Справа № 460/696/19
Суддя: Недашківська К.М.
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

31 липня 2019 року м. Рівне №460/696/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Недашківської К.М., за участю: секретаря судового засідання Самкової Т.А.; представника позивача адвоката Михайлова В.О.; представника відповідача Федченка О.О.; розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фермерського господарства «Агротех-Р» до Рівненської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови.

У провадженні Рівненського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом Фермерського господарства Агротех-Р (далі іменується позивач) до Рівненської митниці ДФС (далі іменується відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати: Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2019/00230, та Рішення про коригування митної вартості товарів від 05.02.2019 №UA204000/2019/000228/2.

Заяви по суті справи.

Позов обґрунтовано тим, що позивач за наявності усіх документів, звернувся до митного органу для здійснення митного оформлення товару - обприскувача причіпного. У поданій митній декларації митна вартість транспортного засобу позивачем була визначена за ціною договору (контракту) щодо транспортного засобу, який імпортується (основний метод). Проте, відповідачем протиправно, в порушення норм митного законодавства та за наявності усіх документів, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість обприскувача причіпного, здійснено визначення митної вартості товару, який ввозиться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту за другорядним методом (резервним). Внаслідок чого прийнято оскаржувані картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та рішення про коригування митної вартості товарів. Вважає, що відповідач безпідставно поставив під сумнів весь поданий декларантом перелік документів і необґрунтовано витребував додаткові документи, оскільки відповідачем не доведено обставин, які б свідчили про існування у митного органу достатніх підстав для виникнення обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначення позивачем числового значення митної вартості імпортованого товару. Відтак, застосування резервного методу для визначення митної вартості товару є протиправним, а збільшення такої вартості суттєво порушує права позивача. З огляду на викладене, висновки відповідача, покладені в основу оспорюваного рішення, є безпідставними та не відповідають фактичним обставинам справи. Просив позов задовольнити повністю.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, у якому він заперечив проти заявлених позовних вимог. Зокрема, зазначив, що при проведенні контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за митною декларацією, встановлено, що митна вартість імпортованого товару не може бути визначеною за ціною договору, оскільки декларантом не надано витребуваних митним органом додаткових документів та митниця володіє інформацією з інтернет ресурсу https://www.agriaffaires.com.ua, згідно з якою рівень вартості обприскувача причіпного марки «AMAZONE» UX4200 становить 35000 євро, а з урахування транспортних витрат (353,68 євро) та курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення, у національній валюті України 1118107,95грн, або у валюті заявленій до митного оформлення 35353,68 євро, що слугувало підставою для застосування резервного методу визначення митної вартості такого транспортного засобу. Тому, відповідно до вимог митного законодавства, посадовою особою відповідача було проведено письмові консультації, під час яких запропоновано надати додаткові документи з метою підтвердження заявлених відомостей у митній декларації, на яку декларантом було надано відмову в наданні додаткових документів. Враховуючи те, що заявлені числові значення складових митної вартості не були підтверджені документально та не піддаються обчисленню, відповідачем для обчислення митної вартості заявлених до декларування транспортних засобів використано наступні джерела: стаття 31 Митного кодексу України; наказ Державної митної служби України від 13.10.2006 №885 Про забезпечення контролю за правильністю визначення митної вартості транспортних вузлів та агрегатів; наказ Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 №689 «Про забезпечення Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України»; наказ Міністерства фінансів України від 31.07.2015 №684 «Про затвердження порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів»; інформація з інтернет ресурсу https://www.agriaffaires.com.ua. Оскільки декларантом було надано відмову в наданні додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та за результатом проведеної процедури консультації з декларантом, наявної цінової інформації щодо подібних, аналогічних товарів у офіційних джерелах, відповідачем було прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості заявленого товару. Крім того, зазначив, що надання неналежних документів не може вважатися виконання вимог митниці щодо підтвердження митної вартості товарів. Таким чином, оспорювані рішення та картка відмови прийняті митним органом в межах повноважень та на підставі чинного законодавства України. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою суду від 1 квітня 2019 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 19 квітня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Протокольною ухвалою суду від 21 травня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Протокольною ухвалою суду від 11 червня 2019 року судове засідання відкладено.

Протокольною ухвалою суду від 4 липня 2019 року судове засідання відкладено.

Протокольною ухвалою суду від 18 липня 2019 року судове засідання відкладено до 31 липня 2019 року.

У судове засідання 31 липня 2019 року прибув представник позивача, який повністю підтримав заявлені позовні вимоги та просив позов задовольнити повністю.

До суду прибув також представник відповідача, який заперечив проти позову, та просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю.

На підставі статей 243, 250 КАС України, вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні 31 липня 2019 року.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

В С Т А Н О В И В:

28 січня 2019 року особа, що уповноважена позивачем на здійснення декларування, звернулася до Рівненської митниці в інтересах декларанта, ФГ Агротех-Р, для здійснення митного оформлення товару, обприскувача причіпного марки «AMAZONE» UX4200, ідентифікаційний номер UX 00009320, 2015 року випуску, фактурна вартість якого згідно з рахунком-фактурою (інфойсом), наданим до митного оформлення, від 22.12.2018 №TS0772 становить 11000 Євро (а.с.11-12).

Для проведення митного оформлення ввезення вказаного товару на територію України, Рівненській митниці було подано електронну митну декларацію №UA204040/2019/001673 (а.с.9), до якої додано наступні документи: рахунок-фактура (інвойс) від 22.12.2018 №TS0772; автотранспортна накладна (Road consignment note) (CMR) від 25.01.2019 А №061370; документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 29.01.2019 №7; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів від 17.12.2018 №АТ-01-018; договір про надання послуг митного брокера від 09.01.2019 №01/19; договір (контракт) про перевезення від 20.01.2019 №20-01/19; інші некласифіковані документи технічні та фото товару від 31.01.2019; платіжне доручення, що підтверджує сплату платежів від 03.01.2019 №1; копія митної декларації країни відправлення від 26.01.2019 №19LTLC0100EK020C19.

У поданій митній декларації митна вартість товару позивачем була визначена за ціною договору продажу автомобіля, який імпортуються (основний метод).

За результатами аналізу документів, поданих декларантом для митного оформлення, відповідачем зроблено висновок, що заявлена декларантом митна вартість може бути визнана митницею за умови надання наступних документів, які підтверджують інформацію щодо митної вартості, яка міститься у документах, поданих разом з митною декларацією: 1) виписку з бухгалтерської документації продавця стосовно механізму формування ціни товару на заявлених комерційних умовах поставки; 2) висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Враховуючи викладене, митним органом шляхом надсилання листа на електронну адресу декларанта запропоновано позивачу надати зазначені додаткові документи.

На вказану пропозицію декларантом подано заяву (а.с.67), якою повідомлено відповідача, що до митного оформлення надано платіжне доручення в іноземній валюті від 03.01.2019 №1, реквізити якого зазначено в графі 44 митної декларації за кодом документа «9201», щодо 100% передоплати за контрактом від 17.12.2018 №АТ-01-018 (надається повторно даної заяви). Крім того, зазначено, що інші запитувані документи надаватися не будуть по причині їх відсутності та просив прийняти рішення у відповідності до частини третьої статті 53 Митного кодексу України (далі МК України).

З огляду на ненадання декларантом додаткових документів, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації продавця стосовно механізму формування ціни товару на заявлених комерційних умовах поставки; 2) висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, було скориговано митну вартість на підставі інформації, наявної на інтернет ресурсі https://www.agriaffaires.com.ua (35000 EUR), із застосуванням другорядного (резервного) методу.

За наслідками чого прийнято рішення від 05.02.2019 №UA204000/2019/000228/2 про коригування митної вартості із суми 11353,68 євро до суми 35353,68 євро (а.с.13).

Разом з тим, сформовано картку відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення від 05.02.2019 №UA204000/2019/00230 (а.с.14).

Не погоджуючись з таким рішенням та карткою митного органу, ФГ Агротех-Р звернулося до суду з даним позовом.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу оскаржуваних рішення та картки, на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку; суд зазначає наступне.

Відповідно до законодавства України в сфері здійснення державної митної справи, фактурна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України є складовою частиною митної вартості товарів.

Положеннями статті 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за товари.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 51 МК України, відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.

Так, митна вартість товару - обприскувача причіпного марки «AMAZONE» UX4200, ідентифікаційний номер UX 00009320, 2015 року випуску, була заявлена позивачем за основним методом, тобто за ціною договору продажу, укладеного між фірмою «UAB TAURUS SOLAR» (Литва) (Продавець) та ФГ Агротех-Р (Покупець) (а.с.15). Укладання якого підтверджено рахунком-фактурою (інвойсом) від 22.12.2018 №TS0772 на суму 11000 євро (а.с.11-12), а також платіжним дорученням від 03.01.2019 №1 (а.с.24).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватись на об`єктивних, документально підтверджених даних, що підлягають обчисленню.

Відповідно до частини першої статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У частині другій статті 53 МК України наведено перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Так, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною четвертою статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Згідно з частиною п`ятою статті 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. При цьому, положеннями частини 6 цієї статті передбачено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до частини першої статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до частини п`ятої статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Згідно з частиною шостою статті 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (ч.7 ст.54 МК України).

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Про наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості митний орган зобов`язаний доводити в суді, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає Митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Така позиція суду, узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 20.02.2018 у справі №809/1884/16, які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог частини п`ятої статті 242 КАС України.

Згідно з частиною першою статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частини другої статті 57 МК України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Частиною третьою статті 57 МК України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (ч.4 ст.57 МК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 57 МК України, у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (ч.6 ст.57 МК України).

За приписами частини першої статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно з частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини третьої статті 58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (ч.2 ст.54 МК України).

При цьому, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган зазначає докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598).

Як вбачається з оспорюваного рішення від 05.02.2019 №UA204000/2019/000228/2, відповідач вважає, що вартість товару не може бути визначена за вартістю заявленою декларантом у митній декларації, оскільки враховуючи ненадання додаткових документів (виписку з бухгалтерської документації продавця стосовно механізму формування ціни товару на заявлених комерційних умовах поставки; висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями) та відмови декларанта надати додаткові документи, витребуваних митницею, орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що до митного оформлення заявлено недостовірні відомості про фактурну вартість товару. Відповідачем використано наступні джерела: стаття 31 МК України; наказ Державної митної служби України від 13.10.2006 №885 Про забезпечення контролю за правильністю визначення митної вартості транспортних вузлів та агрегатів; наказ Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 №689 «Про забезпечення Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України»; наказ Міністерства фінансів України від 31.07.2015 №684 «Про затвердження порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів»; інформацію, наявної на інтернет ресурсі https://www.agriaffaires.com.ua. Жодних інших підстав оспорюване рішення не містить.

Як стверджує відповідач, при проведенні у відповідності до положень статті 54 МК України контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за митною декларацією, встановлено, що митна вартість імпортованого товару не може бути визначеною за ціною договору, оскільки декларантом не надано витребуваних митним органом додаткових документів та митниця володіє інформацією, яка міститься на інтернет ресурсі https://www.agriaffaires.com.ua, згідно з якою рівень вартості обприскувача причіпного марки «AMAZONE» UX4200 становить 35000 євро, а з урахування транспортних витрат та курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення, у національній валюті України 1118107,95грн, або у валюті заявленій до митного оформлення 35353,68 євро, що слугувало підставою для застосування резервного методу визначення митної вартості такого транспортного засобу.

Тобто підставою для прийняття оспорюваного рішення стала виключно ненадання декларантом витребуваних митницею документів та інформації, наявної на інтернет ресурсі https://www.agriaffaires.com.ua, а також довідки про транспортні витрати.

Суд критично оцінює такі твердження відповідача, з огляду на наступне.

Декларантом одночасно із митною декларацією було надано відповідачу ряд документів для підтвердження митної вартості товару і обраний метод її визначення. Наведені документи вказані відповідачем у картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 05.02.2019 №UA204000/2019/00230.

Так, декларантом було надано відповідачу, зокрема:

- рахунок-фактура (інвойс) від 22.12.2018 №TS0772 (а.с.11-12), у якому крім іншого зазначено, що ціна товару 11000 євро;

- автотранспортна накладна (Road consignment note) (CMR) від 25.01.2019 А №061370, що підтверджує факт перевезення товару до митного кордону України (а.с.22);

- документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 29.01.2019 №7 на суму 353,68 євро;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів від 17.12.2018 №АТ-01-018 (а.с.15), що підтверджує умови придбання товару, згідно з яким ціна поставленого товару становить 11000 євро на умовах FCA Taypare відповідно до «Інкотермс 2011»;

- договір про надання послуг митного брокера від 09.01.2019 №01/19 (а.с.19-20);

- договір (контракт) про перевезення від 20.01.2019 №20-01/19 (а.с.23);

- інші некласифіковані документи технічні характеристики та фото товару від 31.01.2019;

- платіжне доручення від 03.01.2019 №1 (а.с.24), що підтверджує сплату товару на суму 11000 євро;

- копія митної декларації країни відправлення від 26.01.2019 №19LTLC0100EK020C19 (а.с.21), згідно з якою ціна товару 11000 євро.

Водночас, декларантом було додано до митної декларації копію митної декларації країни відправлення від 26.01.2019 №19LTLC0100EK020C19, що є документом, який також підтверджує експорт товару із країни відправлення за ціною 11000 євро.

Також декларантом було подано митному органу інші документи, зокрема, технічні характеристики та фото товару від 31.01.2019, що підтверджує характеристики товару, а тому є незрозумілим підстави витребування митницею висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

При цьому, твердження відповідача про те, що платіжне доручення від 03.01.2019 №1 не можу бути прийняте в якості підтвердження проведення попередньої оплати через розбіжності у реквізитах, зокрема, у графі «Призначення платежу» зазначено не рахунок-фактура від 22.12.2018 №TS0772, а proforma invoice від 22.12.2018 №TS0772, суд вважає необгрунтованим та безпідставним, з огляду на наступне.

Інвойс - (анг. INVOIC) - це документ в міжнародній комерційній діяльності, що надається продавцем іноземному покупцеві. В інвойсі обов`язково повинно бути зазначено назва та юридична адреса організації - експортера, назва і адреса компанії-покупця, найменування товару, його кількість, ціна та умови поставки, характеристика товару (колір, вага і т.п.). Рахунок-фактура є документом, що застосовуються виключно для цілей податкового обліку, і тому не може вважатися повним аналогом інвойсу. У зв`язку з цим інвойс зазвичай застосовується тільки при міжнародних поставках товарів.

Факт виписки інвойсу говорить про те, що покупець зобов`язаний оплатити товар відповідно до вказаних умов (звичайно, якщо товар постачається не по передоплаті). Інвойс виписується і направляється іноземному покупцеві одночасно з відвантаженням товару.

Водночас, якщо контракт передбачає авансовий платіж, то експортер повинен виписати проформу-інвойс (proforma invoice). Цей документ містить практично ті ж дані, що і комерційний інвойс. Відмінність його в тому, що деякі дані в проформу-інвойсі попередні.

Реквізити щодо дати та номера вказаного позивачем у платіжному документі proforma invoice та наданого до митного оформлення рахунку-фактури (інвойс) є ідентичними, а тому зазначення інвойса як проформи (proforma), а не рахунку-фактури, не може свідчити про розбіжності в числових даних, необхідних для визначення вартості товару, та, як наслідок неприйняття платіжного доручення від 03.01.2019 №1 в якості підтвердження проведення попередньої оплати.

Крім того, зазначення в платіжному документі від 03.01.2019 №1 інвойса як проформи (proforma) не відміняє того, що в такому платіжному документі в графі «Призначення платежу» також є посилання на контракт від 17.12.2018 №АТ-01-018, за яким здійснювалася товару, ввезеного позивачем на митну територію України в кількості 1шт., та який не передбачав в подальшому поставки такого товару в більшій кількості.

Більше того, твердження відповідача про те, що платіжне доручення від 03.01.2019 №1 не можу бути прийняте в якості підтвердження проведення попередньої оплати, не може бути використане відповідачем як обгрунтування правомірності прийняття оспорюваного рішення, а відтак і братися судом до уваги, оскільки така підстава як «розбіжності в реквізитах платіжних документах» не покладена в основу рішення про коригування митної вартості товарів від 05.02.2019 №UA204000/2019/000228/2.

Відтак, є підставою для прийняття оспорюваного рішення стала інформація з інтернет ресурсів https://ru.agrionline.com, https://www.mascus.ru, https://www.agriaffaires.com.ua, зокрема, з https://www.agriaffaires.com.ua/%D0%B2%D0%B6%D0%B8%D0%B2%D0%B0%DO%BD%DO%B8%D0%B9/%D0%BF%D1%80%D0%B8%D1%87%D1%96%D0%BF%D0%BD%D0%B8%D0%B9-%Dl%80%D0%BE%D0%B7%D0%BP/oD0%B8%D0%BB%Dl%8E%D0%B2%D0%B0%Dl%87/29632821/amazone-ux-4200-special.html.

Проте, до відзиву відповідачем долучено витяги з інтернет ресурсів, які не зазначені в оспорюваному рішенні.

Крім того, інформація з незрозумілих джерел не може виступати доказом невідповідності заявленої позивачем митної вартості придбаного ним товару та підставою для подання декларантом додаткових документів, а відтак, і допустимим, достовірним та достатнім доказом в суді.

Таким чином, Рівненською митницею не наведено обґрунтованих підстав для подання декларантом додаткових документів, зокрема, виписки з бухгалтерської документації продавця стосовно механізму формування ціни товару на заявлених комерційних умовах поставки, адже оплата товару, ціна якого визначена контрактом від 17.12.2018 №АТ-01-018 в сумі 11000 євро, підтверджується як інвойсом від 22.12.2018 №TS0772, так і платіжним дорученням від 03.01.2019 №1.

З огляду на викладене, відповідачем не надано суду жодного доказу, який би спростував зміст документів, долучених декларантом для митного оформлення обприскувача причіпного марки «AMAZONE» UX4200, ідентифікаційний номер UX 00009320, 2015 року випуску.

У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості транспортного засобу за ціною договору, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару шляхом розбіжності у числових значеннях його ціни судом не встановлено. Тобто основні документи містили всі числові дані, необхідні для визначення вартості, зазначеної в митній декларації.

З огляду на викладене, посилання відповідача на те, що сума, яка зазначена в інвойсі, поданому декларантом, не була підтверджена, є безпідставними, оскільки положення статті 53 МК України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість товару.

Така позиція суду, узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 20.02.2018 у справі №809/1884/16, які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог частини п`ятої статті 242 КАС України.

Крім того, у постанові від 30.10.2018 у справі №826/25605/15 Верховним Судом зроблено правовий висновок про те, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Водночас, спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (постанова Верховного Суду від 19.02.2019 у справі №805/2713/16-а).

Таким чином, визначення відповідачем митної вартості обприскувача причіпного марки «AMAZONE» UX4200, ідентифікаційний номер UX 00009320, 2015 року випуску, який ввозився на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту за резервним методом, лише на підставі неподання позивачем запитуваних митним органом документів, є необґрунтованим та безпідставним.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За таких обставин, суд приходить до висновку про протиправність оскаржуваних рішення та картки відмови, оскільки такі прийняті за відсутності у митного органу обґрунтованого сумніву правильності визначення митної вартості транспортного засобу, ввезеного на митну територію України, а відтак, поза межами правового поля.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, відповідач не довів правомірності своїх рішення та картки відмови, в той час як позивачем позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами, а тому адміністративний позов підлягає до задоволення повністю.

Враховуючи положення частини першої статті 139 КАС України суд стягує на користь позивача понесені ним судові витрати, які підлягають відшкодуванню, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за подання даного адміністративного позову сплачено судового збору в сумі 13306,49 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 26.03.2019 №249 на суму 3842,00 грн. та від 16.04.2019 №357 на суму 9464,49 грн., ориганіли яких знаходяться в матеріалах справи (а.с. 3, 38).

Відтак, судові витрати позивача в частині сплаченого судового збору в зазначеній сумі підлягають відшкодуванню.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Фермерського господарства «Агротех-Р» (35000, Рівненська область, місто Костопіль, вулиця 8 Березня, 6Г, офіс 3; ) до Рівненської митниці ДФС (33024, місто Рівне, вулиця Соборна, 104; ) про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2019/00230, та Рішення про коригування митної вартості товарів від 05.02.2019 №UA204000/2019/000228/2.

Стягнути на користь Фермерського господарства «Агротех-Р» () суму судового збору у розмірі 13306 (тринадцять тисяч триста шість) грн. 49 (сорок дев`ять) коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Рівненської митниці ДФС ().

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 31 липня 2019 року.

Суддя Недашківська К.М.