Справа № 560/958/19
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/958/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лабань Г.В.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

31 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Курка О. П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Черняк А.В.,

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

третьої особи: ОСОБА_3

представника третьої особи: Заболотного А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 року (повний текст якої складено 13 червня 2019 року у м. Хмельницькому) у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Оксанюк Аліни Анатоліївни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у квітні 2019 року позивач - ПАТ "УкрСиббанк" звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Оксанюк Аліни Анатоліївни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо вилучення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про заборону відчуження, визнати протиправними дії відповідача щодо виключення (припинення) запису з Державного реєстру іпотек про іпотеку нерухомого майна боржника та зобов`язати відповідача поновити державну реєстрацію обтяження речового права за договором іпотеки від 27.08.2008 №92694, який посвідчений приватним нотаріусом Оксанюк Аліною Анатоліївною, щодо передання в іпотеку ПАТ "УкрСиббанк" квартири загальною площею 57,7 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та в Державному реєстрі іпотек) з дати вилучення припинення обтяження з 11.07.2012.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 року задоволено клопотання ОСОБА_3 про закриття провадження у справі. Провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Оксанюк Аліни Анатоліївни про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії закрито з підстав, зазначених у п. 1 ч.1 ст.238 КАС України.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що посилання суду першої інстанції на те, що в даному випадку спірні правовідносини пов`язані з порушенням цивільно-правової угоди є хибним, оскільки, на думку апелянта, дана справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки за своїм характером спір є публічно-правовим.

22 липня 2019 року до суду надійшли відзиви на апеляційну скаргу від відповідача та третьої особи - ОСОБА_3 , в яких останні вказали на безпідставність доводів апеляційної скарги, у зв`язку із чим просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Третя особа - ОСОБА_4 не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.

29 липня 2019 року до суду надійшла відповідь на відзиви, в якому позивач наполягав на тому, що спір у даній справі є публічно-правовим.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу на продовження розгляду.

Представник відповідача, третя особа та її представник в судовому засіданні заперечили проти задоволення апеляційної скарги, просили залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 27.08.2008 ПАТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_4 уклали договір про надання споживчого кредиту №1.

Відповідно до умов вказаного договору ПАТ "УкрСиббанк" надав ОСОБА_4 кредит в сумі 56950,00 дол. США, який останній зобов`язувався повернути у повному обсязі в строк до 23.08.2029 або достроково зі сплатою 12,85 відсотків річних за користування кредитом.

27.08.2008 ПАТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_4 уклали договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Оксанюк А.А. та зареєстрований в реєстрі за №92694.

За умовами цього договору ОСОБА_4 передає в іпотеку ПАТ "УкрСиббанк" квартиру загальною площею 57,7 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

11.07.2012 на підставі заяви представника ПАТ "УкрСиббанк" приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Оксанюк А.А. вилучила запис про обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна та виключила запис про іпотеку.

Крім того, 11.07.2012 треті особи - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 уклали договір купівлі-продажу вищевказаної квартири АДРЕСА_2 .

Вважаючи, що своїми діями відповідач фактично порушив його права на предмет іпотеки як іпотекодержателя, оскільки відбулося відчуження нерухомого майна без відома банку, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що виникнення спірних правовідносин обумовлено незгодою з протиправними, на думку позивача, діями відповідача щодо виключення з реєстру записів про заборону відчуження, про іпотеку та намаганням відновити порушене право на таке майно, а відтак предметом судового розгляду в цій справі є не стільки дії та рішення приватного нотаріуса як суб`єкта, наділеного владно-управлінськими функціями, як вимоги щодо поновлення права власності позивача на нерухоме майно, що свідчить про приватно-правовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин. Крім того, задоволення позовних вимог призведе фактично до визнання права власності на вищевказану квартиру за позивачем за відсутності будь-якого судового рішення про визнання недійсними правовстановлюючих документів ОСОБА_3 на спірну квартиру, яка є добросовісним набувачем. Таким чином, у даній справі існує невирішений спір про право, то подальше оспорювання набуття особою цього права не може здійснюватися за правилами адміністративного судочинства у зв`язку з тим, що адміністративний суд позбавлений правових (законодавчих) можливостей установлювати (визнавати) належність права власності на об`єкт нерухомого майна.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Положеннями ч. п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій, чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати такий спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Тобто, під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватно-правові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватно-правовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, виникнення спірних правовідносин обумовлено незгодою з протиправними, на думку позивача, діями відповідача щодо виключення з реєстру записів про заборону відчуження, про іпотеку та намаганням відновити порушене право на таке майно.

Таким чином, позивач фактично оскаржує не стільки дії та рішення приватного нотаріуса як суб`єкта, наділеного владно-управлінськими функціями, як заявляє вимоги щодо поновлення майнових права на нерухоме майно, що свідчить про приватно-правовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.

Частиною 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Преамбула Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Згідно з ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (заяви №№ 29458/04, 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики Суду термін "встановленим законом" у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, "що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом" (див. рішення у справі "Занд проти Австрії" (Zand v. Austria), заява № 7360/76). У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <…> фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, "встановленим законом", національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Так, ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із ч. 4 ст. 11 ЦК у випадках, установлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Отже, рішення суб`єктів владних повноважень можуть бути підставами виникнення/припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає в наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів характер, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки перегляд законності дій приватного нотаріуса ґрунтується на обставинах, стосовно яких існує спір про відновлення прав на квартиру загальною площею 57,7 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 у АТ "УкрСиббанк" як іпотекодержателя та ОСОБА_3 як добросовісним набувачем нерухомого майна і до вирішення якого не можуть бути вирішені питання, пов`язані з реєстрацією речових прав на спірний об`єкт.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 13.06.2018 по справі №822/2601/16 та від 20.06.2018 по справі №820/4146/17.

Слід також звернути увагу, що в даному випадку спірні правовідносини фактично пов`язані з виконанням умов цивільно-правових угод, а саме: кредитного договору та договору іпотеки, а відтак такий спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин. Визнання протиправними дій щодо вилучення запису з Державного реєстру іпотек про іпотеку нерухомого майна боржника є захистом цивільних прав позивача від їх порушення відповідачем.

Аналогічну правову позицію у подібних правовідносинах зазначено Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 13 листопада 2018 року у справі № 826/3130/17, від 13 березня 2019 року у справі № 820/271/18, від 13 березня 2019 року у справі № 826/16283/15.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" залишити без задоволення, а ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 01 серпня 2019 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Курко О. П.