Справа № 826/4578/17
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/4578/17 Суддя (судді) першої інстанції: Аблов Є.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.

за участю секретаря судового засідання Драч М.Ю.

представника позивача: ОСОБА_1 ;

представника відповідача: Щуренко Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м.Києві на рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 21 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м.Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 19.09.2016 р. № , № ,

В С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом звернувся ОСОБА_2 (далі - позивач) до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 19.09.2016 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав на те, що не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмір різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти і гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним Kypcoм Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сумі процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Відтак, за думку позивача, сума прощеної курсової різниці, що виникла на підставі кредитного договору в іноземній валюті, не є отриманим позивачем доходом у розумінні Податкового кодексу України, та не має декларуватись.

Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 21.03.2019 р. адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 19.09.2016 №. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 19.09.2016 №.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Обґрунтовуючи порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає, що сукупний дохід ОСОБА_2 є додатковим благом, а тому підлягає оподаткуванню податком з доходів фізичних осіб. Так, однією з умов невключення до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу суми, прощеної (анульованої) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті є зміна валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземною валюти у гривню.

В матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують факт зміни валюти зобов`язання за кредитним договором від 23.04.2008 р. № 1358 (укладеним між ОСОБА_2 та ВАТ «СЕБ Банк») з іноземної валюти у гривню.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Обґрунтовуючи свої доводи зазначає, що прощена ПАТ «Фідобанк» заборгованість по кредиту у розмірі 893 846,78 грн., згідно Договору про прощення боргу від 28.05.2015 р. є сумою курсової різниці, що виникла при зміні валюти зобов`язання за фінансовим кредитом в іноземній валюті, а тому оскільки вказана сума не перевищує суму, визначену пунктом 8 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, віднесення відповідачем прощеної позивачу суми кредиту (основної суми боргу) до оподатковуваного доходу є необґрунтованим.

У відповідності до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід скасувати, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 23.04.2008 між ВАТ «СЕБ Банк» () та ОСОБА_2 укладено Кредитний договір № 1358, відповідно до якого банк надає ОСОБА_2 (Позичальник) кредит у розмірі 770 000,00 Доларів США з метою придбання нерухомого майна до 23.04.2033 включно. Позичальник за користування кредитом сплачує проценти, які розраховуються за плаваючою відсотковою ставкою.

У подальшому внаслідок правонаступництва (зміна назви) обов`язки позивача щодо повернення кредиту та плати за користування останнім виникли перед ПАТ «Фідобанк» (), з яким позивачем 24.04.2015 укладено Додаткову угоду № 4 до Кредитного договору № 1358 від 23.04.2008, якою змінено умови кредитування та відповідно до якої заборгованість Позичальника в розмірі 119 179,57 Доларів США погашено шляхом виділення нового траншу в розмірі 1 501 662, 58 грн. під 0,000001% річних, крім того додатково виділено новий транш в розмірі 1 787 693, 55 грн. під 28% річних (загальна сума «нового» кредиту - 3 289 356,13 грн.).

Позивач у повному обсязі виконав перед Банком обов`язки відповідно до Кредитного договору № 1358 з додатками, про що свідчить довідка Банку про виконання кредитних зобов`язань від 29.05.2015.

Одночасно, враховуючи нестабільну ситуацію на валютному ринку України у позивача перед Кредитором виник «додатковий борг» в розмірі 893 846, 78 грн. у виді суми курсової різниці, що виникла при зміні валюти зобов`язання за фінансовим кредитом в іноземній валюті, оскільки заборгованість станом на 24.04.2015 р. в розмірі 119 179,57 Доларів США , яка не була в повному обсязі погашена новим траншем в розмірі 1 501 662,58 грн.

Враховуючи вказану обставину, позивач та ПАТ «Фідобанк» дійшли спільної згоди щодо прощення вказаного боргу, про що 28.05.2015 р. уклали Договір про прощення боргу за Кредитним договором № 1358 від 23.04.2008 р.

В той же час, податковим органом проведена документальна позапланова невиїзна перевірка щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету платником податків-фізичною особою ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) за період з 01.01.2015 по 31.12.2015, про що складено акт від 01.09.2016 № 214/26-54-13-06-17-, яким встановлено порушення позивачем вимог підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, внаслідок чого позивачу донараховано податок на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся, на загальну суму 178 160,36 грн. за 2015 рік; підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України, що призвело до неподання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2015 рік; пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ за даними перевірки військового збору у сумі 13 407,70 грн. за 2015 рік.

За даними відомостей з Центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 було встановлено дохід отриманий платником податку у грошовій формі як додаткове благо, яке підлягає декларуванню від ПАТ «Фідобанк» () в II кварталі 2015 року у сумі 893 846,78 грн.

На підставі висновків акту перевірки податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 19.09.2016 .р №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 222 870,45 грн., з яких 178 160,36 грн. за основним платежем та 44 710,09 грн. - штрафні (фінансові) санкції та №, яким визначено суму грошового зобов`язання з військового збору у розмірі 16 759,63 грн., з яких 13 407,70 грн. за основним платежем та 3 351,93 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

За результатами адміністративного оскарження, Державною фіскальною службою України прийнято рішення від 21.02.2017 р. № 2521/К/99-99-11-02-01-14, яким податкові повідомлення-рішення від 19.09.2016 р. № , № та рішення ГУ ДФС у м.Києві залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Не погоджуючись з висновками відповідача, викладеними в акті перевірки, та прийнятими на підставі них податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся з позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що не вважається додатковим благом та не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку сума, прощена (анульована) кредитором за його самостійним рішенням до закінчення строку позовної давності у розмірі різниці, яка розрахована цим кредитором відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, а відтак нарахована позивачу сума заборгованості не є доходом в розумінні закону та не підлягає оподаткуванню.

Колегія суддів, перевіривши дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не погоджується із висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем не подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України базою оподаткування доходів фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктами 164.1.2 та 164.1.3 пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України встановлено, що загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця. Загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року.

У відповідності до абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Відтак, обов`язок для сплати фізичною особою податку на доходи фізичних осіб від отриманого додаткового блага, згідно абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, виникає за наступних обов`язкових умов: повідомлення кредитором щодо прощення кредитної заборгованості та отримання позичальником додаткового блага у формі суми анульованого боргу (що було виконано банком); включення кредитором суми анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного).

Разом з тим підпункту 165.1.55 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України встановлено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи, як сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Так, підрозділ 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України доповнено пунктом 8 такого змісту: "Не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначеною за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року".

Отже, не вважається додатковим благом та не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку сума, прощена (анульована) кредитором за його самостійним рішенням до закінчення строку позовної давності у розмірі різниці, яка розрахована цим кредитором відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ Кодексу, за умови непогашення валютного кредиту до 1 січня 2014 року.

Тобто, обов`язковими умовами для надання платнику податків преференцій у вигляді звільнення від оподаткування суми курсової різниці основного боргу, визначеної станом на день його погашення, є отримання особою кредиту в іноземній валюті до 01 січня 2014 року та неможливість його погашення у вказаний строк, а також прийнття банком самостійного рішення про прощення курсової різниці зміни валюти зобов`язання за таким кредитом.

Судом першої інстанції встановлено, що між ПАТ «Фідобанк» (надалі - Банк) та ОСОБА_2 (надалі - Клієнт) 28.05.2015 р. укладено Договір прощення боргу за Кредитним договором № 1358 від 23.04.2008 р., відповідно до п. 2.1 якого, Банк прощає залишок боргу клієнта за Договором у сумі 893 846,78 грн., а саме: суму основного боргу за кредитом - 893 846,78 грн.

В той же час судом першої інстанції не враховано, що відповідно до вищенаведених норм закону, однією з умов невключення до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу суми, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті є зміна валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню.

Так, станом на день проведення перевірки були відсутні докази, які підтверджують факт зміни валюти зобов`язання за кредитним договором від 23.04.2008 № 1358 (укладеним між ОСОБА_2 та ВАТ «СЕБ Банк») з іноземної валюти у гривню.

Як вбачається з матеріалів справи, між ПАТ «Фідобанк» (банк) та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду від 24.04.2015 р. № 4 до Кредитного договору від 23.04.2008 р. № 1358 про анулювання (прощення) про зміну умов кредитування (надалі - Додаткова угода).

Відповідно до пп. 1.2, пп. 1 Додаткової угоди сторони взаємно підтверджують, що на день укладення цієї додаткової угоди клієнт має перед банком заборгованість за Договором (фактична заборгованість за кредитним договором) в розмірі 119 179,57 дол. США, яка включає в себе: суму залишку строкової заборгованості за кредитом (основна сума заборгованості), яка становить 117 563,33 дол. США; суму простроченої до повернення за кредитом (основної заборгованості), яка становить 544,31 дол.США.

Згідно з пп. 2.4, пп. 2.2 Додаткової угоди банк, на положеннях та на умовах цієї Додаткової угоди з урахуванням договору, надає клієнту новий транш кредитної лінії в сумі 3289356,13 грн., який надається шляхом зарахування коштів на поточний рахунок двома окремими траншами, а саме: загальна сума нового траншу перераховується на поточний рахунок клієнта. Кредитні кошти нового траншу надаються з метою сплати (погашення) заборгованості за договором, в розмірі достатньому для погашення траншу, базовою валютою за Договором, з урахуванням цієї Додаткової угоди, є гривня.

Відповідно до п. 3 Додаткової угоди, Кредит надається з метою придбання нерухомого майна та для погашення валютної заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ «Фідобанк» за Кредитним договором від 23.04.2008 № 1358.

Аналіз положень вищевказаних угод свідчить про те, що Додаткова угода від 24.04.2015 р. № 4 до Договору від 23.04.2008 р. № 1358 за своєю суттю є додатковою угодою про отримання нового траншу коштів за кредитним договором, тобто нового кредиту.

Таким чином, оскільки позивачем було отримано новий кредит після 01.01.2015 р., відповідно підстави для звільнення його від оподаткування на підставі підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу, норми якого розповсюджуються на кредити в іноземній валюті, отримані до 01.01.2014 р., відсутні.

З урахуванням наведеного вище, колегією суддів не можуть бути прийняті до уваги надані позивачем докази, які свідчать про зміну валюти зобов`язання, а саме: Додаткову угоду № 1 від 06.10.2016 р., оскільки відсутня одна із умов для надання податкових преференцій, а саме: отримання кредиту в іноземній валюті до 01.01.2014 р.

Колегія суддів зауважує, що станом на момент проведення перевірки - 01.09.2016 р. та винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень - 19.09.2016 р. в ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м.Києві були наявні відомості, надані ПАТ «Фідобанк» про те, що в ОСОБА_2 за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р. рахується отриманий дохід у розмірі 893 846,78 грн. з кодом « 126», який підлягає декларуванню.

Лише після укладення Додаткової угоди № 1 від 06.10.2016 р. до договору про прощення боргу за кредитним договором № 1358 від 23.04.2008 р. ПАТ «Фідобанк» було подано відомості про зміну ознаки доходу позивача на « 127».

Представник позивача зазначив в судовому засіданні, що ПАТ «Фідобанк» було виправлено технічну помилку в коді ознаки доходу ОСОБА_2 шляхом подання до органів державної фіскальної служби Уточнюючого податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сумі утриманого з них податку (форма №1ДФ), яким змінено код ознаки доходу з « 126» - додаткове благо на « 127» - інші доходи, що підтверджуються Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків щодо ОСОБА_2 за № 2683/К/26-54-08-02-22 від 10.03.2017 р., які надані ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м.Києві.

Також представник позивача зазначив, що згідно із Довідкою ПАТ «Фідобанк» від 04.04.2017 р. № 1-11-1-3-2/781-ЛК-ОГ, позивач отримав від банку згідно Кредитного договору № 1358 від 23.04.2008 р., кредит в сумі 770000,00 дол. США та на підставі платіжних доручень № 6 від 28.04.2015 р., № 5 від 28.04.2015 р. за період з 23.04.2008 р. по 28.05.2015 р., позивачем згідно кредитного договору № 1358 від 23.04.2008 р. було сплачено банку суму у розмірі 991 052,07 дол. США по кредиту та процентам та 2399404,07 грн. по кредиту та процентам.

Отже, на думку представника позивача, згідно кредитної історії до Кредитного договору № 1358 від 23.04.2008 р. ОСОБА_2 повернуто на рахунок Банку кошти, які перевищують розмір отриманих в якості кредиту. Отже, у позивача внаслідок вказаних правовідносин фактично не відбулося збільшення загального майнового стану чи приросту його активів у той чи іншій формі, у зв`язку із чим ним не було отримано оподатковуваного доходу в розумінні ст. 14, п. 163.1 ст. 163, п. 164.1 ст. 164, пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, ст. 165 ПК України.

Колегія суддів відхиляє вказані доводи позивача, оскільки, у разі наявності переплати за кредитним договором № 1358 від 23.04.2008 р. по кредиту та процентам, яка вже була наявна станом на 28.04.2015 р. (дата поданих позивачем платіжних доручень), у банку були б відсутні підстави для укладення договору про прощення боргу від 28.05.2015 р. в сумі 893 846,78 грн. та Додаткової угоди № 1 від 06.10.2016 р. до договору про прощення боргу за кредитним договором № 1358 від 23.04.2008 р. ПАТ «Фідобанк».

Таким чином, сума прощеної позивачу основної заборгованості на підставі договору про прощення боргу від 28.05.2015 р. за Кредитним договором № 1358 від 23.04.2008 р. та Додатковою угодою № 1 від 06.10.2016 р. в сумі 893 846,78 грн. є доходом платника податку та підлягає оподаткуванню як податком на доходи фізичних осіб так і військовим збором.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про правомірність винесення ДПІ у Оболонському районі ГУ ДФС у м.Києві податкового повідомлення-рішення від 19.09.2016 р. №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 222 870,45 грн., з яких 178 160,36 грн. за основним платежем та 44 710,09 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Законом України від 28 грудня 2014 року №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності 01 січня 2015 року, внесено зміни до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, у відповідності до яких тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Фізичні особи - за результатами звітного податкового року самостійно розраховують військовий збір в розмірі 1,5 відсотків чистого оподатковуваного доходу, відображають в річній податковій декларації та сплачують в терміни, передбачені для сплати податку на доходи фізичних осіб за відповідний період. Першим звітним податковим періодом для нарахування військового збору з доходів фізичних осіб - підприємців є 2015 рік.

Отже, законодавством, яке було чинним на момент виникнення спірних правовідносин, тобто станом на дату прощення позивачу основної заборгованості по кредиту, анульовану суму боргу (кредиту) віднесено до доходу фізичної особи, який підлягає оподаткуванню, якщо така сума перевищує 50% мінімальної заробітної плати, встановленої станом на 01 січня звітного року. Тобто, регламентовано критерій для визначення вказаного доходу як оподатковуваного, який слід розуміти так, що в разі перевищення суми прощеного боргу 50% мінімальної заробітної плати, встановленої станом на 01 січня звітного року, вона підлягає оподаткуванню у повному обсязі, а в разі недосягнення вказаної межі - не оподатковується взагалі.

Крім того, отримання фізичною особою доходу, зокрема, у вигляді вказаного додаткового блага, обумовлює виникнення в неї обов`язку зі сплати військового збору з такої суми.

За результатами перевірки порядку нарахування та сплати військового збору було встановлено заниження суми військового збору, що підлягає сплаті до бюджету у результаті порушень, які зазначенні в Акті перевірки в розмірі 13 407,7 грн.

Зважаючи на те, що чистий оподатковуваний дохід позивача за 2015 рік становить 893 846,78 грн., відповідно останній зобов`язаний сплатити військовий збір у розмірі 13 407, 70 грн. (893 846,78*1,5%).

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про правомірність винесення ДПІ у Оболонському районі ГУ ДФС у м.Києві податкового повідомлення-рішення від 19.09.2016 р. №, яким позивачу визначено суму грошового зобов`язання з військового збору у розмірі 16 759,63 грн., з яких 13 407,70 грн. за основним платежем та 3 351,93 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити, оскільки судом при вирішенні справи порушено норми матеріального права.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 244, 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Оболонському районі ГУ ДФС у м.Києві задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 21 березня 2019 року скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: Л.О.Костюк

О.Є.Пилипенко

Повний текст постанови виготовлено 29.07.2019 р.