Справа № 533/516/19
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 р. Справа № 533/516/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ральченка І.М.

суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В.

за участю секретаря судового засідання Патової Д. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції на рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 27.06.2019 року, суддя Оксенюк М.М., по справі № 533/516/19

за позовом ОСОБА_1

до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати незаконними дії інспектора роти № 4 БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП лейтенанта поліції Сороколата П. Ю. щодо складання постанови серії ДП18 № 539771 від 24.03.2019 року по справі про адміністративне правопорушення, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та застосовано штраф в сумі 255 грн;

- скасувати постанову інспектора роти № 4 БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП лейтенанта поліції Сороколата П. Ю. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 539771 від 24.03.2019 року.

Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 04.06.2019 року відповідача по справі - інспектора роти № 4 БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП лейтенанта поліції Сороколата П. Ю. у зв`язку зі звільненням його зі служби в поліції замінено на належного відповідача- Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції.

Рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області від 27.06.2019 р. позов задоволено частково.

Скасовано постанову серії ДП18 № 539771 від 24.03.2019 року про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП на ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрито.

В іншій частині позову ОСОБА_1 щодо визнання дій інспектора роти № 4 БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП лейтенанта поліції Сороколата П. Ю. незаконними - відмовлено.

Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції (далі - відповідач), не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права. Також зазначив про не врахування судом першої інстанції доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме відеозапису, який додано до відзиву на адміністративний позов.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом, 24.03.2019 року інспектором роти № 4 БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП лейтенанта поліції Сороколатом П. Ю. винесено постанову серії ДП18 № 539771, якою ОСОБА_1 за порушення п. 8.4.в, п. 8.5.1 ПДР України притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та застосовано штраф в сумі 255 грн. (а.с. 32).

Згідно постанови 24.03.2019 року о 15:13 год. на 90 км автодороги М-22 "Полтава-Олександрія" ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Daewoo Lanos днз НОМЕР_1, не виконав вимоги дорожнього знаку 3.25 «Обгін заборонено» та перетнув горизонтальну суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив п. 8.4.в, п. 8.5.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з відсутності належних доказів підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову, проте з інших підстав та мотивів, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно пп. «в» п. 8.4 ПДР України дорожні знаки поділяються на групи, зокрема заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Відповідно до пп. 8.5.1 п. 8.5 ПДР України горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил.

Згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, приймаючи рішення про скасування оскаржуваної постанови, не врахував та не надав належної правової оцінки наданому відповідачем відеозапису.

Отже, судом попередньої інстанції не враховано положення статті 90 КАС України, відповідно до яких суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зі змісту п.1 ст. 247 КУпАП вбачається, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

На підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем надано відеозапис адміністративного правопорушення.

Однак, колегія суддів зазначає, що оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Таким чином, в порушення ч. 3 ст. 283 КУпАП у постанові по справі про адміністративне правопорушення не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення, та не вказано про те, чи взагалі таке фіксування проводилось, не надано інших доказів вчинення правопорушення.

Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтею 283 КУпАП. У ній зокрема необхідно зазначити технічний засіб, яким здійснено відеозапис.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, наданий відповідачем відеофайл не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративних правопорушень.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 24.01.2019 року по справі № 428/2769/17.

З огляду на те, що відповідачем не було надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували вчинення позивачем адміністративного правопорушення, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог. Разом з тим, підстави та мотиви, згідно яких суд першої інстанції дійшов такого висновку є помилковими.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 4 ст. 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції необхідно змінити в частині підстав та мотивів прийнятого рішення.

Керуючись ст. ст. 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції - задовольнити частково.

Рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 27.06.2019 по справі № 533/516/19 змінити в частині підстав та мотивів прийнятого рішення.

В іншій частині рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 27.06.2019 року по справі № 533/516/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді Г.Є. Бершов В.В. Катунов