Справа № 400/17/19
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2019-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

01 серпня 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/17/19

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді - доповідача - Стас Л.В.

суддів - Турецької І.О., Шеметенко Л.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю у справі за позовом ОСОБА_1 до територіального управління Державної судової адміністрації в Миколаївській області про визнання протиправними дії та стягнення недоплаченої суддівської винагороди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області про визнання протиправними дії щодо нарахування та виплати позивачу у грудні 2018 року суддівської винагороди із застосуванням розміру посадового окладу 26430 грн. (15 прожиткових мінімумів); стягнення з відповідача на користь позивача 36002,80 грн. недоплаченої суддівської винагороди за грудень 2018 року.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2019 року скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково. Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року - скасовано, прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

Визнано протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 у грудні 2018 року суддівської винагороди із застосуванням розміру посадового окладу - 15 прожиткових мінімумів.

Зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області провести нарахування та виплату суддівської винагороди ОСОБА_1 за грудень 2018 року на підставі Рішення Конституційного Суду України від 04.12.2018 №11-р/2018, виходячи з 15 мінімальних заробітних плат, з урахуванням раніше виплаченої суми. В іншій частині позову - відмовлено.

02 липня 2019 року до суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 подано заяву про встановлення судового контролю за виконанням постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2019 року у справі № 400/17/19 за позовом ОСОБА_1 до ТУ ДСА в Миколаївській області про визнання протиправними дії та стягнення недоплаченої суддівської винагороди.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2019 року витребувано справу № 400/17/19 із суду першої інстанції для розгляду вказаної заяви.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Частина 2 статті 14 КАС України передбачає, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Зі змісту поданої заяви вбачається, що ОСОБА_1 просить встановити судовий контроль за виконанням постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2019 року та зобов`язати надати звіт про її виконання. При цьому заявник посилається на правову позицію, викладену в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 800/592/17.

Як зазначено судом, вищевказаною постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2019 року частково задоволено позов ОСОБА_1 шляхом визнання протиправними дії ТУ ДСА України в Миколаївській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 у грудні 2018 року суддівської винагороди із застосуванням розміру посадового окладу - 15 прожиткових мінімумів.

Зобов`язано ТУ ДСА України в Миколаївській області провести нарахування та виплату суддівської винагороди ОСОБА_1 за грудень 2018 року на підставі Рішення Конституційного Суду України від 04.12.2018 №11-р/2018, виходячи з 15 мінімальних заробітних плат, з урахуванням раніше виплаченої суми. В іншій частині позову - відмовлено.

Також вбачається, що даною постановою на відповідача не було покладено обов`язку подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, більш того позивачем такі вимоги у позовній заяві не заявлялися.

Таким чином, питання про встановлення судового контролю за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень під час прийняття постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2019 року у справі № 400/17/19 не вирішувалося.

Відповідно до ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зазначеній нормі кореспондують положення пункту 1 частини 6 статті 246 КАС України, згідно з якими у резолютивній частині рішення у разі необхідності вказується про порядок і строк виконання рішення.

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі, суд першої чи апеляційної інстанції може під час прийняття рішення у справі. Такий контроль здійснюється судом першої інстанції шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання рішення суду першої, апеляційної чи касаційної інстанції, а в разі неподання такого звіту - шляхом встановлення нового строку для подання звіту та накладення штрафу.

Колегія суддів звертає увагу на те, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення, є правовим наслідком судового рішення і саме в його резолютивній частині повинно бути визначено обов`язок подати звіт, оскільки встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може лише під час прийняття рішення у справі.

Крім того, вказаною нормою КАС України передбачено право, а не обов`язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, проти якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Аналіз зазначених положень дає підстави для висновку про те, що встановлення судового контролю за виконанням судових рішень є заходом превентивного впливу на відповідача у справі з метою своєчасного виконання свої зобов`язань у межах відповідної справи.

Тобто, встановлення судового контролю при ухваленні судового рішення по суті позовних вимог попереджує неналежне виконання відповідачем обов`язків, що виникли внаслідок задоволення позовних вимог позивача.

Разом з цим, захист прав позивача внаслідок рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду передбачено положеннями ст. 383 КАС України.

За приписами ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Як вже зазначалось вище, судом апеляційної інстанції при ухваленні рішення судовий контроль не встановлювався.

Враховуючи викладене, суд позбавлений процесуальної можливості встановлення судового контролю за відповідною заявою позивача вже після постановлення судового рішення у справі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №826/18826/14.

Стосовно посилань заявника на правову позицію, викладену в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 800/592/17, колегія суддів зазначає таке.

Нормами частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вирішуючи питання стосовно того, яку ж саме позицію Великої Палати та Верховного Суду необхідно застосувати для визначення підстав для встановлення судового контролю після ухвалення рішення по суті позовних вимог, колегія суддів враховує, що в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 800/592/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що визначені статтею 382 КАС України правові підстави для встановлення судового контролю відсутні, а тому у задоволенні заяви ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 242, 311, 321, 325, 328, 329, 382 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 01.08.2019 року.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Турецька І.О. Шеметенко Л.П.