Справа № 824/915/17-а
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2019-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

30 липня 2019 року

Київ

справа №824/915/17-а

адміністративне провадження №К/9901/62639/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого Тацій Л.В.,

суддів: Бучик А.Ю., Стеценка С.Г., -

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 04 вересня 2018 року (прийняту судом у складі: головуючого судді Ватаманюка Р.В., суддів: Сторчака В.Ю., Мельник-Томенко Ж.М.) у справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради Карвацької Галини Федорівни (далі - Державний реєстратор), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - АТ КБ «Приватбанк», про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, -

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду з позовом, у якому просила:

- визнати протиправними дії Державного реєстратора, який прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 31950091 від 20.10.2016, про реєстрацію права власності в Єдиному Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за АТ КБ "Приватбанк" за адресою: АДРЕСА_1;

- зобов`язати Державного реєстратора скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію за АТ КБ "Приватбанк" права власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Чернівецький окружний адміністративний суд рішенням від 18 січня 2018 року відмовив у задоволенні позову.

Вінницький апеляційний адміністративний суд постановою від 04 вересня 2018 року рішення суду першої інстанції скасував та прийняв нову постанову, якою позов задовольнив.

Визнав протиправними дії Державного реєстратора Карвацької Галини Федорівни, яка прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 31950091 від 20 жовтня 2016 року, про реєстрацію права власності в Єдиному Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ПАТ КБ "Приватбанк" за адресою: Чернівецька область, Кіцманський район , с. Іванківці, вул. Миру № 8.

Визнав протиправним та скасував рішення Державного реєстратора Карвацької Галини Федорівни індексний номер: 31950091 від 20 жовтня 2016 року, про реєстрацію права власності в Єдиному Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ПАТ КБ "Приватбанк" за адресою: Чернівецька область, Кіцманський район, с. Іванківці, вул. Миру № 8.

Зобов`язав Державного реєстратора скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію за ПАТ КБ "Приватбанк" права власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 .

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив із того, що Державний реєстратор не з`ясувала того, що представник АТ КБ «Приватбанк», який подав документи для здійснення перереєстрації права власності на будинковолодіння позивача за ПАТ КБ «Приватбанк» як новим власником, не має відповідних повноважень на здійснення таких дій.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

01 січня 2018 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У скарзі посилається на те, що до поданих Державному реєстратору документів була додана довіреність, яка надавала представнику АТ КБ «Приватбанк» відповідні повноваження на звернення до відповідача. Отже, Державний реєстратор діяв правомірно. Проте суд апеляційної інстанції розглянув справу необ`єктивно, підстави скасування рішення суду першої інстанції мають формальний характер, зазначає, що суд першої інстанції ретельно дослідив матеріали справи.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Верховний Суд ухвалою від 10 жовтня 2018 року відкрив касаційне провадження за скаргою АТ КБ «Приватбанк».

У зв`язку з обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Анцупової Т.О., яка відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 01 жовтня 2018 року була визначена головуючим суддею у цій справі, розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду від 20 червня 2019 року № 787/0/78-19 призначено повторний автоматизований розподіл, зокрема касаційної скарги у цій справі.

Відповідно до повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 червня 2019 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Тацій Л.В., судді: Бучик А.Ю., Стеценко С.Г., справу передано головуючому судді.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

24.05.2007 між ОСОБА_1 (іпотекодавець) та ПАТ КБ "ПриватБанк" (іпотекодержатель) укладено договір іпотеки №CVMWGA00000034, яка виступила майновим поручителем за зобов`язаннями позичальника ОСОБА_2 .

Згідно з умовами даного договору позивач передав в іпотеку нерухоме майно, житловий будинок, загальною площею 50,90 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

26.07.2016 ПАТ КБ "ПриватБанк" надіслав позивачу вимогу про усунення порушень №E.HM.0.0.0.0/1-0037, в якій вимагалося здійснити погашення всієї заборгованості (повністю повернути суму кредиту з усіма нарахуваннями) протягом 30-ти днів з дня отримання даної вимоги. У разі невиконання або неналежного виконання порушеного зобов`язання зі спливом 30-тиденного строку, ПАТ КБ "ПриватБанк" попередила про намір задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 50,90 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Дану вимогу позивач отримав 29.07.2016, однак її не виконав.

18.10.2016 ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до Державного реєстратора Карвацької Г.Ф. із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за реєстраційним номером 19085746.

20.10.2016 відповідач прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 31950091, відповідно до якого проведено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 50,90 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернувся до суду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Стаття 2 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на момент звернення із позовом; далі - КАС) завданням адміністративного судочинства визначала захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Пункт 1 частини першої статті 3 КАС справою адміністративної юрисдикції визнавав публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини другої статті 4 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

За правилами частини першої статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Наведене узгоджується і з положеннями статей 2, 4, 19 КАС (у редакції, чинній на час прийняття рішень судами першої й апеляційної інстанцій), які закріплюють завдання адміністративного судочинства, визначення понять публічно-правового спору та суб`єкта владних повноважень, а також межі юрисдикції адміністративних судів.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Такі висновки містяться, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року (справа № 1903/944/12).

Також Велика Палата Верховного Суду, зокрема у постанові від 16 січня 2019 року (справа № 813/317/17), зазначила, що оскільки позивач не був заявником стосовно оскаржуваних реєстраційних дій, тобто останні були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляються окрім вимог про скасування оспорюваного рішення також вимоги про визнання недійсними правочинів, на підставі яких прийнято оспорюване рішення.

Як убачається з установлених судами фактичних обставин у цій справі, ОСОБА_1 просить визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора щодо реєстрації прав та їх обтяжень за третьою особою - АТ КБ «Приватбанк».

Підставою звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом стало порушення, на думку позивача, її права власності на нерухоме майно, що виключає можливість розгляду справи судами адміністративної юрисдикції.

Отже, спір у цій справі не є публічно-правовим. Оскарження рішення про державну реєстрацію права власності безпосередньо пов`язане із захистом позивачем свого цивільного права у спорі з особою (АТ КБ «Приватбанк»), яка не заперечує законності дій державного реєстратора з реєстрації на нею права власності. А тому спір має приватноправовий характер і має вирішуватися за правилами цивільного судочинства.

Враховуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду, а також суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності, зокрема те, що оскаржувані реєстраційні дії були вчинені не за заявою позивача, колегія суддів вважає, що суди помилково розглянули дану справу в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 354 КАС порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.

За таких обставин ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню, а провадження в адміністративній справі - закриттю.

Отож, касаційна скарга АТ КБ «Приватбанк» підлягає задоволенню в частині вимоги про скасування судових рішень.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 354, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

касаційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 18 січня 2018 року та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 04 вересня 2018 року скасувати і закрити провадження у справі.

Роз`яснити позивачеві, що справу належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.В. Тацій

Судді : А.Ю. Бучик

С.Г. Стеценко