Справа № 440/968/19
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2019-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 р.Справа № 440/968/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Донець Л.О.,

Суддів: Гуцала М.І. , Бенедик А.П. ,

за участю секретаря судового засідання Соколової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної фіскальної служби України на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.04.2019 року (головуючий суддя І інстанції: Є.Б. Супрун, повний текст складено 02.05.19 року) по справі № 440/968/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат"

до Державної фіскальної служби України

про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації,

ВСТАНОВИВ:

19.03.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат» (далі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Державної фіскальної служби України (далі по тексту відповідач), в якому просив суд визнати індивідуальну податкову консультацію відповідача від 19.02.2019 № 597/6/99-99-15-02-02-15/іпк протиправною та скасувати її.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 17.04.2019 задоволено позов позивача (вул. Будівельників, 15, м. Горішні Плавні, Полтавська область, 39800, ) до відповідача (Львівська площа, 8, м. Київ, 04053, ) про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації.

Визнано протиправною та скасовано податкову консультацію від 19.02.2019 № 597/6/99-99-15-02-02-15/іпк, надану відповідачем на звернення позивача від 29.01.2019 № 233/01-19.

Стягнуто на користь позивача (вул. Будівельників, 15, м. Горішні Плавні, Полтавська область, 39800, ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривень 00 коп за рахунок бюджетних асигнувань відповідача (Львівська площа, 8, м. Київ, 04053, ).

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.04.2019 та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що п. 15 підрозділу 4 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України поширюється на платників акцизного податку з реалізації пального, які зареєстровані платниками акцизного податку відповідно до Порядку електронного адміністрування реалізації пального, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2016 № 113 «Деякі питання електронного адміністрування реалізації пального та сплачують акцизний податок. Додатково зазначив, що здійснюючи розрахунки за договором та здійснивши оплату на користь продавця пального, суб`єкт господарювання сплатив вартість пального, ціну договору, до якої було включено суму акцизного податку. Платником акцизного податку за такою операцією є продавець, а не покупець пального, і зазначення окремим рядком розміру акцизного податку визначає лише розмір зобов`язань продавця пального зі сплати акцизного податку, а не його сплату покупцем підакцизного товару. Тобто, вважає, що для реалізації положень п. 15 підрозділу 4 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України показники рядка 16 додатка ЗП до Податкової декларації з податку на прибуток підприємств, які враховуються у зменшення нарахованої суми податку на прибуток підприємств, доповнено рядком 16.5. У рядку 16.5 відображається зменшення податку на прибуток підприємств на суму сплаченого за поточний звітній період акцизного податку за зареєстрованими акцизними накладними на важкі дистиляти (газойль), що класифікується у товарних підкатегоріях 2710 19 43 00, 2710 19 46 00, 2710 19 47 10 згідно з УКТ ЗЕД, якщо вони були використані для транспортних засобів, що класифікуються у товарних підкатегоріях 8602 10 00 00, 8704 10 10 10 згідно з УКТ ЗЕД. Тому, на думку відповідача, висновки викладені в оскаржуваній податковій консультації є обгрунтованими, а рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням п. 15 підрозділу 4 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України нормам розділу VI «Акцизний податок» ПК України, ст.ст. 72, 90, 242 КАС України, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що відповідач зареєстрований в якості юридичної особи 14.07.2008 (номер запису в Єдиному державному реєстрі 1 000802), перебуває на обліку як платник податків в Офісі великих платників податків Державної фіскальної служби з 15.07.2008 за №1348 та є платником акцизного податку з реалізації пального з 04.08.2016.

29.01.2019 позивач звернувся до відповідача за індивідуальною письмовою податковою консультацією.

Згідно до змісту даного звернення, позивач просив надати індивідуальну податкову консультацію щодо застосування пункту 15 підрозділу 4 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України при складанні декларації з податку на прибуток та сплаті вказаного податку. Тобто, надати роз`яснення, чи наявне право у позивача, що є платником податку на прибуток на загальних підставах та є споживачем палива і сплачує акцизний податок у складі ціни та безпосередньо до Державного бюджету України при розмитненні, право на застосування відповідної норми ПК України щодо зменшення податку на прибуток на суму сплаченого акцизного податку на важкі дистиляти (газойль), що класифікуються у товарних підкатегоріях 2710 19 43 00, 2710 19 46 00, 2710 19 47 10 згідно з УКТ ЗЕД, за умови їх використання для транспортних засобів, що класифікуються у товарних підкатегоріях 8602 10 00 00, 8704 10 10 10 згідно з УКТ ЗЕД".

19.02.2019 відповідачем надано позивачу податкову консультацію №597/6/99-99-15-02-02-15/іпк, та роз`яснено, що тільки платник акцизного податку, який у поточному звітному періоді здійснив сплату акцизного податку до бюджету, зможе на зазначені суми сплаченого податку зменшити податок на прибуток, що підлягає сплаті до державного бюджету за відповідний податковий (звітний) період.

Зазначив, що пункт 15 підрозділу 4 розділу ХХ "Перехідні положення" Кодексу може поширюватися на платників акцизного податку з реалізації пального, які зареєстровані платниками акцизного податку відповідно до Порядку електронного адміністрування реалізації пального, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №113 від 24.02.2016, та сплачують акцизний податок.

Позивач у своїй діяльності використовує транспортні засоби, що класифікуються у товарних підкатегоріях 8704 10 10 10 згідно з УКТ ЗЕД - моторні транспортні засоби для перевезення вантажів: - автомобілі-самоскиди, призначені для використання на бездоріжжі: - з двигуном внутрішнього згорання із запалюванням від стиснення (дизелем або напівдизелем) або з двигуном внутрішнього згорання з іскровим запалюванням; - вантажопідйомністю понад 75 т - автосамоскиди САТ, на підтвердження чого надав відповідну довідку головного бухгалтера комбінату.

Також, позивач при здійсненні господарської діяльності використовує важкі дистиляти (газойль), що класифікуються у товарних підкатегоріях 2710 19 43 00 згідно з УКТ ЗЕД - Нафта або нафтопродукти, одержані з бітумінозних порід (мінералів), крім сирих; продукти, в іншому місці не зазначені, з вмістом 70 мас. % або більше нафти чи нафтопродуктів, одержаних з бітумінозних порід (мінералів), при чому ці нафтопродукти є основними складовими частинами продуктів; відпрацьовані нафтопродукти: - нафта та нафтопродукти, одержані з бітумінозних порід (мінералів), крім сирих; продукти, в іншому місці не зазначені, з вмістом 70 мас.% або більше нафти чи нафтопродуктів, одержаних з бітумінозних порід (мінералів), при чому ці нафтопродукти є основними складовими частинами продуктів, за виключенням тих, що містять біодизель та відпрацьовані нафтопродукти: і інші: важкі дистиляти: газойлі: для інших цілей: - із вмістом сірки не більш як 0,001 мас. %.

На думку позивача, вказана податкова консультація суперечить пункту 15 підрозділу 4 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, нормам розділу VІ "Акцизний податок" Податкового кодексу України, не містить вичерпних відповідей на усі поставлені ініціатором звернення питання, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом, в якому вимагає її скасування.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що спірна індивідуальна податкова консультація суперечить нормам пункту 15 підрозділу 4 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, а також не містить відповідей по суті на усі поставлені запитання, у зв`язку з чим, наявні достатні правові підстави для її скасування.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до статті 1 Податкового кодексу України (далі - ПК України), Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Підпунктом 14.1.172 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податкова консультація - це допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.

Надання податкових консультацій врегульовано главою 3 Розділу ІІ ПК України.

Відповідно до положень статті 52 ПК України за зверненням платників податків контролюючі органи надають їм безоплатно індивідуальні податкові консультації з питань практичного застосування окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 25 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

У відповідності до пунктів 52.1, 52.2 статті 52 ПК України, за зверненням платників податків контролюючі органи надають їм безоплатно індивідуальні податкові консультації з питань практичного застосування окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 25 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Індивідуальна податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.

З огляду на пункт 52.3 статті 52 ПК України, за вибором платника податків індивідуальна податкова консультація надається в усній або письмовій формі. Індивідуальна податкова консультація, надана в письмовій формі, обов`язково повинна містити назву - податкова консультація, реєстраційний номер в єдиній базі індивідуальних податкових консультацій, опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, зазначених у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання таких норм законодавства.

При цьому, приписами пункту 52.4 статті 52 ПК України передбачено, що індивідуальні податкові консультації надаються: в усній формі - контролюючими органами та державними податковими інспекціями; у письмовій формі - контролюючими органами в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональними територіальними органами, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Отже індивідуальна податкова консультація (допомога контролюючого органу) надається платнику податків для правильності застосування конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування податків чи зборів безпосередньо у його податковому обліку при здійсненні ним господарської діяльності, має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому така консультація надана. При цьому, надаючи податкову консультацію, контролюючий орган не встановлює (змінює чи припиняє) відповідну норму законодавства, а лише надає роз`яснення щодо практичного її застосування.

Метою податкової консультації є викладення (роз`яснення) платнику податків офіційного розуміння контролюючим органом змісту правової норми з питань оподаткування для забезпечення правильного її застосування.

Тобто, податкова консультація надається з питань практичного застосування окремих норм податкового законодавства, які має намір у майбутньому реалізувати запитувач такої консультації.

У відповідності до підпункту 14.1.4 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України акцизний податок - непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції).

Пунктом 231.3 статті 231 Податкового кодексу України зазначено, що акцизна накладна складається платником податку в день реалізації пального при кожній повній або частковій операції з реалізації пального.

Акцизна накладна складається на кількість реалізованого підакцизного товару, така акцизна накладна надається покупцю, якому реалізовано підакцизний товар, а сума акцизного податку в ціні підакцизного товару по операції з реалізації такого товару вказується окремим рядком в рахунку-фактурі постачальника і підлягає сплаті покупцем в ціні товару. Сплачуючи вартість підакцизного товару, покупець такого товару сплачує в ціні товару акцизний податок, на кількість товару, вказану в зареєстрованій акцизній накладній.

Пунктом 15 підрозділу 4 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України визначено, що податок на прибуток, що підлягає сплаті до Державного бюджету платниками податку за поточний податковий (звітний) період, зменшується на суму сплаченого за такий поточний податковий (звітний) період акцизного податку за зареєстрованими акцизними накладними на важкі дистиляти (газойль), що класифікуються у товарних підкатегоріях 2710 19 43 00, 2710 19 46 00, 2710 19 47 10 згідно з УКТ ЗЕД, якщо вони були використані для транспортних засобів, що класифікуються у товарних підкатегоріях 8602 10 00 00, 8704 10 10 10 згідно з УКТ ЗЕД.

За наведених вище норм, суд зазначає, що сплативши постачальнику вартість підакцизного товару, в ціну якого включено суму акцизного податку, та отримання від постачальника зареєстрованої акцизної накладної, платник податку на прибуток, який є кінцевим споживачем такого підакцизного товару, виконує першу з умов набуття права застосування норми пункту 15 підрозділу 4 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

Водночас, класифікація у товарних підкатегоріях 8602 10 00 00, 8704 10 10 10 згідно з УКТ ЗЕД використаного палива для транспортних засобів, платник податку на прибуток виконує другу умову набуття права застосування норми пункту 15 підрозділу 4 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що інших передумов для застосування вказаної норми Податковий кодекс України не передбачає.

Пункт 15 підрозділу 4 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України жодним чином не обмежує право використання цього пункту виключно суб`єктами господарювання, які є платниками акцизного податку з реалізації пального, враховуючи той факт, що акцизний податок є непрямим податком, тому його фактичними платниками є споживачі палива, які сплачують податок у складі ціни на паливо.

За наведеного, висновки відповідача, викладені у спірній індивідуальній податковій консультації в частині застосування пункту 15 підрозділу 4 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України щодо застосування даної норми виключно до платників акцизного податку з реалізації пального, які зареєстровані платниками акцизного податку, відповідно до Порядку №113 та які сплачують акцизний податок, є спростованими.

З огляду на це, колегія суддів, вважає, що обов`язковими складовими податкової консультації є опис питань, що порушуються платником податків; обгрунтування застосування норм з урахуванням таких обставин, вказаних у зверненні платника податків; висновок з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства.

Анатолічна позиція викладена у постанові Верховного суду від 17.04.2018 справа №826/2032/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів зазначає, що спірна податкова консультація не містить будь-яких обґрунтованих роз`яснень з приводу практичної можливості платників акцизного податку з реалізації пального (наприклад, постачальників пального) виконати вимогу зазначеної норми в частині другої з умов, для зменшення податку на прибуток на суму сплаченого акцизного податку, а саме: використання важких дистилятів (газойлю), що класифікуються у товарних підкатегоріях 2710 19 43 00, 2710 19 46 00, 2710 19 47 10 згідно з УКТ ЗЕД, для транспортних засобів, що класифікуються у товарних підкатегоріях 8602 10 00 00, 8704 10 10 10 згідно з УКТ ЗЕД.

За змістом матеріалів справи, у зверненні за індивідуальною податковою консультацією від 29.01.2019 № 233/01-19 позивач просив, зокрема, роз`яснити «чи мав позивач, що є платником податку на прибуток на загальних підставах та є споживачем палива і сплачує акцизний податок у складі ціни та безпосередньо до Державного бюджету України при розмитненні, право на застосування відповідної норми ПК України, щодо зменшення податку на прибуток, на суму сплаченого акцизного податку важкі дистиляти (газойль), що класифікуються у товарних підкатегоріях 2710 19 43 00, 2710 19 46 00, 2710 19 47 10 згідно з УКТ ЗЕД, за умови їх використання для транспортних засобів, що класифікуються у товарних підкатегоріях 8602 10 00 00, 8704 10 10 10 згідно з УКТ Зед?».

Зі змісту зазначеного питання та наданої податкової консультації від 19.02.2019 №597/6/99-99-15-02-02-15/іпк, відповідачем не розглянуто формулювання в частині «при розмитненні» та не надано відповіді, що стосується цієї частини звернення. Тобто, відповідачем фактично залишено без уваги дана частина звернення щодо практичного застосування господарської діяльності саме з нормою закону.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що контролюючий орган при зверненні суб`єкта господарювання повинен надати об`єктивне тлумачення всіх норм права, котрі присвячені регламентуванню порушеного платником податків питання.

У спірних правовідносинах, відповідач фактично надав не повну консультацію на поставлені запитання позивача, та застосував до спірних правовідносин невірні норми ПК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не виконав обов`язок покладений на нього, відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України та не довів правомірність прийнятого ним оскаржуваного в спірних правовідносинах рішення, в той час як, позивачем доведено обставини на яких ґрунтуються його вимоги.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що індивідуальна податкова консультація від 19.02.2019 №597/6/99-99-15-02-02-15/іпк відповідача є необгрунтованою, оскільки невірно застосовано п. 15 підрозділу 4 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України.

Колегія суддів також зазначає, що вибірковість надання податкової консультації не на всі питання по суті, є безпосередньо порушенням права суб`єкта господарювання з боку контролюючого органу.

З огляду на індивідуальний характер податкової консультації та її мету надання щодо правильності застосування конкретної норми закону або нормативно-правового акту з питань, безпосередньо у податковому обліку позивача при здійсненні ним господарської діяльності, колегія суддів, вважає, необгрунтованими посилання апеляційної скарги на неможливість визнання податкової консультації недійсною з підстав неповної відповіді.

З огляду на це, колегія суддів, оцінюючи в сукупності наявні в справі докази, доводи апелянта на підтвердження правомірності індивідуальної податкової консультації від 19.02.2019 №597/6/99-99-15-02-02-15/іпк відповідача вважає, що остання не знайшла свого підтвердження і повністю спростована матеріалами справи, відповідно вірно оцінена та вмотивовано відхилена судом першої інстанції.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог позивача та наявність правових підстав для їх задоволення.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а судове рішення - скасуванню.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.04.2019 року по справі № 440/968/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.О. Донець
Судді М.І. Гуцал А.П. Бенедик
Повний текст постанови складено 30.07.2019 року