Справа № 340/476/19
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2019-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 липня 2019 року м. Дніпросправа № 340/476/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Шальєвої В.А., Малиш Н.І., розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу

Кіровоградської митниці ДФС

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10.04.2019 року в адміністративній справі №340/476/19 (головуючий суддя у 1 інстанції Пасічник Ю.П., повний текст рішення складено 12.04.2019 року)

за позовом ОСОБА_1

до Кіровоградської митниці ДФС

про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Кіровоградської митниці ДФС, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Кіровоградської митниці Державної фіскальної служби України (митний пост "Олександрія") №UA901030/2019/00010 від 17.01.2019р.;

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Кіровоградської митниці Державної фіскальної служби України (митний пост "Олександрія") від 17.01.2019 року №UA901030/2019/000062/2.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що спірні рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки позивачем надано документи, в яких зафіксована ціна автомобіля в розмірі 1200 євро., в той час як на думку відповідача у позивача відсутні документи на підтвердження фактично сплаченої ціни за автомобіль.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10.04.2019 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Кіровоградської митниці Державної фіскальної служби України (митний пост "Олександрія") UA901030/2019/00010 від 17.01.2019 року. Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів Кіровоградської митниці Державної фіскальної служби (митний пост "Олександрія") UA901030/2019/000062/2 від 17.01.2019р.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що позивачем при здійснені митного оформлення так і при винесені рішення про коригування митної вартості не було надано будь-яких документів, які б містили відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена позивачем за автомобіль. Також, суд першої інстанції хибно зазначив, що відповідач повинен лише використовувати інформацію з ПІК ЄАІС, в той час як контролюючий орган з метою здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів відповідно до Методичних рекомендацій може використовувати інші джерела інформації, зокрема відомості з інформаційного ресурсу SCHWAKE.

Розгляд справи було призначено на 26.06.2019 року, проте сторони у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у режимі відео конференції, оскільки останній не може прибути у судове засідання до м. Дніпра з м. Кропивницького через відсутність якісного транспортного сполучення між вказаними містами.

Дослідивши вказане клопотання колегія суддів не знайшла підстав для його задоволення та усною ухвалою, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, відмовила у його задоволені, оскільки представником відповідача не надано належних доказів щодо відсутності якісного транспортного сполучення між м. Кропивницьким та м. Дніпро. Крім того, колегія суддів зазначає, що постановити ухвалу про участь учасника справи у судовому засіданні в режимі відео конференції є правом, а не обов`язком суду відповідно до ч.5 ст.195 КАС України.

Також від представника відповідача надійшло клопотання про перенесення розгляду справи, оскільки представники відповідача 26.06.2019 року будуть перебувати в інших судових засідання, що підтверджується повістками про виклик. Також в клопотанні зазначалося, що справу бажано відкласти на 18.07.2019 року з 11:30 год. 14:00 год., так як на вказану дату вже призначено судове засідання в апеляційному судді та враховуючи той факт, що останній потяг, яким можливо доїхати до м. Кроповницького відправляється об 17-10 год., а автобуси після 14:00 год. взагалі відсутні.

Вивчивши вказане клопотання, колегія суддів не вбачає підстав для його задоволення, оскільки суд не може відкласти розгляд справи на 18.07.2019 року з 11:30 год. 14:00 год. у зв`язку із раніше визначеним графіком справ, які будуть розглянуті судом апеляційної інстанції. Також, на думку колегії суддів в матеріалах справи наявні всі докази для розгляду справи.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку про розгляд справи за відсутності сторін, за наявними у справі доказами.

В відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити у задоволені апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 11.01.2019 р. позивачем придбано в Федеративній Республіці Німеччина у нерезидента компанії Automobile Ayoubi транспортний засіб - автомобіль марки AUDI модель A6, 2004 року випуску, об`єм двигуна 2486 см куб, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , бувший у використанні та маючий пошкодження правої сторони, що підтверджується наявними в матеріалах справи копією договору купівлі-продажу вживаного автомобіля складений мовою оригіналу (німецька), та його перекладом на українську мову.

Також, позивачем здійснено перереєстрацію придбаного автомобіля на своє ім`я, що підтверджується реєстраційними документами виданими компетентними органами Німеччини.

Вивезення придбаного автомобіля з території Європейського союзу здійснювалось через територію Республіки Польща на підтвердження чого позивачем надано митну декларацію складену митними органами Польщі №19PL412020E0017396 від 12.01.2019р.

14.01.2019р. придбаний позивачем автомобіль було ввезено на територію України, що підтверджується актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобі, ручної поклажі та багажу, складеним посадовими особами Львівської митниці ДФС, яким, окрім іншого, зафіксовано наявні пошкодження автомобіля: пошкоджено ЛФП, передній бампер, праві передні та задні двері, ліве переднє крило.

16.01.2019р. посадовими особами відповідача (митний пост "Олександрія") також було складено акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобі, ручної поклажі та багажу, яким, окрім іншого, підтверджено наявні пошкодження автомобіля.

16.01.2019р. позивачем, за посередництва декларанта ПП "АФ "Олександріяконсервіс", подано до відповідача митну декларацію №UA901030/2019/000058, якою було задекларовано для митного оформлення товар, який ввозиться на територію України, а саме: автомобіль марки AUDI модель A6, 2004 року випуску, об`єм двигуна 2486 см куб, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 . При цьому додаток до графи 31 декларації містить інформацію про наявні пошкодження автомобіля: пошкоджено ЛФП, передній бампер, праві передні та задні двері, ліве переднє крило.

При цьому, позивачем самостійно визначено митну вартість товару за основним методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), яка складає 1200 Євро - графа 42 митної декларації.

На підтвердження заявленої митної вартості автомобіля позивачем надано договір купівлі-продажу вживаного автомобіля від 11.01.2019р. та митну декларацію складену митними органами Республіки Польща №19PL412020E0017396 від 12.01.2019р.

Водночас, відповідачем було розпочату процедуру консультацій із позивачем, зокрема, запропоновано надати касовий або товарний чек (квитанцію, інший еквівалентний по змісту документ, який підтверджує сплачений за товар суму). Крім того, запропоновано надати інші додаткові в разі їх наявності, документи для підтвердження заявленої митної вартості, наприклад:

- митну декларацію країни відправлення або її копію;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими організаціями та які стосуються даного товару;

- документи про страхову вартість автомобіля;

- відомості про вартість автомобіля та/або ідентичних, та/або подібних автомобілів з Інтернет-джерел (а.с.57).

Декларантом, який діяв від імені позивача було надано до відповідача документи, які підтверджують заявлену вартість автомобіля за першим методом: супровідний лист на подані документи та інформацію з інтернет джерел, крім того, зазначено, що надати інші документів немає можливості.

Відповідач, за результатами розгляду поданої позивачем митної декларації та додаткових документів, відмовив у митному оформленні товарів та прийняв картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA901030/2019/00010 від 17.01.2019р. та рішення про коригування митної вартості товарів від 17.01.2019 року №UA901030/2019/000062/2, яким вартість автомобіля визначена у розмірі 2550,73 євро на підставі ст. 64 МК України - за резервним методом.

В графі 33 рішення про коригування митної вартості, як підставу для коригування зазначено, зокрема, наступне: "…Враховуючи надані декларантом додаткові документи та не надання декларантом інших будь-яких додаткових документів, можливість надання яких передбачена ст. 53, 368 МКУ; інформацію з ПІК ЄАІС ДФС так і згідно інтернет джерела Schwacke про ринкову вартість автомобілю із даними техніко-комерційними характеристиками, що призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості заявленої декларантом, у відповідності до п. 2 частини 2 статті 55 МКУ виникають обґрунтовані сумніви щодо достовірності відомостей про вартість товару, зазначену в МД, в зв`язку з чим метод визначення вартості за заявою декларанта, не може бути застосований…".

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Засади державної митної справи, в тому числі процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України.

Положеннями статті 49 МК України передбачено те, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначено як вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 51 МК України, митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно частини 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Частина 4 статті 58 МК України вказує, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина 5 статті 58 МК України).

За змістом частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Стаття 53 МК України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 МК України).

Згідно з частиною 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу вимог частини 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин 1 та 2 статті 53 МК України слідує те, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Відповідно до частини 1 статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частиною 3 статті 57 МК України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина 4 статті 57 МК України).

Згідно з частиною 5 вказаної статті Кодексу у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

За приписами частини 1 статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Так, митна вартість імпортованого транспортного засобу визначено декларантом за основним методом, а до самої митної декларації подано, договір купівлі-продажу вживаного автомобіля від 11.01.2019р. та митну декларацію складену митними органами Республіки Польща №19PL412020E0017396 від 12.01.2019р., якими підтверджується заявлені відомості про митну вартість транспортного засобу за ціною договору.

Коригування митної вартості імпортованого позивачем транспортного засобу відповідачем проведено у зв`язку з неможливістю надати касовий або товарний чек (квитанцію, інший еквівалентний по змісту документ, який підтверджує сплачений за товар суму); наявністю в ціновій базі даних ПІК ЄАІС інформації щодо вартості ідентичних автомобілів зазначених у деклараціях №408010/2019/000513 від 05.01.2019р. (вартість 2893,74 дол. США), №204010/2019/201110 від 14.01.2019р. (вартість 2942 дол. США); інформацією з інтернет джерела Schwacke щодо вартості автомобіля - 2550,73 євро.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що уповноваженою особою декларантом (позивачем) подано усі документи згідно з переліком (частина 2 статті 53 МК України) та у поданих документах наявні всіх відомості, що підтверджують числові значення складової митної вартості товару та відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена готівкою за такий транспортний засіб.

Так, договір купівлі-продажу автомобіля від 11.01.2019р. долучений до справи, мовою оригіналу, містить наступний текст: "Kaufpreis 1200,00 Euro ein tausend 2wei hundert ", "Der Verkдufer den Erhalt von 1200,00 Euro".

Переклад вищевказаного тексту: "Вартість продажу 1200,00 Євро прописом одна тисяча двісті", "Продавець підтверджує отримання 1200,00 євро".

Таким чином, позивач 11.01.2019р., при укладенні договору купівлі-продажу автомобіля сплатив нерезиденту його вартість готівкою в сумі 1200 євро.

Розрахунок через фінансову установу не здійснювався, а відтак не існують будь-які банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, на необхідність подання яких наполягав відповідач.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях (ч. 2 ст. 64 МКУ).

Так, відповідач приймаючи рішення про коригування митної вартості використав інформацію з ПІК ЄАІС щодо вартості ідентичних автомобілів зазначених у деклараціях: №408010/2019/000513 від 05.01.2019р., №204010/2019/201110 від 14.01.2019р.

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що графа 43 (метод визначення вартості) вказаних декларацій містить код - 6, що відповідно до Розділу ІІ Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 651, вказує на те, що цей метод є резервним (ст. 64 МКУ), це в свою чергу свідчить, що метод визначення вартості зазначений у вищевказаних деклараціях зазначений у зв`язку з коригуванням вартості за ініціативою митного органу, а не за ініціативою декларанта.

Водночас, як було зазначено раніше, у відповідача були в наявності всі документи для визначення митної вартості за ціною договору.

Щодо використання інтернет джерела SuperSchwacke при визначені ціни імпортованого транспортного засобу, колегія суддів зазначає, що контролюючий орган з метою здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів відповідно до Методичних рекомендацій може використовувати інші джерела інформації, зокрема відомості з інформаційного ресурсу SCHWAKE.

Водночас, розрахунок відповідача за допомогою системи Schwacke не відображає дійсної вартості імпортованого автомобіля, оскільки розрахунок вартості автомобіля не враховував наявність пошкоджень автомобіля та його пробігу.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права та норми процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції судового рішення.

Відповідно до ч.4 ст.243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись статтями 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Кіровоградської митниці ДФС на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10.04.2019 року в адміністративній справі №340/476/19 за позовом ОСОБА_1 до Кіровоградської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10.04.2019 року в адміністративній справі №340/476/19 - залишити без змін.

Повний текст постанови складено 29.07.2019 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва

суддя Н.І. Малиш