Справа № 420/2759/19
Суддя: Катаєва Е. В.
Дата ухвалення: 2019-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2759/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгівельна компанія «ГЕМОПЛАСТ» (вул. Маяковського, 57, оф.1, м. Білгород-Дністровський, Одеська область, 67700) до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10.04.2019 року №,-

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгівельна компанія «ГЕМОПЛАСТ» (далі - ТОВ «ГЕМОПЛАСТ») з позовом (т.2 а.с.2-8, т.1 а.с.6-10) до Головного управління ДФС в Одеській області (далі ГУ ДФС), в якому просило скасувати податкове повідомлення-рішення від 10.04.2019 року № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на 787 559,00 грн (податкове зобов`язання 630 047,00 грн штрафні санкції 157 512,00 грн).

Позивач зазначив, що з 28.11.2018 року по 11.12.2018 року ГУ ДФС в Одеській області проведено планову виїзну документальну перевірку, за результатами якої складений Акт №2820/15-32-14-01/40068132 від 18.12.2018 року, який став підставою для прийняття 18.01.2019 року податкового повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму 2491259.00 грн (за податковими зобов`язаннями 1993007 грн та штрафними санкціями 498252,00 грн).

Вказане податкове повідомлення-рішення № від 18.01.2019 року частково скасовано в частині 1362960грн податку на прибуток і 340740грн штрафних санкцій рішенням ДФС України №15794/6/99-99-11-04-01-25 від 04.04.2019 року за скаргою ТОВ «ГЕМОПЛАСТ» в порядку адміністративного оскарження.

10.04.2019 року ГУ ДФС на підставі Акту №2820/15-32-14-01/40068132 від 18.12.2018 року та Рішення ДФС України №15794/6/99-99-11-04-01-25 від 04.04.2019 року складено податкове повідомлення- рішення №, яким збільшено грошове зобов`язання за платежем податок на прибуток на 787559,00грн (630 047,00 грн за податковим зобов`язанням та за штрафними санкціями 157 512,00 грн.

Позивач вважає вказане податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Висновки Акту перевірки про порушення ним вимог пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПКУ, що призвело до завищення витрат по взаємовідносинам з СК «Хортиця» необґрунтовані, сам Акт перевірки містить відомості, які неможливо пояснити.

Так, в п. 3.1.1. (пп. 18) Акту перевірки, зокрема, зазначено, що за перевіряємий період згідно договору від 01.09.2017 року № 01/09/17 ТОВ «ГЕМОПЛАСТ» мало взаємовідносини з СК «Хортиця» відповідно до актів наданих послуг 31.07.2016, 31.08.2016, 30.09.2016, 31.10.2016, 30.11.2016, 30.12.2016, 30.12.2016 на загальну суму 3 084 988,27 грн.

Однак зазначений в п. 3.1.1. (пп. 18) Акту перевірки договір від 01.09.2017року № 01/09/17 між ТОВ «ГЕМОПЛАСТ» та ТДВ СК «Хортиця» не укладався, а вищеперелічені акти наданих послуг мають назву «Акт виконаних зобов`язань», були складені відповідно 8 договорів укладених між ТОВ «ГЕМОПЛАСТ» та ТДВ СК «Хортиця» у 2016 році, копії яких додаються до позову.

Позивачу також невідомо, внаслідок яких обставин відповідачем, не було включено до переліку наведеному у таблиці в п. 3.1.1. (пп. 18) Акту перевірки акт виконаних зобов`язань від 30.06.2016 року на суму 415 276,25 грн, однак, в абзаці 5 цього ж підпункту було вказано, що в ході перевірки, відповідно до бухгалтерського обліку встановлено віднесення сум по взаємовідносинам з СК «Хортиця» до рах. 93 «Витрати на збут» на суму 3500265 грн.

Позивач зазначив, що відповідачем було встановлено завищення витрат по взаємовідносинах ТОВ «ГЕМОПЛАСТ» та ТДВ СК «Хортиця», які відбувались у 2016 році на підставі вищевказаних договорів та актів виконаних зобов`язань на суму 3 500 264,52 гри. і саме на цю суму було нараховано податок на прибуток підприємств в розмірі 630 047 гри., який зазначений в оскаржуваному ППР.

Підставою для вказаного нарахування податку на прибуток згідно з актом перевірки була наявність порушеного кримінального провадження. Перевіряючі посилались на отримання від Солом`янського районного суду м. Києва ухвали від 14.08.2018 по справі № 760/18524/18 стосовно клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №9 про тимчасовий доступ то речей і документів кримінального провадження №0000062 від 07.09.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України, якою зазначено, що на адресу СУ ФР ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві, на виконання листа №56119/26-58-23-02 від 20.09.2017, надійшов додатковий узагальнений матеріал №0046/2018/ДСК від 31.01.2018, згідно з яким встановлено, що до вказаної вище незаконної фінансово-господарської діяльності причетні ряд СГД, що надають страхові послуги, зокрема, ТДВ СК «Хортиця», з використанням послуг котрих проводились фінансово-господарські операцій, що сприяли непродуктивному відтоку капіталу, ухиленню від оподаткування, легалізації доходів, одержаних злочинним шляхом.

Позивач не погоджується з такими висновками, оскільки ним не допущено порушень пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПКУ та у нього наявні всі первинні документи, які підтверджують правомірність віднесення до витрат витрати по господарським операціям з ТДВ СК «Хортиця» на суму 3 500 264,52 грн.

Відповідно абз. 11 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

До перевірки ТОВ «ГЕМОПЛАСТ» було надано всі первинні документи, які підтверджують обсяг господарських операцій ТДВ СК «Хортиця» на суму 3 500 264,52 грн., які господарські операції здійснені у повній відповідності із нормами Цивільного кодексу України, Закону України «Про страхування», із страховиком, який володіє відповідною ліцензією та оформлені із дотриманням положень Податкового кодексу України та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». До перевірки надані Договори добровільного страхування фінансових ризиків та акти наданих послуг, копії ліцензій ТДВ СК «Хортиця» у формі добровільного страхування фінансових ризиків, договори поставок.

Визначальною умовою правовідносин формування витрат, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, є їх здійснення для провадження господарської діяльності платника податку та підтвердження первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку.

Позивач зауважив, що будь-яка неправомірна діяльність контрагента не впливає на результати діяльності суб`єкта господарювання і не може бути підставою для притягнення до відповідальності платника податків, оскільки відповідно до статті 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Неприпустимість притягнення до відповідальності одного суб`єкта господарювання за неправомірні дії іншого підтверджується практикою Європейського Суду з прав людини, зокрема висновками ЄС у справі «Булвес» АД проти Болгарії».

Позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 07 травня 2019 року позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків позовної заяви (т.1 а.с.138-140).

Ухвалою від 10.06.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрите провадження по справі, вирішено розгляд справи здійснити правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (т.1 а.с.2-4).

Представник ГУ ДФС подав до суду відзив на позовну заяву (т.3 а.с.58-59), в якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі та зазначив, що ГУ ДФС не визнає позовні вимоги, оскільки актом перевірки встановлені завищення витрат позивачем по взаємовідносинам з СК «Хортиця». У подальшому у відзиві наведений зміст акту перевірки, в якому не заперечується наявність договорів, актів наданих послуг, відображення в бухгалтерському обліку господарських операцій, проте з посиланням на наявність ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 14.08.2018 по справі № 760/18524/18 щодо кримінального провадження за ознаками ч.1 ст.212 ККУ, в якій по ланцюгу правовідносин зазначена ТОВ СК «Хортиця».

Позивач подав до суду відповідь на відзив (т.3 а.с.69-70), в якій зазначив, що у відзиві на позовну заяву відповідач знов посилається на Договір від 01.09.2017 року № 01/09/17, відповідно до якого ТОВ «ГЕМОПЛАСТ» мало взаємовідносини з СК «Хортиця». Однак. як було зазначено у позовній заяві, договір від 01.09.2017 року № 01/09/17 між ТОВ «ГЕМОПЛАСТ» і СК «Хортиця» не укладався, а Акти виконаних зобов`язань, були складені відповідно договорів укладених у 2016 році, копії яких були додані до по позовної заяви.

Крім того у відзиві та Акті перевірки відповідач посилається на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва ухвали від 14.08.2018, а до відзиву надає ухвалу від 31.07.2018 року.

В той же час в наданій до відзиву ухвалі суду по справі №760/18524/18 від 31.07.2018 року жодним чином не встановлюється наявність будь-якої вини СК «Хортиця». Ухвалою суду було надано дозвіл на тимчасовий доступ до речей і документів щодо банківських рахунків, які відкриті ТДВ СК «МАКРОК», з яким ТОВ «ГЕМОПЛАСТ» не мало жодних господарських відносин. Таким чином, посилання відповідача про наявність судового рішення щодо ТДВ СК «Хортиця» с необґрунтованим та не підтверджується матеріалами справи.

У той же час під час перевірки ТОВ «ГЕМОПЛАСТ» надало всі первинні документи, що не заперечується в Акті перевірки, які підтверджують правомірність формування витрат по взаємовідносинам з ТДВ СК «Хортиця».

Справа розглянута у письмовому провадженні.

Судом встановлено, що ТОВ «ГЕМОПЛАСТ» зареєстровано 15.10.2015 року. Знаходиться на податковому обліку в органах державної податкової служби з 16.10.2015 року.

З 28.11.2018 року по 11.12. 2018 року ГУ ДФС в Одеській області відповідно пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 77.1 ст. 77 ПКУ, плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків за 2018 року, проведено планову виїзну документальну перевірку, за результатами якої складений Акт №2820/15-32-14-01/40068132 від 18.12.2018 року «Про результати документальної планової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧО-ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ГЕМОПЛАСТ», код за ЄДРПОУ 40068132, податкового законодавства за період з 16.10.2015 по 30.09.2018, валютного - за період з 16.10.2015 по 30.09.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 16.10.2015 по 30.09.2018» (т.1 а.с.11-66).

28.12.2018 року позивач подав заперечення на Акт перевірки (т.1 а.с.67-72) та отримав відповідь від 15.01.2019 року про залишення висновків Акту перевірки без змін (т.1 а.с.73-90).

18.01.2019 року ГУ ДФС прийняло податкове повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму 2491259.00 грн (за податковими зобов`язаннями 1993007 грн. та штрафними санкціями 498252,00 грн) (т.1а.с.65).

08.02.2019 року позивач в порядку адміністративного оскарження направив до ДФС України скаргу на податкове повідомлення-рішення від 18.01.2019 року № (т.1 а.с.81-87).

Рішенням про результати розгляду скарги ДФС України №15794/6/99-99-11-04-01-25 від 04.04.2019 року частково задоволена скарга ТОВ «ГЕМОПЛАСТ». ДФС України скасувала податкове повідомлення-рішення від 18.01.2019 року № в частині 1362960 грн податку на прибуток і 340740грн штрафних санкцій (т.1 а.с.129-134).

10.04.2019 року ГУ ДФС на підставі Акту №2820/15-32-14-01/40068132 від 18.12.2018 року та Рішення ДФС України №15794/6/99-99-11-04-01-25 від 04.04.2019 року складено податкове повідомлення- рішення №, яким позивачу збільшено грошове зобов`язання за платежем податок на прибуток на 787559,00грн (630 047,00 грн за податковим зобов`язанням та за штрафними санкціями 157 512,00 грн) (т.1а.с.135).

Суд вважає, що податкове повідомлення рішення № від 10.04.2019 року не ґрунтується на вимогах законодавства та підлягає скасуванню. При цьому суд виходить з наступного.

Згідно з Актом перевірки №2820/15-32-14-01/40068132 від 18.12.2018 року щодо підстав прийняття оскаржуваного позивачем податкового повідомлення-рішення перевіркою встановлено порушення ТОВ «ГЕМОПЛАСТ» п.п. 134.1.1. п. 134.1 ст. 134 ПКУ, в результаті чого занижено податок на прибуток з урахуванням рішення ДФС України №15794/6/99-99-11-04-01-25 від 04.04.2019 року на суму 630 047,00 грн, в результаті завищення витрат на 3500265грн. по господарським взаємовідносинам з ТДВ СК «Хортиця» у 2016 році (а.с.29)

Підпунктом 134.1.1 п.134.1 ст.134 ПКУ, зокрема, встановлено, що об`єктом оподаткування прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: - зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); -збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: -збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); - зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

У пп.3.1.1 п.3.1 розділу ІІІ Акту №2820/15-32-14-01/40068132 від 18.12.2018 року щодо завищення витрат позивачем по взаємовідносинам з СК «Хортиця» зазначено, що за перевіряємий період згідно з Договором від 01.09.2017 року ТОВ «ГЕМОПЛАСТ» та СК «Хортиця» складені акти наданих послуг на суму 3084988грн. без номерів у кількості семі від 31.07.2016 року, 31.08.2016 року, 30.09.2016 року, 31.10.2016 року, 30.11.2016 року, 30.12.2016 року, 30.12.2016 року. На запит перевіряючих ТОВ «ГЕМОПЛАСТ» надав копії договорів та копії актів. В ході перевірки відповідно до бухгалтерського обліку встановлено віднесення сум по взаємовідносинам з СК «Хортиця» по ряд.93 «Витрати на збут» на суму 3500265грн.

В Акті перевірки відсутні будь-які зауваження до наданих для перевірки документів та зазначено, що при проведенні перевірки було взято до уваги іншу інформацію та матеріали, які відповідно до ст.83 ПКУ є підставами для висновків під час перевірки, а саме в рамках п.83.1.4 судові рішення.

При цьому зазначається, що отримано від Солом`янського районного суду м. Києва ухвали від 14.08.2018 по справі № 760/18524/18 стосовно клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №9 про тимчасовий доступ то речей і документів кримінального провадження №0000062 від 07.09.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України, якою зазначено, що на адресу СУ ФР ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві, на виконання листа №56119/26-58-23-02 від 20.09.2017, надійшов додатковий узагальнений матеріал №0046/2018/ДСК від 31.01.2018, згідно з яким встановлено, що до вказаної вище незаконної фінансово-господарської діяльності причетні ряд СГД, що надають страхові послуги, зокрема, ТДВ СК «Хортиця», з використанням послуг котрих проводились фінансово-господарські операцій, що сприяли непродуктивному відтоку капіталу, ухиленню від оподаткування, легалізації доходів, одержаних злочинним шляхом ( т.1 а.с.28).

Таким чином, в Акті перевірки не заперечується наявність всіх документів у позивача, які підтверджують правомірність формування витрат по взаємовідносинам СК «Хортиця», а висновок по порушення позивачем пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПКУ та завищення витрат зроблений лише на підставі вказаної ухвали суду.

Стаття 83 ПКУ дійсно встановлює перелік матеріалів, які для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок є підставами для висновків, серед яких зазначені судові рішення.

Суд вважає, що сама по собі наявність будь-якого судового рішення, в якому згадується перевіряємий суб`єкт господарювання або його контрагент не може бути безумовною підставою для прийняття негативного рішення відносно цього суб`єкта господарювання, оскільки значення має які факти встановлені вказаним судовим рішенням.

В ухвалі Солом`янського районного суду м. Києва ухвали від 14.08.2018 по справі № 760/18524/18 лише згадується не сам позивач, а його контрагент, який наряду з іншими можливо причетний до незаконної фінансово-господарської діяльності іншого суб`єкта господарювання.

Позивач обґрунтовано зазначає у відповіді на відзив, що відповідач у відзиві та в Акті перевірки зазначає ухвалу від 14.08.2018 року, а до відзиву надає ухвалу за іншою датою - від 31.07.2018 року. Суд вважає, що позивач також обґрунтовано посилається на те, що відсутні дані про протиправну діяльність його контрагента, але і при наявності такої він не може нести відповідальність за його дії, оскільки сам не допускав будь-яких порушень податкового законодавства.

Висновками судової практики України та практики ЄС (справі «Булвес» АД проти Болгарії», «Інтерсплав проти України») є те, що суб`єкт господарювання не повинен нести відповідальність за наслідки невиконання контрагентом його обов`язків щодо дотримання податкового законодавства. Добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення законодавства його контрагентом. У разі наявності у державних органів інформації про зловживання в системі оподаткування конкретним суб`єктом господарювання, вони повинні застосувати відповідні заходи саме до цього суб`єкта , а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку.

В акті перевірки не наведено жодного доказу щодо наявності зловживання зі сторони позивача.

Також суд враховує твердження позивача про безпідставне посилання на договір від 01.09.2017 року №01/09/17, який не укладався ним з СК «Хортиця». Крім того, на виконання вказаного договору від 01.09.2017 року не могли бути складені акти наданих послуг у 2016 році.

Відповідач не висвітлив у відзиві на позов вказаних протиріч та виклав обставини знов у відповідності до акту перевірки.

Актом перевірки не спростовувалась наявність у позивача первинних документів, які стали підставою для формування витрат по взаємовідносинам з СК «Хортиця» у 2016 році, та які надані позивачем до позову. Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Хортиця» на час здійснення господарських операцій з позивачем мало ліцензії на страхову діяльність (т.2 а.с.105-107).

Позивач укладав у 2016 році з ТДВ «СК «Хортиця» договори добровільного страхування фінансового ризику, предметом яких було страхування майнових інтересів, що не суперечать закону, пов`язані зі збитками при здійсненні страхувальником господарської діяльності (т.2 а.с.108-250, т.3 а.с.1-47).

При цьому суд враховує, що статтею 18 Закону України від 15.05.2003 року № 755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" визначено, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

Відповідач, який є суб`єктом владних повноважень не зазначив у відзиві на позов жодного доказу щодо недостовірності цих обставин, а також про обізнаність позивача про будь-які недостовірні відомості відносно контрагента або його обізнаність щодо порушень податкового законодавства зі сторони контрагента та причетність до цих порушень позивача. Таких доказів не містить і Акт перевірки відносно позивача.

Наявність порушень податкового законодавства зі сторони контрагентів по ланцюгу господарських відносин (несплата податків, притягнення до відповідальності) не може бути безумовною підставою для визначення податкових зобов`язань позивачу, оскільки позивач не може нести відповідальність за порушення податкового законодавства своїми контрагентами. Жодна норма законодавства не вимагає від платника податків контролювати сплату своїм контрагентом до бюджету податків та ведення ним бухгалтерського та податкового обліку. Контроль за дотриманням платниками податків податкового законодавства та своєчасну сплату ними податків здійснює податкова служба.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

З урахуванням встановлених фактів, суд дійшов висновку, що позивач довів суду ті обставини, на які посилався в обґрунтування позовних вимог і вони підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст.139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд вважає, що з Головного управління ДФС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у сумі 11813,39 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2,3,6,7,9,12,13, 241-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгівельна компанія «ГЕМОПЛАСТ» (вул. Маяковського, 57, оф.1, м. Білгород-Дністровський, Одеська область, 67700, ) до Головного управління ДФС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10.04.2019 року №- задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 10.04.2019 року № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток на 787559,00грн (630 047,00 грн за податковим зобов`язанням та за штрафними санкціями 157 512,00 грн).

Стягнути з Головного управління державної фіскальної служби в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгівельна компанія «ГЕМОПЛАСТ» судові витрати у сумі 11813,39 грн.

Рішення суду набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів у порядку ст.ст.293,295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва

.