Справа № 826/10896/17
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ганечко О.М.,

суддів Сорочка Є.О.,

Федотова І.В.,

за участі секретаря судового засідання Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Регіон Україна» на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.03.2019 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Регіон Україна» до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Регіон Україна» звернулось до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29.05.2017 № Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві.

На обґрунтування вказаних позовних вимог зазначено, що порушення термінів реєстрації ТОВ «Агро-Регіон Любар» накладної від 03.11.2016 №39/2 та ТОВ «Агро-Регіон Козелець» накладної від 05.12.2016 №69/2 не призводить до втрати позивачем права на податковий кредит та відшкодування ПДВ, оскільки на момент як подання відповідних заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, так складання Акта перевірки накладні вже були зареєстровані.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.03.2019 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Регіон Україна» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що всі податкові накладні, вказані в Акті перевірки виписані не позивачем, а його контрагентами.

При цьому, такі податкові накладні складені та зареєстровані контрагентами позивача, та платник податків не повинен нести відповідальність за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних.

Також звертає увагу, що відповідачем не було долучено до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення розрахунку штрафних (фінансових) санкцій.

Представник апелянта у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просив їх задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.03.2019 без змін.

Заслухавши суддю доповідача, представників учасників справи, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Так, у відповідності до положень ч. 1 ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з приписами п. 2 частини першої ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до ст. 316 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 05.05.2017 Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Агро-Регіон Україна» щодо достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунках платника у банк за період з 01.12.2016 по 28.02.2017, за результатом якої складено акт від 05.05.2017 № 212/26-15-14-04-01-10/37750107 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки правомірності нарахування ТОВ «Агро-Регіон Україна» бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за грудень 2016 року, січень, лютий 2017 року».

Перевіркою правомірності визначення податкових зобов`язань та податкового кредиту, розрахунків бюджетних показників, відображених в деклараціях за листопад, грудень 2016 року, січень, лютий 2017 року (з додатками) встановлено порушення п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200, п. 201.10 ст. 201 ПК України.

Перевіркою встановлено та в акті перевірки зафіксовано порушення позивачем термінів реєстрації податкових накладних:

- від 03.11.2016 № 39/2 на суму ПДВ 1366666,67 грн, виписаної ТОВ «Агро-Регіон Любар» та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 09.12.2016 за номером , при граничному терміні реєстрації 18.11.2016;

- від 05.12.2016 № 69/2 на суму ПДВ 152310,00 грн, виписаної ТОВ «Агро Регіон Козелець» та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 03.01.2017 за номером , при граничному терміні реєстрації 20.12.2016.

Позивач не погоджуючись з актом перевірки подав до відповідача заперечення, за результатами розгляду якого відповідачем заперечення задоволено частково, висновок акта п. 4.1. розділу 4 «Висновок» на сторінці 10 викласти в наступній редакції: «перевіркою не встановлено порушень при відображенні позивачем у декларації за грудень 2016 року бюджетного відшкодування ПДВ у сумі 11617130,00 грн., за січень 2017 року у сумі 14471310,00 грн., за лютий 2017 року у сумі 11941517,00 грн.

У подальшому, на підставі акта перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 29.05.2017 № , яким до позивача застосовано штраф у розмірі 379744,25 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення оскаржено позивачем в адміністративному порядку, однак рішенням Державної фіскальної служби України від 04.08.2017 № 17059/6199-99-11-01-01-25 про результати розгляду скарги податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу позивача без задоволення.

Не погодившись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, виходив з наступного:

- до позивача правомірно застосовано штраф за порушення граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкових накладних, перелік яких наведено в акті перевірки;

- зазначена у позові сума штрафу, з якою він не погоджується, розрахована відповідачем саме за податковими накладними, що не надаються отримувачу (покупцю), складені на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою (тобто, виключення передбачені п.120-1.1 ст.120-1 Податкового кодексу України).

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень частини другої ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

У відповідності до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України, визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Разом з тим, згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними або оформленими з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

З наведених законодавчих положень випливає, що умовами реалізації права платника на податковий кредит є фактичне придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах власної господарської діяльності платника податку та наявність первинних документів, оформлених у відповідності з вимогами чинного законодавства, на підтвердження факту понесення витрат на їх придбання.

Так, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін (пункт 201.1 статті 201 ПК України).

Згідно пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

У разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

З системного аналізу зазначених норм права вбачається, що платник податку має право на включення до податкового кредиту сум податку, сплачених ним за наслідками господарських операцій, дійсність та достовірність яких має підтверджуватися внесеними до Реєстру податковими накладними, при цьому це право платник має незалежно від часу внесення платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних до Реєстру. Визначальним є факт підтвердження операцій податковими накладними і факт внесення їх до Реєстру у порядку, встановленому законодавством для складання та подання податкової звітності з податку на додану вартість.

Відповідно до пункту 111.2 статті 111 ПК України, фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.

У статті 109 ПК України визначено, що податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Так, пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України встановлено, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів.

Виходячи зі змісту наведених норм ПК України, порушення термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в ЄРПН є податковим правопорушенням, за яке законом передбачена фінансова відповідальність у вигляді штрафних (фінансових) санкцій.

Як свідчать матеріали справи, спірні податкові накладні не були зареєстровані у строк в Єдиному реєстрі податкових накладних, контрагентами позивача, зокрема ТОВ «Агро-Регіон Любар» та ТОВ «Агро Регіон Козелець», тобто вказані дії відбувались не з вини позивача.

Разом з тим, беручи до уваги індивідуальний характер юридичної відповідальності особи, правильним є висновок, що у разі порушення контрагентом платника податків чинного законодавства, відповідальність та негативні наслідки настають саме щодо цієї особи, у зв`язку з чим право платника податків, тобто позивача, на податковий кредит не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третьою особою.

При цьому, чинне законодавство не зобов`язує платника податків перевіряти безпосереднього контрагента на предмет виконання ним вимог податкового законодавства перед тим як вносити відповідні суми витрат до складу валових витрат і суми ПДВ - до податкового кредиту.

Відтак, порушення термінів реєстрації ТОВ «Агро-Регіон Любар» та ТОВ «Агро Регіон Козелець» податкових з накладних не призводить до втрати позивачем права на податковий кредит та відшкодування ПДВ, так як на момент як подання відповідних заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, так і на момент складання Акту перевірки такі податкові накладні вже були зареєстровані в ЄРПН.

У зв`язку із тим, що позивач не припустився протиправних дій у даному випадку, тому навіть за умови відсутності у позивача відомостей про дату виконання його контрагентами встановленого законом обов`язку з реєстрації податкових накладних у строк, останній не підлягає притягненню до відповідальності.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про безпідставність формування ТОВ «Агро-Регіон Україна» податкового кредиту з податку на додану вартість на підставі податкових накладних, виписаних на його адресу ТОВ «Агро-Регіон Любар» та ТОВ «Агро Регіон Козелець», не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Разом з тим, відповідач не виконав процесуального обов`язку доказування та не підтвердив належними та допустимими доказами правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій та, як наслідок, протиправність прийнятого ГУ ДФС у місті Києві податкового повідомлення-рішення від 29.05.2017 № .

З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні.

Таким чином, на переконання колегії суддів, позовні вимоги підлягають задоволенню, а оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 243, 315, 317, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Регіон Україна» - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.03.2019 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Регіон Україна» на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.03.2019 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Регіон Україна» до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29.05.2017 № Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді А.Ю. Коротких

І.В. Федотов

Повний текст постанови складено 31.07.2019.