Справа № 2а-4536/11
Суддя: Єзеров А.А.
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 липня 2019 року

м. Київ

справа №2а-4536/11

провадження №К/9901/14076/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Єзерова А.А. суддів: Бучик А.Ю., Рибачука А.І.

розглянув у попередньому судовому засіданні адміністративну справу

за касаційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2

на постанову Яворівського районного суду Львівської області від 18.02.2015 (суддя Гоцко В.І.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.10.2016 (головуючий суддя Судова-Хомюк Н.М., судді Гуляк В.В., Коваль Р.Й.)

у справі №2а-4536/11

за позовом ОСОБА_2

до Яворівської міської ради Львівської області

третя особа - ОСОБА_3

про визнання незаконним та скасування рішення,

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. У вересні 2011 року ОСОБА_1 звернувся в інтересах ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ) до Яворівського районного суду Львської області з позовною заявою до Яворівської міської ради Львівської області за участі третьої особи ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3 ), в якій з урахуванням уточнень від 31.07.2014, просив суд визнати незаконним та скасувати рішення Яворівської міської ради Львівської області від 12.08.2011 № 344.

2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішення Яворівської міської ради Львівської області від 12.08.2011 № 344 «Про надання ОСОБА_3 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0095 га для ведення особистого селянського господарства у АДРЕСА_2 » прийнято без належних правових підстав.

3. Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 18.02.2015 в задоволенні позову відмовлено.

4. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.10.2016 залишено без змін постанову Яворівського районного суду Львівської області від 18.02.2015.

5. Позивач з постановою суду першої інстанції та ухвалою суду апеляційної інстанції не погодився, тому звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить суд скасувати постанову Яворівського районного суду Львівської області від 18.02.2015 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.10.2016 у справі №2а-4536/11 і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

8. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16.11.2016 відкрито касаційне провадження у справі №2а-4536/11.

У зв`язку з початком роботи Верховного Суду, на виконання п.п. 1, 7 п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України матеріали справи передано до Верховного Суду та розподілено на колегію суддів у складі: головуючого судді Гриціва М.І., суддів Коваленко Н.В., Берназюка Я.О.

У зв`язку з обранням до Великої Палати Верховного Суду головуючого судді Гриціва М.І., на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду, було проведено повторний автоматизований розподіл справи, внаслідок якого для розгляду касаційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Єзерова А.А., суддів Бучик А.Ю., Рибачука А.І.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

9. Судами першої та апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали у житловому будинку АДРЕСА_2 .

10. Відповідно до рішення виконавчого комітету Яворівської міської ради від 31.07.1991 за №306, за будинковолодінням було закріплено земельну ділянку, розміром 0,10 га.

11. Рішенням виконавчого комітету Яворівської міської ради від 30.04.1993 № 155 «Про розподіл земельної ділянки і передачу її у приватну власність між співвласниками будинку на АДРЕСА_2 » вирішено передати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у приватну власність земельну ділянку, площею 465 кв.м., кожному, для обслуговування жилого будинку і господарських будівель на

АДРЕСА_3 . З рішення ХХХІІ сесії ІV скликання Яворівської міської ради Львівської області від 23.12.2005 за №372 вбачається, що ОСОБА_2 вирішено затвердити уточнену площу земельної ділянки, розміром 0,0457 га для обслуговування жилого будинку та господарських будівель у АДРЕСА_2 .

Копія Державного акта на право власності на земельну ділянку підтверджує право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку, площею 0,0458 га в АДРЕСА_2 , надану для обслуговування жилого будинку і господарських будівель.

13. Рішенням виконавчого комітету Яворівської міської ради від 26.09.2008 вирішено надати дозвіл власникам квартир АДРЕСА_4 ОСОБА_2 та АДРЕСА_5 ОСОБА_3 , на переведення двоквартирного будинку на два одноквартирних будинки, з присвоєнням їм поштової адреси, відповідно №3 "А" та №3, з подальшим оформленням права власності, як на два окремі житлові будинки.

14. Рішенням Х сесії шостого скликання Яворівської міської ради Львівської області від 12.08.2011 № 344 вирішено надати ОСОБА_3 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки, площею 0,0095 га для ведення особистого селянського господарства у АДРЕСА_2 , згідно доданої схеми.

ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

15. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди виходили з того, що рішення Яворівської міської ради Львівської області від 12.08.2011 № 344 «Про надання ОСОБА_3 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0095 га для ведення особистого селянського господарства у АДРЕСА_2 » прийняте відповідно до вимог чинного законодавства.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ, ВІДЗИВУ НА КАСАЦІЙНУ СКАРГУ

16. У касаційній скарзі позивач посилається на те, що відповідачем не було доведено правомірності спірного рішення, а доказування незаконності взяв на себе позивач, що, на думку скаржника, суперечить приписам Конституції України та законодавства України.

17. Суди попередніх інстанцій, за посиланням позивача, не взяли до уваги те, що у спірних правовідносинах було змінено цільове призначення земель.Скаржник вважає, що суди не повно з`ясували обставини справи, не перевірили чи приймалось оскаржуване рішення у спосіб, встановлений регламентом Яворівської міської ради.

18. На думку скаржника, суд першої інстанції розглянув справу поза розумними строками, що є процесуальним порушенням.

19. У запереченнях відповідача на касаційну скаргу зазначено, що спірна земельна ділянка знаходиться у позивача без належних правовстановлюючих документів і позивачем не спростовано, що виділена третій особі земельна ділянка належить позивачу.

VІ. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

20. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 КАС України, а також, надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального і процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.

21. Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рiшень, дiй чи бездiяльностi субєктiв владних повноважень адмiнiстративнi суди перевiряють, чи прийнятi (вчиненi) вони: 1) на пiдставi, у межах повноважень та у спосiб, що передбаченi Конституцiєю та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усiх обставин, що мають значення для прийняття рiшення (вчинення дiї); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовiсно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рiвностi перед законом, запобiгаючи несправедливiй дискримiнацiї; 8) пропорцiйно, зокрема з дотриманням необхiдного балансу мiж будь-якими несприятливими наслiдками для прав, свобод та iнтересiв особи i цiлями, на досягнення яких спрямоване це рiшення (дiя); 9) з урахуванням права особи на участь у процесi прийняття рiшення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За нормами Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

22. Згідно зі ст. 12 Земельного Кодексу України розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян і юридичних осіб, відноситься до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст.

Відповідно до п. 34 ч.1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської Ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

За змістом ч.ч. 6-10 ст.118 Земельного кодексу України, в редакції, чинній на час спірних правовідносин, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання.

Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення.

23. Підпункт "д" ч. 1 ст. 184 Земельного кодексу України землеустрій передбачає складання проектів відведення земельних ділянок. За змістом ст. 1 Закону України "Про землеустрій" проект землеустрою сукупність нормативно-правових, економічних, технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, види робіт з землеустрою - обстежувальні, вишукувальні, топографо-геодезичні, картографічні, проектні та проектно-вишукувальні роботи, що виконуються з метою складання документації із землеустрою.

24. Суди попередніх інстанцій встановили, що при обстеженні земельної ділянки, що межує з земельною ділянкою біля будинку за адресою АДРЕСА_2 , комісією міської ради встановлено, що дана ділянка, розміром 12,3 м на 7,00 м, відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 не являється власністю ОСОБА_4 Дана земельна ділянка знаходиться у його користуванні без правовстановлюючих документів. І виправлень в Державний акт на землю позивача станом на момент розгляду справи попередніми інстанціями внесено не було.

25. Суди попередніх інстанцій прийшли до обґрунтованих висновків, що приймаючи оскаржуване рішення міська рада діяла в межах наданих повноважень і відповідно норм земельного законодавства на підставі тих документів, які існували на момент винесення спірного рішення.

Враховуючи викладене, суди першої і апеляційної інстанцій дійшли до вірного висновку про відсутність підстав задоволення позовних вимог щодо визнання незаконним та скасування рішення.

26. Верховний Суд погоджується з апеляційним адміністративним судом стосовно того, що вирішення питання про майнові права позивача, у разі їх порушення, підлягають захисту в порядку цивільного судочинства.

27. Верховний Суд розглянув і відхилив доводи касаційної скарги як необґрунтовані і безпідставні.

Щодо порушення місцевим судом розумних строків розгляду справи, Верховний Суд зазначає, що дане порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування судового рішення тільки за умови, що таке порушення призвело до прийняття невірного висновку.

У даному випадку висновок Яворівського районного суду Львівської області про відмову у задоволенні позовних вимог є правомірним, тому немає підстав для скасування судового рішення у цій справі.

28. Відповідно до ст. 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Водночас за правилами частини другої цієї статті суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

29. З огляду на викладене, Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

30. Оскільки Верховний Суд залишає без змін постанову Яворівського районного суду Львівської області від 16.11.2016 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.10.2016 у справі №2а-4536/11, то відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати не підлягають новому розподілу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 139, 242, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Яворівського районного суду Львівської області від 18.02.2015 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.10.2016 у справі №2а-4536/11- без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А.А. Єзеров

Суддя А.Ю. Бучик

Суддя А.І. Рибачук