Справа № 520/5645/19
Суддя: Сагайдак В.В.
Дата ухвалення: 2019-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

01 серпня 2019 р. № 520/5645/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сагайдака В.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Фортуна Лімітед" (вул. Морозова, буд. 7, м. Харків,61036, ) до Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) про скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Приватне підприємство "Фортуна Лімітед", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд:

скасувати наказ Головного управління ДФС у Харківській області на проведення фактичної перевірки ПП "Фортуна Лімітед" від 28.05.2019 р. №3728.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05.06.2019 р. відкрито спрощене провадження в адміністративній справі №520/5645/19.

Запропоновано відповідачу подати до суду протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали відзив на позов та докази на обґрунтування відзиву, а також докази направлення відзиву позивачу.

Відповідач, Головне управління ДФС у Харківській області, надав до суду відзив на позов, згідно змісту якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З огляду на вказане вище, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Судом встановлено, що на підставі п.п. 20.1.2, п.п. 20.1.4, п.п. 20.1.6, п.п. 20.1.8, п.п. 20.1.13 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, п.п. 80.2.7 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України заступником начальника прийнято наказ №3738 від 28.05.2019 р., яким наказано провести фактичну перевірку ПП «Фортуна Лімітед» (код за ), за адресою розташування господарських об`єктів: вул. Морозова, буд. 7, м. Харків; вул. Плеханівська, буд. 126/1, м. Харків, з 28 травня 2019 року тривалістю 10 діб.

На підставі вказаного наказу видані направлення на перевірку від 28.05.2019 р. №1277 та 1278.

Проте, посадових осіб не допущено до проведення перевірки, про що свідчить складений акт про відмову в допуску до проведення фактичної перевірки №3686/20-40- 13-05-08/39337675 від 04.06.2019 року.

Згідно змісту акту причиною відмови слугувала невідповідність наказу вимогам ПУ України.

Право на проведення перевірки, в тому числі фактичної перевірки визначено положеннями пункту 75.1. статті 75 та підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, при чому така перевірка повинна проводитися в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Отже, проведення камеральних, документальних (планових або позапланових; виїзних або невиїзних) та фактичних перевірок є правом Головного управління ДФС у Харківській області, як податкового органу.

Відповідно до п. 75.1.3. ст. 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Підстави призначення, обставини та порядок проведення перевірки визначено положеннями ст.80 Податкового кодексу України.

Тобто, фактична перевірка проводиться на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом за обов`язкової наявності хоча б однієї з підстав, визначених підпунктами 80.2.1 - 80.2.7 ст.80 Податкового Кодексу.

Відтак, для проведення фактичної перевірки мають існувати вказані вище фактичні обставини та передумови, які дозволяють податковому органу керуватись вказаною правовою нормою при призначенні (проведенні) такої перевірки.

Як вбачається зі змісту спірного наказу, контролюючим органом в основу проведення фактичної перевірки платника податків відповідачем вказано підпункти 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України.

Згідно з п.п. 80.2.7 п. 80.2 ст. 80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема:

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Тобто, вирішальним задля прийняття наказу є отримання в установленому порядку від державних органів або органів місцевого самоврядування інформації, що може свідчити про можливі порушення податкового законодавства платником податків.

При цьому, оскаржуваний наказ не містить жодних посилань, яка саме інформація надійшла до контролюючого органу та від яких державних органів або органів місцевого самоврядування в порядку п. 80.2 ст. 80 ПК України та використана в якості підстави для призначення перевірки.

Представником відповідача надано до суду копію доповідної записки начальника управління податків і зборів з фізичних осіб від 24.05.2019 року на ім`я заступника начальника ГУ ДФС у Харківській області, яка, відповідно до наданих пояснень, була єдиною підставою для прийняття оскаржуваного наказу.

Зі змісту вказаної доповідної записки вбачається, що ПП «Фортуна Лімітед» () діяльність здійснює на загальній системі оподаткування, зареєстроване платником ПДВ. Відповідно до наданої звітності діяльність здійснює з використанням праці 60 найманих працівників, рівень оплати праці 3305 грн, що нижче рівня мінімально встановленої законодавством. Також, проаналізувавши податкову звітність встановлено, що гр. ОСОБА_1 отримав заробітну плату з квітень 2019 року - 3125 грн, що нижче рівня мінімально встановленої законодавством України. Загальна сума в податковій декларації на прибуток з 2018 рік-21 488 172,0 грн. Відтак існує висока ймовірній використання праці неоформлених найманих осіб та виплати роботодавцем доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету.

Дослідивши надані представником відповідача докази, суд приходить до висновку, що вказана доповідна записка не може слугувати підставою для призначення фактичної перевірки у відповідності до приписів п.п.80.2.7 п.80.2 ст.80 ПК України, її наявність не свідчить про отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Окрім цього, висновки начальника управління податків і зборів з фізичних осіб під час складання доповідної записки відносно позивача, що ним встановлено можливість мінімізації бази оподаткування та ймовірне ухилення від оподаткування, не підтверджені жодними доказами.

Посилання відповідача на доповідну записку не свідчить про отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, відповідна вказана доповідна записка складена самим відповідачем та не є інформацією, яка може бути підставою для призначення перевірки за п.п.80.2.7 п.80.2 ст.80 ПК України.

Таким чином, контролюючим органом не доведено наявність підстав у контексті розуміння п.п.80.2.7 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України для проведення фактичної перевірки позивача.

За вимогами пункту 80.5 статті 80 Податкового кодексу України, допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу, яка визначає умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок.

Згідно з абзацом третім п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України, у наказі про проведення перевірки зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

Системно проаналізувавши положення ст.ст. 75-81 Податкового кодексу України, суд доходить висновку, що вимоги до змісту наказу про призначення як планової документальної перевірки, так і позапланової документальної перевірки, документальної невиїзної перевірки, фактичної перевірки сформульовані лише в абз.3 п.81.1 ст.81 згаданого кодексу, де вказано, що в наказі зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися.

Водночас, суд звертає увагу, що в самому спірному наказі, відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, окрім звичайного посилання на норми, що регулюють питання призначення перевірки.

Вказана позиція викладена у постанові Верховного суду від 18.05.2018 по справі №813/3977/16.

Суд може захистити право платника податку у разі проведення перевірки за відсутності для цього належних юридичних підстав та з порушенням правил, процедури, встановлених законом. Наявність негативних наслідків такої перевірки для можливості судового захисту законом не вимагається. Право на судовий захист пов`язане з самою протиправністю видання, зокрема, наказу на проведення такої перевірки за відсутності належним чином зафіксованих підстав для такої перевірки.

Окрім того, позивачем не оспорювалось право контролюючого органу на проведення перевірок, взагалі, він доводив протиправність прийняття наказу саме щодо позивача.

Верховний Суд у постановах від 17.01.2018 року по справі №1570/7146/12 та від 21.03.2018 року по справі №812/605/17 висловив правову позицію, відповідно до якої: згідно норм податкового законодавства та Кодексу адміністративного судочинства України право на судовий захист пов`язане із самою протиправністю оскаржуваного рішення та дій, і не ставиться в залежність від наслідків реалізації таких рішень або дій.

Також, відповідно до рішення Конституційного суду Україні від 14.12.2001 №15-рп/2001, право на оскарження рішень, дій та бездіяльності всіх органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових осіб гарантується кожному.

Згідно постанови Верховного Суду від 27.01.2015 року (справа №21-425а14) колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України вказала, що з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних позапланових невиїзних. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки, з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 та пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Також, згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.10.2011 року у справі «Рисовський проти України» вказаний суд підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії», «Онер`їлдіз проти Туреччини», «Megadat.com Б.г.І. проти Молдови», і «Москаль проти Польщі»). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії», і «Тошкуце та інші проти Румунії») і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення у справі «Лелас проти Хорватії»).

Доводи відповідача щодо того, що у зв`язку із проведенням перевірки оскаржуваний наказ вичерпав свою дію, а відтак наказ не може бути скасований є помилковими, оскільки згідно наведених норм податкового законодавства та Кодексу адміністративного судочинства України, право на судовий захист пов`язане із самою протиправністю оскаржуваного рішення, і не ставиться в залежність від наслідків його реалізації.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Приватного підприємства "Фортуна Лімітед" є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Приписами ч. 1 ст. 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Приватного підприємства "Фортуна Лімітед" (вул. Морозова, буд. 7,м. Харків,61036, ) до Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ) про скасування наказу - задовольнити.

Скасувати наказ Головного управління ДФС у Харківській області на проведення фактичної перевірки ПП "Фортуна Лімітед" від 28.05.2019 р. №3728.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ) на користь Приватного підприємства "Фортуна Лімітед" (вул. Морозова, буд. 7,м. Харків,61036, ) суму сплаченого судового збору у розмірі 1921,0 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, передбаченому п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 01 серпня 2019 р.

Суддя Сагайдак В.В.