробів у заборонених місцях), про що складений протокол № 4477 та накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження.

Вказана інформація була встановлена ГУ НП в Сумській області та повідомлена Управлінню ДМС в Сумській області листами № 916/01/16/04-2017 від 10.11.2017 (а.с. 52) і № 20/03/16-2018 від 12.01.2018 (а.с. 13), які, в свою чергу, стали підставою для прийняття рішення про заборону позивачу в`їзду в Україну.

Отже, наведені обставини свідчать про антисоціальний спосіб життя ОСОБА_1 , систематичне нехтування ним вимог законодавства України та норм моралі, які регулюють громадський порядок та цивілізований розвиток суспільства. Крім того, за змістом пояснень, наданих 01.11.2017 оперуповноваженому ВБЗПТЛ ГУ НП в Сумській області Левченку С.В. (а.с. 54), позивач обізнаний про види наркотичних засобів, зокрема, «Канабісу», спосіб його приготування та вживання, що може свідчити про постійне вживання цих наркотичних засобів (наркотичну залежність), а також, можливу причетність до їх незаконного обігу.

З огляд на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав вважати, що перебування громадянина Туркменістану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України може призвести до систематичних порушень громадського порядку, конституційних прав громадян України та дестабілізації криміногенної обстановки.

Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу необґрунтованості стверджень позивача на те, що лист ГУ НП в Сумській області, який став підставою для прийняття оскаржуваного рішення про заборону в`їзду в Україну, скерований відповідачу не належним суб`єктом, не з підстав, установлених під час здійснення оперативно-розшукової діяльності та не містить обґрунтованих фактів і доказів того, що дії ОСОБА_1 можуть створити хоч найменшу загрозу громадському порядку, суд не приймає до уваги, з огляду на таке.

Враховуючи мету запровадження норм, які встановлюють обмеження іноземцям або особам без громадянства в`їзду в Україну, розширене тлумачення статті 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» у поєднанні з пунктами 3, 4, 5, 6 Інструкції про порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затвердженої Наказом МВС України № 1235 від 17.12.2013, дає підстави для висновків, що рішення про заборону в`їзду в Україну може бути прийняте органами ДМС, окрім іншого, на підставі інформації органів поліції, отриманої під час здійснення ними своїх повноважень, яка вказує на наявність обґрунтованих припущень, що певна особа може порушувати законодавство України (громадський порядок). При цьому, така інформація має бути доведена до органів ДМС у будь-який спосіб (лист, довідка, клопотання, заява та ін.) та містити дані, достатні для належної ідентифікації особи, про заборону в`їзду якої йде мова.

Направлення підрозділом, що входить до структури Національної поліції України і не є підрозділом кримінальної поліції, звернення (довідки, рапорту) про наявність підстав для заборони особі в`їзду в Україну, встановлених не під час здійснення оперативно-розшукової діяльності, а у будь-який інший передбачений законом спосіб, яке не містить всіх відомостей, визначених підпунктами «а» - «є» пункту 5 згаданої Інструкції, але дає змогу належним чином ідентифікувати особу, не може бути підставою для відмови у прийнятті органом ДМС рішення про заборону особі в`їзду в Україну за умови, що є достатньо обґрунтованих даних, які свідчать про можливі порушення громадського порядку цією особою.

Необґрунтованими також є доводи позивача щодо порушення відповідачем статті 8 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, оскільки втручання у право на приватне життя позивача здійснено Управлінням ДМС в Сумській області згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту моралі, прав і свобод інших осіб.

При цьому, стверджуючи про недотримання відповідачем принципу пропорційності, позивач не вказує в чому саме його право на приватне життя превалює над інтересами громадської безпеки, інтересами суспільства щодо дотримання норм моралі, прав і свобод інших осіб на захист яких здійснено втручання (прийнято оскаржуване рішення).

Крім того, незважаючи на приписи частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, частина 1 цієї статті не звільняє позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, від обов`язку довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Так, доводячи протиправність оскаржуваного рішення, ОСОБА_1 вказує на наявність формальних порушень з боку відповідача (подання звернення про заборону в`їзду неналежним суб`єктом, з`ясування підстав для такої заборони не під час здійснення оперативно-розшукової діяльності, невідповідність звернення встановленим вимогам), не надаючи жодного доказу на підтвердження того, що позивач усвідомив свою протиправну поведінку під час попереднього перебування на території України і під час наступного перебування, ним будуть дотримуватись вимоги законодавства, що не матиме загрози порушенню громадського порядку, прав та інтересів інших осіб.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем правомірно прийнято Рішення № 5 від 17.01.2018 про заборону в`їзду в Україну громадянину Туркменістану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 3 роки.

Крім того, ЄСПЛ у п.36 по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97 від 1 липня 2003 року зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п.30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року).

Колегія суддів зазначає, що згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема, в рішенні по справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, п. 29).

Оскільки, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.03.2019 по справі № 480/4853/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.В. Катунов
Судді Г.Є. Бершов І.М. Ральченко
Постанова складена в повному обсязі 29.07.19.