Справа № 520/2386/19
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2019-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

22 липня 2019 р. № 520/2386/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Білової О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Ділбаряна А.О.,

за участю представників: позивача - ОСОБА_2, відповідача - Богаєвської А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду в порядку загального позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Харківської митниці ДФС (вул. Короленка, буд. 16-Б, м. Харків, 61003, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Харківської митниці ДФС, в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА807190/2019/00307;

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UА807000/2019/000278/2 від 16.01.2019;

- зобов`язати Харківську митницю ДФС підготувати та подати Державній казначейській службі України у Харківській області висновок про повернення ОСОБА_1 надмірно сплачених митних платежів у сумі 18200 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він придбав автомобіль марки Opel модель Zafira-A на підставі рахунку-фактури №0004755 від 10.01.2019 вартістю 1200 євро. Позивачем до митних органів подавалася митна декларація. Відповідач відмовив у митному оформленні автомобілю та прийняв спірні картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА807190/2019/00307 та рішення про коригування митної вартості товарів № UА807000/2019/000278/2 від 16.01.2019. Позивач вважає такі рішення відповідача протиправними та такими, що підлягають скасуванню, посилаючись на те, що декларантом позивача були надані усі необхідні документи для розмитнення придбаного позивачем авто за першим методом, а визначення митної вартості авто за резервним методом позивач вважає протиправним та необґрунтованим щодо розміру розрахованої суми. Позивач також вважає, що відповідач має повернути йому надмірно сплачені митні платежі.

Представник відповідача не погодився з позовними вимогами та надав відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що митний орган діяв в межах повноважень, на підставі та у спосіб, визначений чинним законодавством, визначивши митну вартість за даними електронного каталогу SCHWAKE.

Представником позивача надано відповідь на відзив, в якій він спростовував позицію представника відповідача, викладену у відзиві на позов та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача, ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , в судовому засіданні просив задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача - Харківської митниці ДФС Богаєвська А.Ю. - в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини.

Позивач придбав у Литві автомобіль марки Opel модель Zafira-A на підставі рахунку-фактури №0004755 від 10.01.2019 вартістю 1200 євро. Представником позивача до суду було надано переклад рахунку-фактури №0004755 від 10.01.2019(а.с.160)

14.01.2019 митним брокером ТОВ «МАГІСТРАЛЬ АВТОТРАНЗИТ-СЕРВІС», як особою, уповноваженою ОСОБА_1 на декларування товарів відповідно до разового договору про надання брокерських послуг №10/01-10 від 10.01.2019, з метою здійснення митного контролю та митного оформлення в митному режимі «імпорт» автомобіля, який придбаний ОСОБА_1 , до митного поста «Харків-автомобільний» Харківської митниці ДФС була подана електронна митна декларація типу ІМ40ДЕ №UА807190/2019/001104 (а.с.80) на товар: «Легковий автомобіль марки «ОРЕL» модель «Zafira-A»-1шт., що був у використанні, для використання по дорогах загального користування, призначений для перевезення пасажирів. Тип двигуна - бензиновий, з робочим об`ємом циліндрів двигуна 1796 кубічних см., ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , потужність 92 кВт, тип кузова - універсал, календарний рік виготовлення - 2005, модельний рік виготовлення -2005, загальна кількість місць для сидіння включаючи місце водія - 7, колісна формула 4x2, колір - сірий. Екологічний клас - ЕURО 3. Автомобіль має такі пошкодження: пошкодження лфп кузову. Торгівельна марка - ОРЕL. Виробник - Adam Ореl GmbН. Країна виробництва - DЕ» (далі - ТЗ позивача).

Відповідно до відомостей граф 8 та 9 вказаної ЕМД одержувач/імпортер та особа відповідальна за фінансове врегулювання ОСОБА_1 .

У вказаній ЕМД була визначена та заявлена за основним методом митна вартість ТЗ позивача у розмірі 1200,00 Євро на підставі рахунку-фактури №0004755 від 10.01.2019.

Для підтвердження заявленої митної вартості ТЗ позивача особою, уповноваженою ОСОБА_1 на декларування товарів, були надані, зокрема, наступні документи, зазначені в графі 44 вказаної ЕМД:

- за кодом « 0380» - рахунок-фактура №0004755 від 10.01.2019 без перекладу;

- за кодом « 1721» - копія Акту про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UА205010/2019/310410 від 12.01.2019, складеного Волинською митницею ДФС.

14.01.2019 уповноваженою посадовою особою митниці було проведено митний огляд ТЗ позивача, за результатами якого складено Акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UА807190/2019/001104 від 14.01.2019.

У зв`язку з недостачею документів, а саме: доказів сплати за придбаний автомобіль та доказів транспортування придбаного автомобілю до кордону України, відповідач провів консультацію з декларантом позивача.

Листом від 16.01.2019 декларант позивача повідомив, що на теперішній час надати додаткові документи неможливо та просив видати рішення про коригування митної вартості товарів по МД № UА807190/2019/001104 (а.с.90.)

Відповідачем прийняте Рішення про коригування митної вартості товарів № UА807000/2019/000278/2 від 16.01.2019, яким визначено митну вартість автомобіля за резервним методом у розмірі 3041,3 євро, та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА807190/2019/00307 (а.с. 91-92, 96)

Декларантом позивача подано нову митну декларацію ІМ40ДЕ №UA807190/2019/001386 з дотриманням процедури випуску товарів у вільний обіг при непогодженні з визначеною митним органом митної вартості (а.с. 97-98)

Вважаючи необґрунтованими рішення відповідача, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно до положень частини 6 статті 54 Митного кодексу України, підставами для відмови у митному оформленні, серед іншого, є неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу.

За змістом статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється в першу чергу за основним методом, тобто, за ціною договору (вартістю операції).

Відповідно до пп. 2.2 п.2 розділу 2 Методичних рекомендацій посадовою особою митниці було здійснюється перевірка документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, вивчення маршруту транспортування товарів та перевірки достовірності декларування витрат на транспортування.

Згідно з ч.4 ст. 58 МКУ митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Відповідно до положень ч.10 ст. 58 МКУ складовою митної вартості товару, яка повинна при розрахунку митної вартості товару додаватись до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари є, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Відповідно до п.6 ч.2 ст.53 МКУ документами, які підтверджують митну вартість товарів та обов`язково подаються до митниці, є, зокрема, транспортні перевізні документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Згідно з розділом III Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч.2 ст. 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:

- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;

- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

За результатом вивчення документів, наданих до митниці на підтвердження заявленої митної вартості ТЗ позивача, посадовою особою митниці було встановлено, що вартість ТЗ позивача у розмірі 1200,00 Євро, визначена на підставі рахунку-фактури №0004755 від 10.01.2019, не включає в себе витрати на транспортування цього ТЗ до місця ввезення на митну територію України. Разом із цим, до митниці не було надано документів, що містять відомості про розмір витрат на транспортування ТЗ позивача до місця ввезення на митну територію України.

Таким чином, суд погоджується з висновками митного органу про те, що за результатами проведеного посадовою особою митниці аналізу документів, наданих разом з ЕМД №UА807190/2019/001104 від 14.01.2019, було виявлено, що ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме, складової, передбаченої п.5 ч.10 ст.58 МКУ - витрат на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Разом цим, щодо доводів відповідача про неподання банківських виписок та правомірності застосування резервного методу з використанням звіту SCHWAKE від 14.01.2019, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Частиною четвертою вказаної статті встановлено, що у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Згідно з частиною п`ятою цієї статті забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. При цьому, положеннями частини 6 цієї статті передбачено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до частини першої статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за основним методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Згідно з положеннями статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Згідно з пунктом 5 частини десятої статті 58 Митного кодексу при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Відповідно до частини одинадцятої статті 264 Митного кодексу України орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: 1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; 2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; 3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.

Аналіз змісту рахунку-фактури серії МЕІ № 0004755 від 10.01.2019, який подавався позивачем для проведення митних процедур, свідчить про те, що в ньому наявні реквізити чеку №1 ECR4, міститься вартість автомобіля, підписи сторін - продавця та покупця, отже суд вважає безпідставним неврахування вказаного документа як доказу сплати за придбаний автомобіль.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що декларант позивача одночасно з митною декларацією не надав тільки документ щодо витрат на транспортування придбаного автомобіля до кордону України, в іншій частині декларант позивача надав достатні документи, які підтверджують митну вартість транспортного засобу, згідно з частиною 2 статті 53 Митного кодексу України, тоді як Митниця не довела, що подані декларантом позивача документи для визначення митної вартості товару не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому Митниця не обґрунтувала та не довела неможливість визначення митної вартості на основі додавання вартості (обчислена вартість) щодо транспортування придбаного автомобіля до митного кордону України.

Суд зазначає, що в силу частини другої статті 55 Митного кодексу України та вимог наказу Міністерства фінансів України №598 від 24 травня 2012 року «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору» - рішення про коригування митної вартості товару повинно містити обґрунтування причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, а також обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Судом встановлено, що відповідачем визначено митну вартість автомобіля позивача на рівні 3041,30 євро, відповідно до звіту про оцінку по SCHWAKE, що є середньою вартістю продажів.

Щодо обґрунтованості застосування вказаного довідникового показника суд зазначає наступне.

Додатком 8 до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 липня 2009 року № 1335/5/1159), визначено перелік рекомендованих нормативно-правових актів, методичної, довідкової літератури та комп`ютерних баз даних з програмним забезпеченням, у якому є періодичний довідник «SuperSCHWAKE» - Eurotax, Швейцарія. Разом з тим, Методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Методика є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.

Проте, у даному випадку автотоварознавча експертиза чи експертне дослідження відповідачем не здійснювалася. Тому відповідачем не наведено достатніх підстав правомірності проведеного ним розрахунку митної вартості у такий спосіб за вказаною методикою, без врахування технічного стану транспортного засобу (актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 12 січня 2019 року № UА 205010/2019/310410 та від 14 січня 2019 року № 807190/2019/001104 зафіксовано наявність пошкоджень (пошкодження ЛФП по кузову) та слідів експлуатації), що не враховувалося відповідачем при визначенні митної вартості ввезеного транспортного засобу. Крім того, екологічний клас транспортного засобу позивача ЕURO 3 не відповідає показнику, зазначеному у звіті про оцінку по SCHWAKE, застосованому відповідачем, де зазначено ЕURO 4.

Інформація із каталогу програмного продукту «SCHWAKE» за № 073599/28596521 від 14.01.2019 містить запис «підлягає технічній експертизі». Однак оцінка «SCHWAKE» здійснена відповідачем без безпосереднього технічного огляду (експертизи) щодо реального стану автомобіля, а саме щодо наявності технічних ушкоджень (пошкодження ЛФП по кузову) та інформації про стан ТЗ внаслідок експлуатації. Відповідач не довів, що інформація про реальний стан транспортного засобу була врахована при здійсненні оцінки за допомогою програмного продукту «SCHWAKE».

З огляду на зазначене, суд вважає, що відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу звіт про оцінку по SCHWAKE ) для коригування митної вартості за другорядним методом.

Отже, суд приходить до висновку, що у спірному рішенні про визначення митної вартості товару не наведено обґрунтувань розрахунку скоригованої митної вартості, що є належною та достатньою підставою для його скасування.

Таким чином, наявні підстави для скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UА807000/2019/000278/2 від 16.01.2019 на задоволення позову в цій частині.

Враховуючи, що фактично позивачем після подання нової митної декларації №UA 807190/2019/001386 придбаний позивачем автомобіль було випущено у вільний обіг, суд приходить до висновку, що картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА807190/2019/00307 вичерпала свою дію, отже не породжує для позивача жодних наслідків, тому в задоволенні позовних вимог про її скасування належить відмовити.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Харківської митниці ДФС підготувати та подати Державній казначейській службі України у Харківській області висновок про повернення ОСОБА_1 надмірно сплачених митних платежів у сумі 18200 гривень, суд зазначає, що така позовна вимога є передчасною, з огляду на приписи Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, який затверджено наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787.

Щодо заяви про відшкодування позивачу судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, а також доданих до заяви доказів, вбачається, що позивачем понесені витрати усього у розмірі 9000 грн.

Відповідно до положень ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2 ст. 134 КАС України).

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 3 ст. 134 КАС України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 5 ст. 134 КАС України).

З огляду на викладене, суд, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, виходить зі складності справи та обсягу наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), надання до суду доказів, які стосуються спірних правовідносин.

Так, представником позивача до позовної заяви надані: договір про надання правової допомоги № 13/02/19 від 13.02.2019, відповідно до умов якого Клієнт доручає, а Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надати наступні юридичні послуги: - Підготовка позовної заяви до Харківської митниці ДФС про оскарження (скасування) рішення про коригування митної вартості товарів № UА807000/2019/000278/2 від 16.01.2019 та оскарження (скасування) картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА807190/2019/00307, - Представництво інтересів Клієнта у Харківському окружному адміністративному суді; - Представництво інтересів Клієнта у Другому апеляційному адміністративному суді; - Представництво інтересів Клієнта у Верховному Суді; - Представництво інтересів Клієнта у Харківській митниці ДФС; - Представництво інтересів Клієнта у Головному управлінні Державної казначейської служби України в Харківській області; - Отримання рішення суду, виконавчого листа; - Надання інших юридичних послуг. Вартість послуг визначена у розмірі 9000 грн.

Також на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача надані: - копія свідоцтва на право на зайняття адвокатською діяльністю серії СМ 2000461, виданого 27.02.2017; - копія акту приймання-передачі послуг від 18.06.2019; - копія детального опису робіт від 18.06.2019; - копія банківського чеку від 13.02.2019; - копія рахунку-фактури №00002 від 13.02.2019.

Судом встановлено, що сума гонорару була визначена фіксованою сумою та сплачена ще до розгляду справи в суді - 13.02.2019.

Щодо встановлення фіксованої суми гонорару за надання правової допомоги суд зазначає, що договором не визначений конкретний результат надання правової допомоги, не визначено, на якій саме стадії розгляду справи обов`язки адвокатського бюро будуть вважатися виконані відповідно до сплаченої суми гонорару в розмірі 9000 грн, одночасно договір передбачає низку послуг, які не були надані позивачу та не можуть бути надані на цьому етапі судового розгляду справи, зокрема: - представництво інтересів клієнта у Другому апеляційному адміністративному суді; - представництво інтересів клієнта у Верховному Суді; - представництво інтересів клієнта у головному управлінні державної казначейської служби України в Харківській області; - отримання рішення суду, виконавчого листа. Також не надано доказів представництва інтересів Клієнта у Харківській митниці ДФС, та яким чином таке представництво має відношення до розгляду цієї справи.

З огляду на те, що розмір витрат на правничу допомогу складається, в тому числі з перерахованих послуг, які не були надані, а договір містить фіксовану суму за надання усіх послуг, з урахуванням як наданих, так і не наданих послуг, суд приходить до висновку про неможливість визначити окремо вартість наданих послуг на правничу допомогу щодо - підготовки позовної заяви до Харківської митниці ДФС про оскарження (скасування) рішення про коригування митної вартості товарів № UА807000/2019/000278/2 від 16.01.2019 та оскарження (скасування) картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА807190/2019/00307, - представництві інтересів Клієнта у Харківському окружному адміністративному суді окремо від послуг, які не були надані та надання яких не було підтверджено.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що надані представником позивача до суду докази не доводять співмірності розміру витрат на правничу допомогу адвоката часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягу наданих адвокатом послуг.

З огляду на наведене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви щодо відшкодування позивачу судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.

Таким чином, суд відмовляє в задоволенні вимог позивача про відшкодування позивачу судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.

Розподіл судових витрат в частині судового збору здійснюється відповідно до ст.. 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 241-247, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Харківської митниці ДФС (вул. Короленка, буд. 16-Б, м. Харків, 61003, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UА807000/2019/000278/2 від 16.01.2019.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Харківської митниці ДФС (вул. Короленка, буд. 16-Б, м. Харків, 61003, ) за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) у розмірі 384,20 грн (триста вісімдесят чотири гривні 20 копійок).

В задоволенні заяви представника позивача про розподіл витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 01 серпня 2019 року.

Суддя Білова О.В.