Справа № 1440/2174/18
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2019-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2019 р. Категорія: 2.2м.ОдесаСправа № 1440/2174/18
Головуючий в 1 інстанції: Мельник О.М.

час і місце ухвалення: письмове провадження, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюка Г.В.

суддів: Потапчука В.О. , Шляхтицького О.І.

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Миколаївської міської ради про визнання протиправною бездіяльності Миколаївської міської ради щодо оприлюднення її рішення № 26/1 від 21.12.2000 року та зобов`язання Миколаївської міської ради оприлюднити на офіційному сайті рішення від 21.12.2000 року, яким внесено зміни до пункту 1 рішення міської ради від 03.03.2000 року № 17/20 з викладенням його в такій редакції: "Доручити виконкому міської ради до 1 січня внести зміни і пропозиції щодо присвоєння одній з вулиць м. Миколаєва імені Олійника А.О. , перейменувати вулицю Паркову у вулицю Олійника А.О. , мотивуючи його тим, що стенограма сесії міської ради від 21.12.2000 однозначно вказує, що міський голова запропонував депутатам міської ради внести зміни до пункту 1 рішення міської ради від 03.03.2000 № 17/20 виклавши його в такій редакції: "Доручити виконкому міської ради до 1 січня внести зміни і пропозиції щодо присвоєння одній із вулиць м. Миколаєва імені Олійника А.О . Перейменувати вулицю Паркову у вулицю Олійника А.О. ". Це рішення було прийняте міською радою, про що є запис у стенограмі, але не оприлюднене, чим порушене право позивача на ознайомлення з вказаним рішенням та його оскарження. Вважає, що оскільки проживає на вул. Парковій , зазначене рішення порушує його права.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2018 року позов залишено без розгляду.

Не погодившись з Рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати Ухвалу суду першої інстанції та справу направити для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції не дослідив яке рішення відповідача є предметом спору і замінив предмет спору на інший. Отже, висновок про те, що позивач пропустив строк звернення до суду не відповідає дійсності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що 18.04.2018 року Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду в справі 490/2300/17 за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про визнання незаконними та нечинними рішення Миколаївської міської ради від 21.12.2000 року №26/1… було встановлено фактичні обставини, які містять доказову інформацію, що має значення для правильного вирішення даної адміністративної справи.

Так, згідно вищезазначеного рішення від 18.04.18 року було встановлено, що " 21.12.2000 р., було прийняте рішення Миколаївської міської ради за №26/1, яким перейменовано вулицю Паркову у вулицю Олійника А.О. та внесено зміни до п.1 рішення Миколаївської міської ради "Про увіковічення пам`яті Миколаївського міського голови ОСОБА_2" від 03.03.2000р.№17/20, якій викладений у наступній редакції : " Доручити виконкому міської ради до 01.05.2000р. внести пропозиції щодо присвоєння одній з вулиць м.Миколаєва імені міського голови ОСОБА_2 ". …Інформація щодо зміни назви вулиці Паркової була оприлюднена у вигляді повідомлення у газетах "Вечірній Миколаїв" від 23.12.2000 року (сторінка 1) та "Південна правда" від 26.12.2000 року (сторінка 1) у контексті інформації про XXVI сесію міської ради 23 скликання. , а також опубліковано у вигляді статті у випуску газети "Вечірній Миколаїв" від 06.03.2001 року (сторінка 2)…

Судом апеляційної інстанції було встановлено, що про відповідне рішення органу місцевого самоврядування про зміну назви вулиці Паркової позивач дізнався ще наприкінці 2000 року, але намір щодо його оскарження виник у позивача після того, як він дізнався негативу оцінку мешканців перейменованої вулиці та йому стали відомі деякі факти щодо процедури прийняття рішення , що у судовому засіданні було визнано позивачем."

Таким чином, судом після відкриття провадження у справі встановлено, що позивач дізнався про порушення його прав на ознайомлення з рішенням Миколаївської міської ради за №26/1 ще в 2000 році, клопотання про поновлення строку на оскарження не подавав.

Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що про відповідне рішення органу місцевого самоврядування про зміну назви вулиці Паркової позивач дізнався ще наприкінці 2000 року, але намір щодо його оскарження виник у позивача після того, як він дізнався негативу оцінку мешканців перейменованої вулиці та йому стали відомі деякі факти щодо процедури прийняття рішення, що у судовому засіданні було визнано позивачем.

П`ятий апеляційний адміністративний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне:

Відповідно до норм статті 122 КАС України Позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ч.3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно із правовим висновком, зробленим в ухвалі Верховного Суду від 13.03.2018 року по справі № 800/474/17, строк звернення до суду обчислюється за загальним правилом з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав.

Строки мають суттєве значення в правовому регулюванні суспільних відносин. З ними пов`язані початок і закінчення дії правової норми матеріального права, вони вказують на своєчасне здійснення прав і обов`язків, визначають момент настання чи припинення виконання будь-якої процесуальної дії. Можливість захисту прав та інтересів у багатьох випадках залежить від дотримання строків, встановлених законом для звернення за захистом прав та інтересів, розглядом і вирішенням адміністративних справ, оскарженням і переглядом постанов, інших актів у адміністративних справах. Зазначені строки дисциплінують суб`єктів адміністративного судочинства, роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав сторін - учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків тягне чітко визначені юридичні наслідки.

Європейська Конвенція про захист прав людини та Основоположних свобод від 04.11.1950 року (надалі Конвенція), була ратифікована Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97, та відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Згідно ч.1 ст.6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі "Пономарьов проти України" (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).

У рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" від 25.01.2000 року Європейський суд зазначив про те, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними.

Так, судом першої інстанції встановлено, що позовну заяву подано позивачем з пропущенням строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів, про порушення яких він міг дізнатися з повідомлення у газетах "Вечірній Миколаїв" від 23.12.2000 року (сторінка 1) та "Південна правда" від 26.12.2000 року (сторінка 1) у контексті інформації про XXVI сесію міської ради 23 скликання, у грудні 2000 року, тому відсутні підстави вважати поважними причини пропуску строку позовної давності більше ніж на 16 років.

Зазначене вище є підставою для залишення позовної заяви без розгляду, що відповідає принципу правової визначності, який стосується також рішень та дій щодо їх опублікування органів влади та місцевого самоврядування, прийнятих в межах їх компетенції.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду по справі № 490/2300/17 від 18 квітня 2018 року залишено без розгляду позов ОСОБА_1 про визнання незаконним та не чинним рішення Миколаївської міської ради від 21 грудня 2000 року № 26/1 «Про перейменування вулиці Паркової у вулицю Анатолія Олійника та внесення змін до пункту 1 рішення міської ради від 03 березня 2000 року №17/20» у зв`язку з пропуском строку на звернення до суду.

В подальшому вищевказана постанова залишена в силі Верховним Судом від 28 травня 2019 року.

Таким чином, апелянтом пропущений строк звернення до суду, адже обставини пропуску строку на оскарження рішення Миколаївської міської ради від 21 грудня 2000 року № 26/1 «Про перейменування вулиці Паркової у вулицю Анатолія Олійника та внесення змін до пункту 1 рішення міської ради від 03 березня 2000 року №17/20» встановленні та визнанні Верховним Судом у постанові від 28 травня 2019 року.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2018 року по справі № 1440/2174/18, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Семенюк Г.В.
Судді Потапчук В.О. Шляхтицький О.І.