Справа № 120/1282/19-а
Суддя: Демитор Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

17 липня 2019 р. Справа № 120/1282/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Демитор Наталії Володимирівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Дмитрука В.В.,

представника позивача: ОСОБА_1 .,

представників відповідача: Загороднюка Д.А., Вавришеної Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправни та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

12.04.2019 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 01.04.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 01.04.2019 року, згідно якого збільшено суму грошового зобов`язання податку на додану вартість в розмірі 1 435 580 грн, в тому числі за штрафними санкціями в розмірі 287116 грн.

Підставою для прийняття оскаржуваного рішення слугував Акт № 850/13/ від 12.03.2019 року «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_2 своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 31.12.2018 року». В результаті проведеної перевірки, податковим органом визначена сума ПДВ за період з 11.10.2016 року по грудень 2018 року включно в сумі 1148464 грн.

Позивач вважає прийняте податковим органом податкове повідомлення-рішення протиправним, в зв`язку з чим просить його скасувати, що і стало підставою для звернення з цим позвам в суд.

Ухвалою суду від 16.04.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження. Крім того, встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

Підготовче засідання призначено на 13.05.2019 року.

06.05.2019 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує щодо задоволення адміністративного позову. Так, на думку представників відповідача, оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 01.04.2019 року, прийнято у межах та на підставі податкового законодавства, а правомірність його прийняття викладено в Акті перевірки.

13.05.2019 року в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву. Наступне судове засідання призначено на 04.06.2019 року.

04.06.2019 року судове засідання відкладено на 07.06.2019 року у зв`язку із витребуванням додаткових доказів.

Ухвалою суду від 07.06.2019 року підготовче провадження закрито та призначено до судового розгляду по суті на 05.07.2019 року.

04.07.2019 року під представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

05.07.2019 року розгляд справи відкладено на 17.07.2019 року.

В судовому засіданні, 17.07.2019 року представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги та просила адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідача заперечували щодо задоволення адміністративного позову та просили відмовити в його задоволенні.

Заслухавши думку сторін, повно і всебічно оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

В період з 12.02.2019 року по 25.02.2019 року, на підставі ст. 77 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-У1 із змінами та доповненнями, Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", відповідно до наказу на проведення перевірки від 15.01.2019 р. № 203, головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб та самозайнятих осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Вінницькій області Вавришеною Л.М. проведена документальна планова виїзна перевірка діяльності ФОП ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 31.12.2018 року.

Результати перевірки оформлено Актом № 850/13/ від 12.03.2019 року.

Відповідно до висновків, викладених в зазначеному акті, в ході перевірки встановлено порушення:

1) п. 181.1 ст. 181, п. 183.2 п. 183. 10 ст. 183 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 1148464 грн, в тому числі за 2016 р. 0 217025 грн., за 2017 р. - 30675,20 грн., за 2018 р. - 900763 грн.

Відповідальність за вищевказане порушення передбачена абз. 1 п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України.

На підставі акту перевірки, 01.04.2019 року відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № , відповідно до якого за порушення п. 181.1 ст. 181 ПК України збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 1148464 грн (основний платіж) та відповідно до п. 123.1 ст. 123 ПК України застосовано штрафні санкції в розмірі 287116 грн.

Не погоджуючись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків та зборів, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України, Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та іншими нормативними актами.

Відповідно до приписів пунктів 291.2, 291.3 ст. 291 ПК України (у редакції, чинній станом на момент періоду, що перевірявся) спрощена система оподаткування, обліку та звітності особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Юридична особа чи фізична особа-підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на групи платників єдиного податку, в тому числі, третя група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 5000000 гривень (підпункт 3 п. 291.4 ст. 291 ПК України).

Отже, для перебування на спрощеній системі оподаткування третьої групи платників єдиного податку обсяг доходу фізичних осіб-підприємців протягом календарного року не має перевищувати 5000000 грн.

Податковий кодекс України визначає як обов`язкову, так і добровільну реєстрацію особи платником податку на додану вартість.

Будь-яка особа, що підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, подає до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву (п. 183.1 ст.183 ПК України).

У разі обов`язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу (п. 183.2 ст. 183 ПК України).

Однак, у разі переходу осіб із спрощеної системи оподаткування, що не передбачає сплати податку, на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом, у випадках, визначених главою 1 розділу XIV цього Кодексу, за умови, що такі особи відповідають вимогам, визначеним пунктом 181.1 статті 181 цього Кодексу, реєстраційна заява подається не пізніше 10 числа першого календарного місяця, в якому здійснено перехід на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом. Якщо такі особи відповідають вимогам, визначеним пунктом 182.1 статті 182 цього Кодексу, реєстраційна заява подається у строк, визначений пунктом 183.3 цієї статті (п. 183.4 ст. 183 ПК України).

Відповідно до п. 183.10 ст.183 ПК України, будь-яка особа, яка підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Вимоги щодо обов`язкової реєстрації особи платником податку на додану вартість передбачено статтею 181 ПК України.

Пунктом 181.1 ст. 181 ПК України передбачено, що у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої-третьої групи.

Згідно п.п. 3 п. 297.1 ст. 297 Податкового кодексу України, платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з таких податків і зборів: податку на додану вартість з операцій з постачання товарів, робіт та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, крім податку на додану вартість, що сплачується фізичними особами та юридичними особами, які обрали ставку єдиного податку, визначену п.п.1 п. 29.3 ст. 293 цього кодексу, а також що сплачується платниками єдиного податку четвертої групи.

Відповідно до п. 293.3 ст. 293 цього кодексу, відсоткова ставка єдиного податку для платників третьої групи встановлюється у розмірі:

- 3% доходу, у разі сплати податку на додану вартість згідно з цим кодексом

- 5% доходу, у разі включення податку на додану вартість до складу єдиного податку.

В період з 01.01.2016р. по 31.03.2017р. ФОП ОСОБА_2 здійснював діяльність на єдиному податку (3 група), з 01.04.2017 по 31.03.2018р. - на загальній системі оподаткування, з 01.04.2018 р. по 31.12.2018р. - на єдиному податку (3 група).

В період, що перевірявся, ФОП ОСОБА_2 не був зареєстрованим платником податку на додану вартість.

Відповідно до п.181.1 ст.181 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-УІ із змінами та доповненнями у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, сплачена такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень, така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу: п.183.1 - будь-яка особа, що підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, подає до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням реєстраційну заяву, п. 183.2 - у разі обов`язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначених у статті 181 цього Кодексу.

Згідно Акту перевірки, на переконання відповідача, обсяг надходжень за 9 місяців 2016 р. перевищив 5000000,00 грн. і склав 6564923,39 грн.

Дана сума відповідає дійності і не оспорюється позивачем.

Відповідно до пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 платник єдиного податку фізична особа - підприємець ОСОБА_2 . В зв`язкуіз перевищенням у ІІІ кварталі 2016 року граничного обсягу доходу, який не дає право на застосування спрощеної системи оподаткування, зобов`язаний був перейти на сплату інших податків і зборів з першого числа місяця, наступного за податковим кварталом, у якому відбулося таке перевищення, а саме з 01.10.2016 р., тому ФОП ОСОБА_2 не пізніше 10.10.2016 р. необхідно було подати заяву на реєстрацію платником ПДВ.

Відповідно до п.183.10 ст.183 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-УІ із змінами та доповненнями, будь-яка особа, яка підлягає обов язковїй реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування. Тому операції з надання послуг (надходження виручки) з 11.10.2016 р. оподатковуються податком на додану вартість.

Відповідно до ст.185, ст.193 п. 193.1 підпукт «а», ст.194 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-УІ із змінами та доповненнями податок становить 20 відсотків та додається до ціни наданих послуг.

Обсяг отриманих ФОП ОСОБА_2 доходів, які надійшли на розрахунковий рахунок за період з 11.10.2016р. по 31.12.2018р. склали 5742320,00грн., сума нарахованого податку на додану вартість склала 1148464,00грн.

Перевіркою повноти визначення податкових зобов`язань за період з 11.10.2016 року по 31.12.2018 року встановлено їх заниження всього у сумі 1148464 (основний платіж).

За період з 11.10.16 р. по 31.12.18 р. ФОП ОСОБА_2 , в порушення норм ПК України, не декларувалися податкові зобов`язання по податку на додану вартість.

Таким чином, ФОП ОСОБА_2 зобов`язаний був включити кошти в сумі 5742320,00 грн., що надійшли на поточний рахунок платника, до бази оподаткування ПДВ та сплатити до бюджету ПДВ в сумі 1148464,00 грн., в т.ч. за 2016 р.- 217025,20 грн., за 2017 р.- 30675,20 грн., за 2018 р.- 900763,60 грн.

Суд зауважує, що обов`язковій реєстрації платниками податку на додану вартість підлягають особи, у яких загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню податку на додану вартість, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 грн.

Як встановлено судом, згідно акту перевірки, обсяг отриманих доходів, які надійшли на розрахунковий рахунок позивача в 2016 році дійсно перевищував 1000000 грн.

Однак, далі слідує, що в 2017 році обсяг доходів не перевивищував суму у розмірі 1000000 грн., вподальшому позивач скористався правом та зареєструвавався як платник єдиного податку 3 групи зі ставкою 5% включення ПДВ, з 01.04.2018 року.

Відповідно до положень ст. 33 Податкового кодексу України, податковим періодом визнається встановлений цим Кодексом період часу, з урахуванням якого відбувається обчислення та сплата окремих видів податків та зборів.

Податковий період може складатися з кількох звітних періодів.

Базовий податковий (звітний) період - період, за який платник податків зобов`язаний здійснювати розрахунки податків, подавати податкові декларації (звіти, розрахунки) та сплачувати до бюджету суми податків та зборів, крім випадків, передбачених цим Кодексом, коли контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму податкового зобов`язання платника податку.

Відтак, можна зробити висновок, що відповідачем здійснено подвійне оподаткування обсягу доходів позивача, скільки з 01.04.2018 року перебуваючи на спрощеній системі оподаткування, в неї вже включено ПДВ, в той час, як відповідачем застосовано ще 20% сплати ПДВ, що є недопустимим відповідно до норм Податкового кодексу України.

Водночас у практиці ЄСПЛ (серед багатьох інших, наприклад, рішення у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23.09.1982, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986, «Щокін проти України» від 14.10.2010, «Серков проти України» від 07.07.2011, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23.11.2000, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22.01.2009, «Трегубенко проти України» від 02.11.2004, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання держави у право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції, а саме: 1) чи є втручання законним; 2) чи має воно на меті «суспільний», «публічний» інтерес; 3) чи є такий захід (втручання у право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним з питань застосування та наслідків дії його норм.

Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу - втручання держави у право на мирне володіння майном може бути виправдано за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Саме національні органи влади мають здійснювати первісну оцінку наявності проблеми, що становить суспільний інтерес, вирішення якої б вимагало таких заходів. Поняття «суспільний інтерес» мас широке значення (рішення у справі «Колишній король Греції та інші проти Греції»). Крім того, ЄСПЛ також визнає, що й саме по собі правильне застосування законодавства, безперечно, становить «суспільний інтерес» (рішення у справі «Трегубенко проти України»).

Критерій «пропорційності» передбачає, що втручання у право власності розглядатиметься як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, визначеною для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідного балансу не буде дотримано, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». При цьому з питань оцінки «пропорційності» ЄСПЛ, як і з питань наявності «суспільного», «публічного» інтересу, визнає за державою досить широку «сферу розсуду», за винятком випадків, коли такий «розсуд» не ґрунтується на розумних підставах.

Відтак, винесене податковим органом податкове повідомлення-рішення в частині визначення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 900763,60 грн. та штрафних санкцій в сумі 225190,90 грн. є втручання у майнові права позивача за встановлених обставин справи, на думку суду, не може вважатися пропорційним та становить «особистий та надмірний тягар» для позивача.

Разом з тим, особи, які є платником єдиного податку першої-третьої групи, не підлягають обов`язковій реєстрації платниками податку на додану вартість.

Як вказано позивачем та не заперечується відповідачем, ФОП ОСОБА_2 з 01.04.2018 року зареєстрований як платник єдиного податку 3 групи зі ставкою податку 5%.

З огляду на наведене судом критично оцінюються доводи відповідача про те, що до ФОП ОСОБА_2 має застосовуватись загальна суму податкового зобов`язання ПДВ за період з 11.10.2016 року по 01.04.2018 року.

З огляду на викладене відсутні підстави для донарахування позивачеві податку на додану вартість грошового зобов`язання з податку на додану вартість за період з 01.04.2018 року по 01.04.2018 року на загальну суму 900763,60 грн. (в т.ч. за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 225190,90 грн.

На переконання суду, податкове повідомлення-рішення від 01.04.2019 № в частині визначеного податкового зобов`язання за 2018 рік в сумі 900763 грн. (основний платіж) х 25% (розмір штрафу) = 225190, 90 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на те, що позовні вимоги ФОП ОСОБА_2 задоволено частково, оскільки позивач просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 01.04.2019 року, але фактично позовні вимоги обґрунтовані лише протиправністю прийнятого рішення в частині сплати грошового зобов`язання з податку на додану вартість, суд вважає за необхідне стягнути з ГУ ДФС у Вінницькій області за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача судовий збір у розмірі 15034 грн. пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення- рішення Головного управління ДФС у Вінницькій області № від 01.04.2019 року в частині визначення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 900763,60 грн. та штрафних (фінансових) санкцій в сумі 225190,90 грн.

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця Халояна Гагіка Оганесовича сплачений при звернені судовий збір в сумі 15034 грн. (п`ятнадцять тисяч тридцять чотири гривні) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Головне управління ДФС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, )

Рішення в повному обсязі складено 29.07.2019 р.

Суддя Демитор Наталія Володимирівна