Справа № 826/10054/18
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

31 липня 2019 року

м. Київ

справа № 826/10054/18

адміністративне провадження № К/9901/20895/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Яковенка М. М.,

суддів: Дашутіна І. В., Шишова О. О.,

перевіривши касаційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2019 року у справі 826/10054/18 за позовом Міністерства внутрішніх справ України до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправним дій, зобов`язати вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Міністерство внутрішніх справ України звернулося з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому просить суд визнати протиправними дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови від 31 травня 2018 року про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження № 56191579 у розмірі 83,49 грн. та зобов`язати відповідача скасувати постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження № 56191579 від 31 травня 2018 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 травня 2019 року позовні вимоги задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в особі державного виконавця Нещадима І.С. щодо винесення постанови від 31 травня 2018 року про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження № 56191579 у розмірі 83,49 грн.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2019 року скасовано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 травня 2019 року та прийнято нову постанову, якою у задоволені позову Міністерства внутрішніх справ України до Відділу примусового виконання рішення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відмовлено.

Слід зазначити, що судом першої інстанції справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження.

За правилами ч. 1 ст. 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Пункт 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують ст. 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та ст. 13 КАС України.

Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених ст. 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Стаття 287 КАС України регулює особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

За такого правового врегулювання оскарження ухвалених у цій адміністративній справі судових рішень у касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд відповідної касаційної скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Таким чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.

З матеріалів касаційної скарги слідує, що в цій справі спір виник у відносинах з приводу рішення органу державної виконавчої служби, щодо винесення постанови від 31 травня 2018 року про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження № 56191579 у розмірі 83,49 грн.

Відмовляючи в задоволені позовних вимоги, суд апеляційної інстанцій дійшов до висновку, що виконавче провадження № 56191579 закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», тому є наявні підстави для винесення державним виконавцем постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження. Позиція позивача щодо безпідставності оскаржуваної постанови, зважаючи на добровільне виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження фактично свідчить лише про незгоду Міністерства внутрішніх справ України з постановою про відкриття виконавчого провадження від 16 квітня 2018 року, що не було предметом позову у даній справі. Тому, державний виконавець, при винесенні 31 травня 2018 року постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження діяв правомірно, у відповідності до норм чинного законодавства, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано.

Водночас, аналіз ухвалених у цій справі судових рішень за встановлених обставин справи і доводів касаційної скарги не дає підстав для висновку про те, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовної практики в такій категорії адміністративних справ. В даному випадку, доводи касаційної скарги жодним чином не вказують та не наводять таких обставин, оцінка та аналіз яким був наданий судом апеляційної інстанції під час перегляду судового рішення суду першої інстанції.

Правовий висновок щодо спірних правовідносин викладений в постановах Верховного Суду від 05 квітня 2019 року у справі № 296/3226/17 та від 29 листопада 2018 року у справі № 748/1049/17.

Відтак, підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтею 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2019 року у справі 826/10054/18.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М. М. Яковенко

Судді І. В. Дашутін

О. О. Шишов