Справа № 420/141/19
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2019-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/141/19
Головуючий в 1 інстанції: Андрухів В. В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

доповідача, судді: Димерлія О.О.

суддів: Коваля М.П., Єщенка О.В.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

У січні 2019 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, в якому просив:

- визнати протиправними дії Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі щодо переведення з одного виду пенсії на інший і застосування показника заробітної плати в середньому на одну зараховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески за 2014-2016 роки;

- зобов`язати Суворовське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі призначити ОСОБА_1 з дня подання заяви - з 24.07.2018 року пенсію за віком і здійснити перерахунок пенсії з 24.07.2018 року із застосуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні у розмірі 5377,90 грн., тобто середньої заробітної плати, з якої сплачені страхові внески за 2016-2017 роки.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 07.08.1998 року він отримував пенсію за вислугою років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" по 24.07.2018 року згідно наданого атестату про зняття з обліку №1117 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області від 18.07.2018 року.

Позивач вказав, що 24.07.2018 року він звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком, проте, відповідач відмовив у призначенні пенсії за віком, зазначивши, що позивач звернувся з заявою про перехід з пенсії за вислугу років згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відмова відповідача №348/В-5 від 11.10.2018 року містить вимоги щодо призначення пенсії при переведенні з одного виду пенсії на інший, а також застосування показника середнього заробітку в галузях економіки за 2014-2016 p.p. у розмірі 3764,40 грн.

Позивач вказав, що у листі-відмові відповідачем зазначено, що пенсію обчислено з урахуванням страхового стажу 41 рік 7 місяців 29 днів та заробітної плати, визначеної за період роботи з 01.07.2000 року по 30.06.2018 року за індивідуальними даними персонікофікованого обліку. Індивідуальний коефіцієнт стажу - 0,41583. Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії становить 7946,01 грн. (2 11083*3764, 40 грн., де 2,11083 - індивідуальний коефіцієнт заробітної плати; 3764,40 грн. - середній заробіток в галузі економіки за 2014-2016 р.р.).

Позивач вважає, що застосування відповідачем ч.3 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із визначенням показника середньої заробітної плати (доходу), з якої сплачені страхові внески за 2014 - 2016 р.р. у розмірі 3764,40 грн. - неправомірне, оскільки при призначенні йому пенсії за віком необхідно враховувати середній заробіток у галузі економіки, з якого сплачені страхові внески за 2016-2017 p.р, що становить 5377 грн. 90 коп.

Позивач зазначив, що після звільнення з військової служби він продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Також позивач зазначив, що з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2016 та 2017 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. У разі, якщо при однакових показниках індивідуального коефіцієнта заробітної плати (доходу) та тривалості страхового стажу розмір пенсії у 2018 році, обчислений відповідно до аналогічних показників, буде меншим, ніж пенсія, призначена у 2017 році, розмір якої обчислений з урахуванням положень абзацу першого цього пункту, Кабінет Міністрів України приймає рішення про збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується при призначенні пенсій з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, таким чином, щоб пенсії, призначені у зазначений період, не були меншими за пенсії, що призначалися з 1 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року.

За наслідками розгляду зазначеної справи Одеським окружним адміністративним судом 26 березня 2019 року прийнято рішення про задоволення позовних вимог.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції з наведених у позові підстав, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин справи, та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що закон не передбачає можливості застосувати показники середньої заробітної плати у галузях економіки України за рік, в якому особа звернулась за призначенням пенсії, а тому призначаючи позивачу пенсію за віком Управління правильно застосувало показник середньої заробітної плати в Україні.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга пенсійного органу не підлягає задоволенню.

Перевіряючи повноту з`ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Відповідно до Атестату про зняття з обліку №1117, виданого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області від 18.07.2018 року №200, позивачу було призначено з 07.08.1998 року пенсію за вислугу років згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (а.с. 21).

З 24 липня 2018 року ОСОБА_1 набув право на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

24 липня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі з заявою про призначення пенсії за віком (а.с. 20).

Листом №348/В-5 від 11 жовтня 2018 року Суворовське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі повідомило ОСОБА_1 про призначення йому пенсії за віком, однак у зв`язку з тим, що розмір пенсії обчислено з урахуванням страхового стажу 41 рік 7 місяців 29 днів (стаж роботи враховано по 30.06.2018 року) та заробітної плати за період роботи з 01.07.2000 року по 30.06.2018 року за індивідуальними даними персонікофікованого обліку. Індивідуальний коефіцієнт стажу - 0,41583. Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії становить 7946,01 грн. (2,11083*3764, 40 грн., де 2,11083 - індивідуальний коефіцієнт заробітної плати; 3764,40 грн. - середній заробіток в галузі економіки за 2014-2016 р.р.).

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року №2262-XII (далі - Закон №2262-XII) встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали інвалідами за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

Відповідно до статті 1-1 Закону №2262-ХІІ законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону № 1058-ІV та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно зі статтею 7 Закону №2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

У частині першій статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV) передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною третьою статті 45 цього Закону №1058-ІV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону №1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший.

Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-ІV, однак у випадку із заявою ОСОБА_1 мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Так, як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 було призначено пенсію відповідно до Закону №2262-ХІІ, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону №1058-ІV він звернувся вперше.

Крім того, після звільнення з військової служби позивач продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

За таких обставин, суд першої інстанції правомірно вказав, що відповідач безпідставно застосував до спірних правовідносин частину третю статті 45 Закону № 1058-ІV.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 31.03.2015 року у справі №21-612а14 та від 09.06.2015 року у справі №21-550а14.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними дій Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі щодо переведення ОСОБА_1 з одного виду пенсії на інший і застосування показника заробітної плати в середньому на одну зараховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески за 2014-2016 роки, та зобов`язання Суворовське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі призначити ОСОБА_1 з дня подання заяви - з 24.07.2018 року пенсію за віком і здійснити перерахунок пенсії з 24.07.2018 року із застосуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні у розмірі 5377,90 грн., тобто середньої заробітної плати, з якої сплачені страхові внески за 2016-2017 роки.

Рішення суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми законів України та відповідають чинному законодавству.

За таких обставин підстав для зміни рішення суду та задоволення апеляційної скарги не убачається.

Керуючись ст. ст. 242, 308, 315, 316, 321, 325 КАС України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: О.О.Димерлій

Суддя: М.П. Коваль

Суддя: О.В. Єщенко