Справа № 260/449/19
Суддя: Гебеш С. А.
Дата ухвалення: 2019-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

19 липня 2019 року м. Ужгород№ 260/449/19
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гебеш С. А.

при секретарі судових засідань - Жирош С.Ю.

та осіб, що беруть участь у справі:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача 1 - Василенко І.Ю.

представника відповідача 2 - Тягур І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС, Управління Державної казначейської служби України у м.Ужгород Закарпатської області про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Закарпатської митниці ДФС, Управління Державної казначейської служби України у м.Ужгород Закарпатської області згідно якого просив суд : 1.Визнати протиправним та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA305000/2019/00030; 2. Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів Закарпатської митниці ДФС № UA305000/2019/000069/2 від 28.03.2019 року; 3. Зобов`язати Закарпатську митницю ДФС повернути зайво сплачену суму митних платежів в розмірі 34000,00 грн. за митне оформлення транспортного засобу Skoda Oktavia, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 .

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що позивачем через митного брокера, подано до Закарпатської митниці ДФС митну декларацію для розмитнення транспортного засобу, із заявленою його митною вартістю у розмірі 138842,00 Чеських крон. Однак, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості № UA305000/2019/000069/2 від 28.03.2019 року та складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № № UA305000/2019/00030. Вказана картка відмови та рішення про коригування митної вартості прийняті у зв`язку з тим, що на думку відповідача, заявлена декларантом за основним методом митна вартість ТЗ у розмірі 138842,00 не може бути визнана, у зв`язку з невідповідністю з ціновою інформацією наявною у митного органу, а саме: автоматизованою системою аналізу та управління ризиками (АСАУР) для автомобіля згенеровано індикатор ризику по вартості на рівні 228303,47 Чеських крон. Позивач не погоджується з оскарженими рішеннями, оскільки ним подано всі документи, що підтверджують заявлену митну вартість, а митний орган, в свою чергу, не довів наявність обґрунтованих сумнівів відносно недостовірності визначеної декларантом за ціною контракту митної вартості товарів, та необґрунтовано застосував другорядний метод її визначення.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги з підстав, що наведені у позовній заяві та просили суд даний адміністративний позов задовольнити повністю.

Представник відповідача Закарпатської митниці ДФС в судовому зсіданні проти задоволення даного адміністративного позову заперечила з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, при цьому пояснивши, що під час прийняття митної декларації до митного оформлення, автоматизованою системою аналізу та управління ризиками (АСАУР) в програмному забезпеченні АСМО "Інспектор" для транспортного засобу з VIN - кодом НОМЕР_1 згенеровано числовий індикатор вартості на рівні 8850Євро. З урахуванням поданих документів, шляхом порівняння рівня заявленої митної вартості товару з наявною в органу доходів і зборів інформацією про рівень цін на такі товари, а також порівняння з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, у митниці виник сумнів у достовірності (дійсності) заявленої митної вартості товару, оскільки її рівень був значно нижчим за митну вартість ідентичних товарів, митне оформлення яких вже здійснено. Додаткові документи на запит митниці декларант не надав. У зв`язку з цим, Закарпатською митницею ДФС прийнято оскаржене рішення про коригування митної вартості товарів та складено картку відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуски чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Враховуючи наведене, відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими.

Представник Управління Державної казначейської служби України у м.Ужгород Закарпатської області в судовому засіданні проти задоволення даного адміністративного позову також заперечив, оскільки в даному випадку правових підстав для задоволення даного позову що стосується відповідача - 2 нема. Також пояснив, що позовна вимога позивача про повернення зайво сплаченої суми митних платежів в розмірі 34000,00 грн. за митне оформлення транспортного засобу Skoda Oktavia, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 є передчасною і така вимога може бути заявлена позивачем лише після набрання законної сили рішенням у даній справі.

Розглянувши подані документи і матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Так, як встановлено судом в ході судового розгляду та вбачається із матеріалів даної адміністративної справи, ОСОБА_1 придбано в Robert Felkl, Ponava 222/97, 664 31 Lelekovice ( Роберт Фелкл , адреса: Повава 222/97 , 664 31 Лелековіце), легковий автомобіль марки Skoda модель Oktavia combi l,6Tdi 77KW Ambition Fresh, ідентифікаційний № кузова НОМЕР_1 .

Вартість купівлі автомобіля згідно поданих позивачем суду документів становила 138842 Чеських крон, розрахунок проведено в повному обсязі, на що вказує зміст розділу 1 договору купівлі (контракту) від 23.03.2019 року підписаному ОСОБА_5 та продавцем (а.с.15-20).

В подальшому, з метою ввезення та розмитнення згаданого автомобіля митним брокером на виконання договору №123/19 від 25.03.2019 року задекларовано митну вартість автомобіля відповідно до ст. 58 Митного кодексу України за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту.

Митна вартість транспортного засобу відповідно до митної декларації №UA305160.2019.017556 від 28.03.2019 року становить 144842,00 Чеських крон. Відповідно до митної декларації розрахована декларантом вартість транспортного засобу складає 138842,00 Чеських крон, яка є купівельною вартістю товару.

На підтвердження заявленої митної вартості транспортного засобу, декларантом подано відповідачу для митного оформлення пакет документів, необхідний для митного оформлення вказаного в декларації №UA305160.2019.017556 товару, який передбачений ст. 53 МК України: Рахунок-Фактура (Інвойс) № 7 від 23.03.2019 року;(а.с. 21); Акт про проведення огляду товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UA305060/2019/003711 від 26.03.2019 року; Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_6 від 25.03.2019 року; Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 10.09.2014 року; Калькуляція транспортних витрат від 28.03.2019 року(а.с. 53); Договір про надання послуг митного брокера №123/19 від 25.03.2019 року; Лист ДФС №31001/7/99-99-19-03-1 від 20.09.2016; Митну декларації, за якою було відмовлено у випуску товарів № UA305160.2019.017556 від 28.03.2019 року(а.с.48).

Втім під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості автомобіля, та відомостей, що необхідні для здійснення митного контролю, відповідач з`ясував, що заявлений позивачем рівень митної вартості автомобіля нижчий, ніж рівень згенерований автоматизованою системою аналізу та управління ризиками (АСАУР), який за даними АСАУР становить 8850 Євро (228303,47 Чеських крон).

У зв`язку із чим Відповідач прийняв Рішення про коригування митної вартості товарів № UA305000/2019/000069/2 від 28.03.2019 року.

У гр. 33 вищезазначеного Рішення про коригування митної вартості товарів зазначається, що метод 1 (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) не застосовувався у зв`язку з наявністю у митного органу обґрунтованого сумніву щодо заявленої митної вартості товару. Метод 2а (за ціною договору щодо ідентичних товарів) не застосовувався у зв`язку з відсутністю інформації щодо вартості ідентичного товару. Метод 2б (за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) не застосовувався у звязку з відсутністю інформації щодо вартості подібного товару. Метод 2в (на основі віднімання вартості) не застосовувався у звязку з відсутністю інформації, необхідної для застосування віднімання вартості. Метод 2г (на основі додавання вартості (обчислена вартість)) не застосовувався у звязку з відсутністю інформації необхідної для застосування додавання вартості.

Митним органом застосовано резервний метод визначення митної вартості товару у зв`язку з наявністю у митного органу відповідної цінової інформації, а саме: взято цінову інформацію (8850,00 Євро), згенеровану АСАУР для транспортного засобу саме з VIN-кодом НОМЕР_3 у валюті рахунку 228303,47 Чеських крон (а.с.12).

Зважаючи на проведення коригування митної вартості товару Skoda Oktavia, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , позивачем з метою випуску товару у вільний обіг в добровільному порядку оплачено 34000,00 грн. доплати за митне оформлення транспортного засобу ОСОБА_5 , що підтверджено квитанцією №Н13679 від 02.04.2019 року.

Позивач зазначає, що відповідачем не наведено жодного обґрунтування причин за якою митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить із наступного.

Правовідносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012 - далі МК України).

Згідно із частиною 1 статті 7 Митного кодексу України, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.

Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (пункт 24 частини 1статті 4 Митного кодексу України).

Згідно частин 1, 2, 3 статті 318 Митного кодексу України, митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Митний контроль здійснюється виключно митними органами відповідно до цього Кодексу та інших законів України.

Митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до частин 1, 2, 4, пункту 1 частини 6 статті 321 Митного кодексу України товари, транспортні засоби комерційного призначення перебувають під митним контролем з моменту його початку і до закінчення згідно із заявленим митним режимом.

У разі ввезення на митну територію України товарів, транспортних засобів комерційного призначення митний контроль розпочинається з моменту перетинання ними митного кордону України.

Граничний строк перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення під митним контролем не може перевищувати 180 календарних днів, крім митних режимів, які передбачають перебування під митним контролем протягом усього часу дії митного режиму.

Митний контроль закінчується у разі ввезення на митну територію України - після закінчення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, за винятком митних режимів, які передбачають перебування під митним контролем протягом усього часу дії митного режиму.

Документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю, порядок подання документів та відомостей, необхідних для митного контролю та форми митного контролю регулюються статтями 334, 335, 336 Митного кодексу України.

Митне оформлення - це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (пункт 23 частини 1 статті 4 Митного кодексу України).

Згідно статей 246, 248 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Стаття 49 Митного кодексу України встановлює, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стаття 51 Митного кодексу України регулює питання визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, згідно частини 1 митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 2 статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Стаття 57 глави 9 Митного кодексу України встановлює основний та другорядні методи визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, частиною 2 якої визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Статтею 58 Митного кодексу України встановлено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів (пункт 2 частини 1).

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (частина 2).

Відповідно до частини 1 статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно частини 2 статті 52 даного Кодексу декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Статтею 53 Митного кодексу України закріплено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1).

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина 2).

Статтею 54 Митного кодексу України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частина 2).

Відповідно до частини 1 статті 55 цього Кодексу рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Як вже зазначалось судом вище та встановлено в ході судового розгляду даної справи, 28.03.2019 декларантом (ФОП ОСОБА_6 в інтересах позивача по справі ОСОБА_1 ) було подано до митного оформлення митну декларацію № UA305160/2019/017556 на товар - легковий автомобіль Шкода Октавія 2014 року виготовлення, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_4 з метою випуску його у вільний обіг. Фактурна вартість товару - 138842,00 чеських крон, заявлена за першим (основним) методом декларантом митна вартість товару з урахуванням транспортних витрат (6000 чеських крон) становить - 144842,00 чеських крон або 171229,75 грн. еквівалент 5615 євро). Під час прийняття митної декларації до митного оформлення, автоматизованою системою аналізу та управління ризиками (АСАУР) в програмному забезпеченні АСМО «Інспектор» для транспортного засобу з VIN-кодом НОМЕР_1 згенеровано числовий індикатор вартості на рівні 8850 євро.

В рамках виконання митних формальностей, згенерованих АСАУР, посадовою особою, що здійснювала митне оформлення було направлено електронний запит до спеціалізованого підрозділу митниці з метою перевірки правильності визначення митної вартості товару.

Спеціалізованим підрозділом митниці здійснено ретельну перевірку заявленої митної вартості вищезазначеного товару та наданих для її підтвердження документів.

Перевірка проводилась відповідно до Митного кодексу України (далі - МКУ) та з урахуванням вимог наказу ДФС від 11.09.2015 № 689 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України». За результатами опрацювання документів встановлено наступне.

Для підтвердження митної вартості товару до митного оформлення надано у тому числі: комерційний рахунок від 23.03.2019 № 190100017; реєстраційні документи на транспортний засіб; довідка про транспортні витрати від 23.03.2019 № б/н;

Інших документів позивачем та його митним брокером відповідачу не надавалось.

За результатами розгляду запиту, з урахуванням поданих документів (включаючи відсутність експортної декларації та платіжного документу про сплату рахунку), шляхом порівняння рівня заявленої митної вартості товару з наявною в органу доходів і зборів інформацією про рівень цін на такі товари (числовий індикатор, згенерований АСАУР безпосередньо для даного транспортного засобу), а також порівняння з рівнем митної вартості аналогічних (ідентичних за торговельною маркою та роком виготовлення транспортних засобів, що були у використанні) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, у митниці виник сумнів у достовірності (дійсності) заявленої митної вартості товару, оскільки рівень заявленої позивачем митної вартості товару був значно нижчим за числовий індикатор, згенерований АСАУР для даного транспортного засобу (не для ідентичного чи аналогічного, а саме безпосередньо для оцінюваного транспортного засобу), а також за рівень вартості аналогічних товарів, митне оформлення яких вже здійснено (витяг з ЄАІС додається).

Відповідно до частини 3 статті 53 МКУ, для з`ясування цих питань та перевірки розміру заявленої позивачем митної вартості автомобіля, органом доходів і зборів здійснено запит додаткових документів для підтвердження митної вартості, та вартості самого товару, а саме:

висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями;

копію митної декларації країни відправлення;

інші документи за бажанням декларанта, які б підтверджували заявлену митну вартість товару.

Також, відповідно до частини 5 статті 55 МКУ декларанту було запропоновано провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі (а.с.54).

На запит митниці про надання додаткових документів декларантом направлено повідомлення про неможливість надання додаткових документів(а.с.55).

В той же час до адміністративного позову позивачам надано відповідний договір купівлі продажу вказаного автомобіля (а.с. 15- 20) та відповімо квитанцію про оплату 138842 Чеських крон за вказаний автомобіль (а.с.84-85) .

На запитання суду до позивача, чому за наявності у нього такого договору купівлі продажу автомобіля та доказів про сплату ним суми коштів за вказаний автомобіль, такі не надавались відповідачу ні при подачі документів для митного оформлення вказаного автомобіля ні після запиту відповідача щодо надання додаткових доказів в підтвердження заявленої ним суми митної вартості автомобіля, позивач пояснив що всі документи він відав своєму митному брокеру і такі заходилися у нього. Чому його довірена особа яка займалася митним оформлення даного автомобіля їх не надала відповідачу йому не відомо.

Також як встановлено судом право на проведення консультації з органом доходів і зборів відповідно до частини 5 ст. 55 МКУ декларант не використав, хоча такої можливості він не був позбавлений.

Оскільки відомості, наявні у поданих декларантом до митного оформлення документах рахунок- фактура (інвойс) і довідка про транспортні витрати не містять достатніх даних для визнання заявленої декларантом митної вартості, а інших додаткових документів декларант не подав, як то експортну декларацію або ж платіжний документ про сплату рахунку - датою сплати в рахунку зазначено 23.03.2019 і на дату подання митної декларації 28.03.2019 такий документ в декларанта мав бути в наявності, у зв`язку з чим 28.03.2019 митницею було прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості UA305000/2019/000069/2.

Суд зазначає, що відповідно до приписів ст.53 Митного кодексу України митниця має право запитувати додаткові документи в разі виявлення під час митного оформлення розбіжностей в документах, перелік яких визначений ч.2 даної статті.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

В даному випадку на думку суду відсутність у відповідача самого договору купівлі продажу вказаного автомобіля (саме контракту) на момент винесення оскаржуваного рішення не дають можливість пересвідчитись у правильності задекларованої митної вартості може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом, оскільки за першим методом митна вартість визначається саме за ціною контракту.

В той же час як встановлено судом у відповідача на момент прийняття ним оскаржуваного рішення про коригування митної вартості UA305000/2019/000069/2 був відсутній і ні позивачем ні його довіреною особою такий митному органу не надавався.

Надання його суду в підтвердження правильності задекларованої позивачем митної вартості автомобіля не може бути підставою для скасування даного рішення відповідача, оскільки суд дає оцінку рішенню суб`єкту владних повноважень на час його прийняття, а як з`ясовано судом такий договір купівлі продажу та відповідно квитанція на оплату за даним контрактом у відповідача на момент винесення оскаржуваного рішення були відсутні.

Суд не заперечує того факту, що позивачем міг бути придбаний вказаний автомобіль за ціною вказаною у договорі купівлі продажу, який наданий лише суду, в той же час за відсутності даного доказу у відповідача на момент прийняття ним рішення про коригування митної вартості не дає підстав для застосування відповідачам цієї вартості товару для застосування першого методу визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, оскільки такого контракту у відповідача на час прийняття рішення не було.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 808/9123/15, від 20 лютого 2018 у справі №809/1884/16.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вже встановлено судом, декларант надав наявні у нього документи для підтвердження митної вартості, зокрема: Рахунок-Фактура (Інвойс) № 7 від 23.03.2019 року;(а.с. 21), Акт про проведення огляду товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UA305060/2019/003711 від 26.03.2019 року; Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_6 від 25.03.2019 року; Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 10.09.2014 року;Калькуляція транспортних витрат від 28.03.2019 року(а.с. 53); Договір про надання послуг митного брокера №123/19 від 25.03.2019 року; Лист ДФС №31001/7/99-99-19-03-1 від 20.09.2016.

З урахуванням поданих документів, зокрема у зв`язку з тим, що в наданому до митного оформлення Рахунку-Фактурі (Інвойс) № 7 від 23.03.2019 року містилась лише цінова інформація, натомість будь якого іншого документу, який би підтверджував цю інформацію позивачем відповідачу не надано і доказів про оплату товару та самого договір купівлі - продажу автомобіля, позивачем при поданні декларації до митного органу не подано, тому суд вважає що у відповідача були достатні підстави щодо обґрунтованого сумніву у достовірності дійсності заявленої митної вартості вказаного автомобіля.

Крім того, відповідачем у відповідності до ч. 3 ст. 53 МК України було здійснено запит додаткових документів для підтвердження митної вартості товару, однак позивач не скористався даним йому законом правом, що може також викликати сумнів про наявність у нього цих документів на момент ввезення на митну територію та розмитнення відповідно даного автомобіля.

Враховуючи вищенаведене, на переконання суду, митний орган мав право для витребування від декларанта додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості.

При цьому підставами для обґрунтованого сумніву митниці у достовірності дійсності заявленої вартості були: цінова інформація (числовий індикатор), згенерована АСАУР безпосередньо саме цього для даного транспортного засобу VIN-кодом НОМЕР_1 ; цінова інформація в відкритих інтернет ресурсах з продажу даного автомобіля, що надає посилання на продаж даного транспортного засобу за цінами, що перевищують заявлену декларантом в митній декларації вартість; цінова інформація з ЄАІС про вже оформлені ідентичні за торговельною маркою та роком виготовлення товари, рівень митної вартості яких перебуває в діапазоні від 8685 до 11000 євро за одиницю; подання декларантом до митного оформлення для підтвердження заявленої митної вартості мінімального пакету документів - тільки рахунок-фактура та довідка про транспортні витрати; неподання декларантом жодних інших документів, що могли б підтвердити відомості щодо ціни, яка була сплачена за товар, до прикладу - платіжного документу про сплату рахунку, а також експортної декларації країни відправлення.

Як вище вказувалось, після прийняття митної декларації на товар відбулось спрацювання згенерованого автоматичною системою управління ризиками профілю ризику про заниження митної вартості товару.

Відповідно до ч.2 ст. 361 МК України, управління ризиками - це робота митних органів з аналізу ризиків, виявлення та оцінки ризиків, розроблення та практичної реалізації заходів, спрямованих на мінімізацію ризиків, оцінки ефективності та контролю застосування цих заходів. Під ризиком розуміється ймовірність недотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи. Органи доходів і зборів застосовують систему управління ризиками для визначення товарів, транспортних засобів, документів і осіб, які підлягають митному контролю, форм митного контролю, що застосовуються до таких товарів, транспортних засобів, документів і осіб, а також обсягу митного контролю.

Згідно ч.1 та ч.4 ст.337 МК України, перевірка документів та відомостей, які відповідно до ст. 335 МК України подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом. Контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Наказом Міністерства фінансів України від 31 липня 2015 року N 684, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 серпня 2015 р. за N 1021/27466 затверджено Порядок здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю (далі - Порядок).

Вказаний Порядок розроблено з метою забезпечення вибірковості митного контролю шляхом застосування системи управління ризиками, поліпшення ефективності роботи Державної фіскальної служби України (далі - ДФС) під час митного контролю та митного оформлення за рахунок застосування методів правління ризиками, у тому числі аналізу ризиків із використанням інформаційних технологій.

Цей Порядок встановлює єдиний підхід до здійснення органами ДФС (їх структурними підрозділами) аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю.

Згідно вказаного Порядку, Автоматизований контроль із застосуванням системи управління ризиками (СУР) здійснюється із використанням інформаційних технологій, у тому числі автоматизованою системою управління ризиками (АСАУР).

Профілі ризику (опис будь-якого набору ризиків, у тому числі визначених комбінацій індикаторів ризику, що є результатом збору, аналізу та систематизації інформації;) залежно від можливості автоматизації їх застосування можуть бути документальними (неавтоматизований контроль із застосуванням СУР) або електронними (автоматизований або комбінований контроль із застосуванням СУР).

Електронні профілі ризику розробляються центральним підрозділом з питань координації застосування СУР. Електронний профіль ризику застосовується у всіх митницях (митних постах) ДФС, якщо інше не визначено самим профілем ризику.

Рішення про схвалення та введення в дію електронних профілів ризику, змін до них, припинення дії електронних профілів ризику приймається Експертною комісією із застосування системи управління ризиками, яка утворюється ДФС (далі - Експертна комісія).

Електронні профілі ризику доводяться до митниць ДФС у вигляді поновлень АСМО або іншого ШК ДФС. Електронні регіональні профілі ризику доводяться до митниць ДФС також у вигляді примірника паспорта профілю ризику.

За результатами оцінки ризику у конкретному випадку здійснення митного контролю товарів, транспортних засобів, у тому числі за результатами контролю із застосуванням СУР, що здійснюється відповідно до статті 337 Митного кодексу України, митниці (митні пости) ДФС обирають форми та обсяги митного контролю.

Таким чином, в даній справі витребовування додаткових документів та вжиття податкових заходів щодо контролю задекларованої митної вартості, було обумовлено спрацювання автоматизованої системи, обов`язкове використання якої передбачено чинним законодавством з питань державної митної справи.

Враховуючи вищенаведене, суд відхиляє посилання позивача на подання декларантом достатніх документів, оскільки в даному випадку їх відсутність впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом (за ціною контракту), яка не підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 12 червня 2018 року у справі № 820/1780/18 .

З оскарженого рішення про коригування митної вартості вбачається, що підставами для коригування митної вартості була наявність сумнівів у заявленій митній вартості та спрацювання АСАУР.

Однак, суд зазначає, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також свідчить про наявність порушень з боку декларанта і є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Такий висновок суду відповідає позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 19.02.2019 в справі №805/2713/16-а.

Відповідно до ч.1 ст.55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх запуску, якщо митним органом виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ч.8 ст.57 МК України, у разі якщо неможливо застосувати жоден з зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, установлених статтею 64 цього Кодексу (тобто з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ)).

Відповідно до ч.2 ч.3 ст.58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно; у разі, якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

В даному випадку за відсутності у відповідача контракту (договору купівлі -продажу) метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовувався.

Суд зазначає, що договір купівлі - продажу був поданий лише суду в судовому засіданні, як і квитанція про оплату, хоча такі документи мали бути подані позивачем при митному оформленні автомобіля при його ввезенні на митну територію України і в разі наявності такого у відповідача позивач міг стверджувати і спростовувати позицію відповідача, що вказаний автомобіль ним придбано саме за ціною договору купівлі продажу.

Таким чином, на підставі наведених норм Митного кодексу України, у зв`язку із підтвердженням використаних декларантом відомостей та неподанням запрошуваних документів, необхідних для підтвердження заявленої митної вартості, заявлена декларантом митна вартість не була визнана відповідачем.

На підставі поданих до митного оформлення документів митним органом було застосовано для визначення митної вартості 6 - резервний метод, у зв`язку із неможливістю застосування попередніх методів.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1947 року (ГААТ). Згідно статті VII ГААТ оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна бути заснована на дійсній вартості товару, під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.

Посилання позивача на митну вартість яка значно відрізнялась від цінової інформації, яка міститься в базі даних ДФС вказує на ознаки відсутності визначеної Генеральною угодою з тарифів і торгівлі умови повної конкуренції, що вказує на необхідність додаткового обґрунтування заявленої митної вартості.

Відповідно до статті 59 МКУ «Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів», при застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник.

Відповідно до статті 60 МКУ «Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів», під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними. Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку.

Неможливість застосування методів 2а та 26 (за ціною договору щодо ідентичних та аналогічних товарів) безпосередньо пов`язана з специфікою власне самого товару та його стану - бувшого у використанні транспортного засобу, для якого фізичні характеристики та комплектація є визначальними для вартості.

Так, поняття ідентичного товару по відношенню до вживаного транспортного транспортного засобу може стосуватись транспортних засобів ідентичної моделі, комплектації та технічного стану. При цьому, труднощі наявні саме в документальному підтвердженні ідентичності комплектації та технічного стану однакових моделей вживаних автомобілів, оскільки ці характеристики носять суто індивідуальний характер і є унікальними для кожного автомобіля.

Застосування методу 2б (за ціною договору щодо аналогічних товарів) по з відношенню до таких товарів як легкові автомобілі принципово не прийнятне, оскільки передбачає не співставлення однакових моделей з однаковою комплектацією, і порівняння з комерційно взаємозамінними товарами.

Статтею 57 МКУ також передбачено, що застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Однак в даному випадку позивач міг але не скористався процедурою консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Разом з цим, право на проведення консультації з органом доходів і зборів відповідно до частини 5 ст.55 МКУ, яке було запропоновано позивачу у складі повідомлення про запит документів, декларант не використав, що також усуває безпідставні зауваження позивача до митниці в частині незастосування методів 2а (положення ст.59 МКУ) та 2б (положення ст.60 МКУ).

Також суд звертає увагу, що відповідно до пунктів 6.3 6.4 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур, яка набрала чинності 15.09.2011 року при застосуванні митного контролю використовується система управління ризиками. Митна служба застосовує метод аналізу ризиків для визначення осіб та товарів, в тому числі транспортних засобів, що підлягають перевірці, та ступеня такої перевірки.

Так під час визначення митної вартості транспортного засобу позивача спрацювала система АСАУР та відповідно ціну автомобіля Skoda Octavia, 2014 року випуску визначено в розмірі 8850 Євро (228303,47 Чеських крон) та, відповідно, скориговану митну вартість на вказану ціну.

За таких обставин митним органом правомірно та у відповідності до положень Митного кодексу України визначено вартість товару за резервним методом, оскільки за основним без відповідного контракту (договір-купівлі продажу автомобіля) не можливо було встановити заявлену позивачем митну вартість.

У зв`язку з цим відповідачем правомірно прийнято оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, а відтак позовні вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими і не підлягають до задоволення.

Щодо позовної вимоги позивача про зобов`язання Закарпатської митниці ДФС повернути зайво сплачену суму митних платежів в розмірі 34000,00 грн. за митне оформлення транспортного засобу Skoda Oktavia, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , суд зазначає наступне.

Митне законодавство передбачає можливість виникнення правової ситуації, пов`язаної з поверненням помилково та/або надмірно сплачених митних платежів.

Ці платежі повертаються декларанту в порядку і на умовах, що встановлені у статті 301 Митного кодексу України, статті 43 Податкового кодексу України і статті 45 Бюджетного кодексу України, з дотриманням процедури, врегульованої Порядком повернення, на підставі його заяви та у визначений термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи.

Згідно із частинами першою - четвертою статті 301 Митного кодексу України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів орган доходів і зборів не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов`язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів.

Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Якщо надмірна сплата сум митних платежів сталася внаслідок помилки з боку посадових осіб органу доходів і зборів, повернення надміру сплачених сум митних платежів здійснюється у першочерговому порядку.

Відповідно до пунктів 43.1 - 43.5 статті 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Послідовність та порядок виконання дій посадовими особами митниць Державної фіскальної служби при поверненні суб`єктам господарювання та/або фізичним особам коштів авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів, контроль за справлянням яких здійснюється митницями ДФС визначає Порядок повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, який затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 № 643 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 09.08.2017 за № 976/30844.

Згідно пункту 1 вказаного Порядку повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплаченої суми митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня її виникнення.

Повернення сум відповідних митних платежів у випадках, передбачених частиною пятою статті 301 Митного кодексу, здійснюється за умови, що заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів.

Після реєстрації в митниці ДФС заява платника податку про повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені передається на опрацювання до Підрозділу (пункт 4 Порядку).

Пунктом 5 Порядку встановлено, що підрозділ перевіряє факт перерахування суми коштів з відповідного рахунку до державного бюджету за допомогою автоматизованої системи митного оформлення та відсутність у нього податкового боргу. За результатами опрацювання готує висновок або лист про відмову в поверненні коштів з відповідним обґрунтуванням.

Згідно пункту 8 Митниця ДФС у строк не пiзнiше нiж за п`ять робочих днiв до закiнчення двадцятиденного строку з дня подання платником податкiв заяви передає висновки згiдно з реєстром висновкiв за відповідними платежами для виконання вiдповiдному органу Державної казначейської служби України.

У відповідності до частини другої статті 45 Бюджетного кодексу України казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій покупцям (споживачам) за рахунок сплачених до державного бюджету сум штрафних (фінансових) санкцій, застосованих такими органами за наслідками проведеної перевірки за зверненням або скаргою покупця (споживача) про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку про те, що у разі незгоди з рішенням чи дією митних органів щодо визначення, призначення, заявлення, з`ясування достовірності, коригування та/чи інших дій щодо митної вартості, митного контролю і митного оформлення, декларант може піддати ці дії чи рішення судовому контролю.

Якщо суд визнає рішення або дії митних органів із зазначених питань протиправними, зобов`яже вчинити певні дії відповідно до вимог митного законодавства і коли у рішенні суду буде констатована неправильність чи хибність рішень чи дій митних органів, які зумовили (призвели, потягли) помилкову та/або надмірну сплату сум митних платежів, ці платежі повертаються декларанту в порядку і на умовах, встановлених у статті 301 Митного кодексу України, статті 43 Податкового кодексу України, статті 45 Бюджетного кодексу України, з дотриманням процедури, врегульованої Порядком повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів.

Цей порядок не передбачає повернення помилково та/або надміру сплачених обов`язкових платежів у спосіб судового стягнення безпосередньо (водночас) із здійсненням судового контролю над рішеннями, діями чи бездіяльністю митних органів з питань, пов`язаних з розмитненням і справлянням митних платежів.

Визначений вищевказаними нормативними актами порядок повернення помилково та/або надмірно сплачених сум митних платежів застосовується у випадку, коли між сторонами відсутній спір про право на повернення зазначених платежів.

Якщо між сторонами виник спір про правомірність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо повернення митних платежів, позивач має право заявити вимогу про визнання рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними, скасувати такі рішення та змусити його до виконання закону.

При цьому повернення помилково та/або надмірно сплачених митних платежів з Державного бюджету України є виключними повноваженнями митних органів та органів державного казначейства, а відтак суд не може підміняти державний орган і вирішувати питання про стягнення таких платежів.

Більш того, суд зазначає, що відповідач в даному випадку діяв в межах та спосіб встановлений чинним законодавством, і враховуючи те, що судом позивачу відмовлено у задоволенню основних вимог, то відповідно позовна вимога про зобов`язання Закарпатської митниці ДФС повернути зайво сплачену суму митних платежів в розмірі 34000,00 грн. за митне оформлення транспортного засобу Skoda Oktavia, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , є похідною від основних вимог і також до задоволення не підлягає.

За правилами встановленими ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку Закарпатською митницею ДФС доведено правомірність оскарженого рішення про коригування митної вартості Рішення про коригування митної вартості товарів Закарпатської митниці ДФС № UA305000/2019/000069/2 від 28.03.2019 року та винесення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA305000/2019/00030.

Відтак, позовні вимоги позивача суд вважає необґрунтованими такими, що суперечать та не відповідають встановленим судом обставинам справи, а твердження позивача та його представника в обрунтування даного позову та відповідно заявленої митної вартості спростовуються дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами у зв`язку з чим у задоволенні даного позову слід відмовити в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний код - НОМЕР_5 ) до Закарпатської митниці ДФС (88000,Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Собранецька, буд. 20, код ЄДРПОУ - 39515893), Управління Державної казначейської служби України у м.Ужгород Закарпатської області (88000,Закарпатська область, м.Ужгород, пл.Народна, 3, код ЄДРПОУ -38015610) про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано судом 29.07.2019 року.

СуддяC.А. Гебеш