Справа № 140/457/19
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2019-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/4998/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довгої О.І.,

судді Бруновської Н.В,

судді Глушка І.В.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

представник позивача Ємчик Р.І.

представник відповідача Ярошик Т . В .

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2019 року (головуючий суддя Каленюк Ж.В., м. Луцьк, проголошено о 15:38:17) у справі № 140/457/19 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Центуріон-Дістрібюшин» до Головного управління ДФС у Волинській області у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

22 лютого 2019 рок Товариство з обмеженою відповідальністю «Центуріон-Дістрібюшин» (надалі - ТзОВ «Центуріон-Дістрібюшин», товариство, підприємство, позивач) звернулося в суд з позовом до Головного управління ДФС у Волинській області (надалі - ГУ ДФС у Волинській області, відповідач), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 19 листопада 2018 року № про застосування фінансових санкцій у сумі 59310,04 грн. на підставі статті 20 Закону України від 06 липня 1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (надалі - Закон №265/95-ВР) за реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку.

В обгрунтування вимог адміністративного позову позивач покликався на те, що спірне рішення прийняте на підставі акта фактичної перевірки від 05 листопада 2018 року №0244/12/32/14/06/41048714/804, проведеної інспекторами Головного управління ДФС у Луганській області на автозаправній станції (АЗС) з магазином (м. Сєвєродонецьк, вул. Новікова, 10), де здійснює діяльність товариство. Водночас, зазначені в акті перевірки результати вимірювання рівня нафтопродуктів, на думку позивача, були здійснені відповідачем з порушенням. Разом з тим, перевіркою встановлено саме нестачу паливно-мастильних матеріалів, що фактично унеможливлює реалізацію товариством товару, який не обліковано у встановленому порядку, а отже безпідставним є застосування до підприємства фінансових санкцій за статтею 20 Закону №265/95-ВР.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2019 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Центуріон-Дістрібюшин» задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській області від 19 листопада 2018 року №.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДФС у Волинській області подало апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги фактично ґрунтуються на доводах, викладених відповідачем у відзиві на адміністративний позов та зводяться до покликань на те, що ним об`єктивно встановлені обставини та оскільки було встановлено невиконання позивачем обов`язку вести облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації у встановленому порядку, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, то застосування фінансових санкцій за реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, у розмірі подвійної їх вартості відповідає статті 20 Закону №265/95-ВР.

Представник апелянта в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримує, просить її задовольнити.

Позивач в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечує з мотивів викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просить у задоволенні скарги відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення - без змін, зважаючи на наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що 22 жовтня 2018 року працівниками ГУ ДФС у Луганській області, на підставі наказу від 22 жовтня 2018 року №1192, направлень від 22 жовтня 2018 року №1007, №1008, №1009 розпочато фактичну перевірку господарської одиниці - АЗС з магазином, що розташована за адресою: м . Сєвєродонецьк , вул . Новікова , 10 , суб`єкта господарської діяльності ТзОВ «Центуріон-Дістрібюшин».

За результатами перевірки складено акт від 05 листопада 2018 року №0244/12/32/14/06/41048714/804, зі змісту якого вбачається, що ТзОВ «Центуріон-Дістрібюшин» здійснює реалізацію пального, отриманого від ТзОВ «Нафтотрейд Ресурс» відповідно до укладених договору зберігання від 24 листопада 2017 року №24/11 та договору купівлі-продажу від 11 червня 2018 року №11/06/18. Пальне, яке отримане товариством на зберігання від ТзОВ «Нафтотрейд Ресурс» та придбане від цього підприємства, реалізується кінцевим споживачам. Реалізація такого пального підтверджується даними фіскальних звітних чеків та змінних звітів АЗС.

Поряд з цим, в акті зазначено, що ТзОВ «Центуріон-Дістрібюшин» не надало до перевірки залишки паливно-мастильних матеріалів станом на 30 вересня 2018 року, тому фіскальним органом виведено залишки станом на 01 вересня 2018 року та 22 жовтня 2018 року.

Відповідно до наданого до перевірки акта приймання-передачі майна (на зберігання) до договору зберігання №24/11 від 24 листопада 2017 року від ТзОВ «Нафтотрейд Ресурс» до ТзОВ «Центуріон-Дістрібюшин» станом на 01 вересня 2018 року передано пального у загальній кількості 40473,93 л; станом на 01 вересня 2018 року підприємство придбало пального у загальній кількості 2669,98 л.

На ТзОВ «Центуріон-Дістрібюшин» згідно з ТТН на відпуск нафтопродуктів з 01 вересня 2018 року по 22 жовтня 2018 року передано на зберігання паливно-мастильних матеріалів в кількості 519502,26 л; за видатковими накладними встановлено, що у період з 01 вересня 2018 року по 2 жовтня 2018 року позивач придбав пального у загальній кількості 129596,33 л, а за 22 жовтня 2018 року у загальній кількості 2486,16 л.

Відповідно до фіскальних звітних чеків (Z-звітів), періодичного звіту (Х-звіту) у період з 01 вересня 2018 року по 21 жовтня 2018 року реалізовано пального у загальній кількості 128433,49 грн., а 22 жовтня 2018 року на 17 год. 42 хв. - 2275,10 л.

Залишок запасів станом на 22 жовтня 2018 року становить 44358,68 л. на суму 1537812,99 грн.

Як зазначається в акті перевірки, в присутності начальника АЗС Котової Н.М. 22 жовтня 2018 року метроштоком здійснено вимірювання паливно-мастильних матеріалів та знято фактичні залишки на АЗС. Фактичні залишки паливно-мастильних матеріалів станом на 22 жовтня 2018 року становили 43503 л на суму 1508157,97 грн.

При знятті залишків паливно-мастильних матеріалів було враховано показники фактичних залишків з вимірювальною таблицею ПММ резервуарів. Під час проведення перевірки досліджено змінний звіт оператора АЗС (форми 17-НП), Х-денний звіт, видаткові накладні згідно з договором купівлі-продажу від 11 червня 2018 року №11/06/18 та реалізацію паливно-мастильних матеріалів кінцевому споживачу з використання зареєстрованого, опломбованого у встановленому порядку та переведеного у фіскальний режим роботи реєстратора розрахункових операцій, з роздрукування відповідних документів за формою оплати готівка та банківська карта. Реалізація такого пального підтверджується даними фіскальних звітних чеків та змінних звітів АЗС.

Зазначені вище розрахунки відображені у відомості про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (товарно-матеріальних цінностей) станом на 22 жовтня 2018 року в розрізі найменувань паливно-мастильних матеріалів (а.с.51). У цій відомості виведено залишки запасів станом на 22 жовтня 2018 року, з урахуванням залишків за даними бухгалтерського обліку на початок звітної дати (станом на 01 вересня 2018 року) згідно з актом приймання-передачі до договору зберігання від 24 листопада 2017 року (а.с.59), надходження запасів за період з 01 вересня 2018 року по 22 жовтня 2018 року на підставі ТТН (їх перелік наведено) та вибуття запасів відповідно до даних періодичного звіту за період з 01 вересня 2018 року по 21 жовтня 2018 року (а.с.52-55), а також реалізованих паливно-мастильних матеріалів згідно з Х-звітом від 22 жовтня 2018 року (а.с.26).

Різниця між документально-підтвердженими залишками та фактичними залишками станом на 22 жовтня 2018 року становить - 855,68 л на суму 29655,02 грн., тобто, виявлено нестачу на суму 29655,02 грн.

В акті перевірки зроблено висновок, що за місцем реалізації не обліковано в установленому порядку паливно-мастильних матеріалів на суму 29655,02 грн., тобто, в порушення пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР не ведеться у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснюється продаж товарів, які не відображено в такому обліку.

На підставі акта перевірки та відповідно до розрахунку 19 листопада 2018 року ГУ ДФС у Волинській області прийняло податкове повідомлення-рішення № про застосування до позивача на підставі статті 20 Закону №265/95-ВР штрафних (фінансових) санкцій у сумі 59310,04 грн., тобто у подвійному розмірі товарних запасів, щодо яких встановлено нестачу на суму 29655,02 грн.

Позивач не погоджувався з такими рішеннями, та звернувся в суд з відповідним позовом.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції враховуючи наступні мотиви та міркування.

Так пунктом 12 статті 3 Закону №265/95-ВР передбачено, що суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов`язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку.

Відповідальність за невиконання цього обов`язку встановлена статтею 20 Закону №265/95-ВР, якою закріплено, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Отже, вказана норма передбачає відповідальність саме за реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку.

Єдиний порядок організації та виконання робіт, пов`язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком нафтопродуктів (усіх типів, марок і видів (залежно від масової частки сірки) визначено Інструкцією №281/171/578/155. Вимоги цієї Інструкції є обов`язковими для всіх суб`єктів господарювання (підприємств, установ, організацій та фізичних осіб - підприємців), що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України (далі - підприємства).

Порядок приймання і відпуску нафтопродуктів на АЗС визначений у пункті 10 Інструкції №281/171/578/155. Відповідно до підпунктів 10.2.1, 10.2.10 пункту 10.2 цієї Інструкції приймання нафтопродуктів, що надійшли автомобільним транспортом від постачальників, здійснюється працівниками АЗС за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки) за даними ТТН у разі наявності паспорта якості та копії сертифіката відповідності. На підставі ТТН та акта приймання (у разі його наявності) оператор АЗС має оприбуткувати прийнятий нафтопродукт за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки), тобто зробити необхідні записи в журналі обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою №13-НП. Дані про оприбутковані нафтопродукти заносяться до змінного звіту АЗС за формою №17-НП (додаток 14).

За умовами підпункту 10.3.1.3 пункту 10.3 Інструкції №281/171/578/155 облік реалізації нафтопродуктів ведеться через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений до фіскального режиму роботи РРО з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій кожною АЗС, яка здійснює розрахунки із споживачами готівкою. Відпуск нафтопродуктів за готівку відображається у Змінному звіті АЗС за формою N 17-НП.

Відповідно до пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року №1442 «Про затвердження Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами» розрахунки за продані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, талонів, відомостей на відпуск нафтопродуктів тощо) в установленому законодавством порядку.

Тобто, законодавством визначено можливість розрахунку за придбані у роздріб нафтопродукти як у готівковій формі, так і з використанням відомостей на відпуск, талонів, платіжних карток, смарт-карток (паливних карток).

Зі змісту підпунктів 10.3.1.1, 10.3.2.1, 10.3.3.2, 10.3.4.2 пункту 10.2 Інструкції №281/171/578/155 вбачається, що розрахунки під час відпуску нафтопродукту власникам автотранспорту за готівку здійснюються на АЗС з використанням РРО, які відповідають технічним вимогам до їх застосування та внесені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій згідно з Положенням про Державний реєстр реєстраторів розрахункових операцій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 серпня 2002 року №1315.

Відпуск нафтопродуктів за безготівковим розрахунком за відомостями здійснюється АЗС на підставі договорів, укладених між підприємством та споживачем. Відпуск нафтопродуктів відображається у відомості на відпуск нафтопродуктів за формою №16-НП (додаток 16).

Заправлення за талонами та відпуск нафтопродуктів за платіжними картками відображається у змінному звіті АЗС за формою №17-НП.

Згідно з пунктом 10.4 Інструкції №281/171/578/155 на АЗС здійснюється оперативне кількісне контролювання, результати якого використовуються для ведення обліку, звіряння кількості отриманих і відпущених нафтопродуктів. Кількісний облік нафтопродуктів на АЗС здійснюється за формою змінного звіту АЗС №17-НП. Під час приймання-передавання зміни оператори АЗС: визначають залишки нафтопродуктів на кінець зміни з урахуванням залишків на початок зміни (цей залишок переноситься з графи «обліковий залишок попередньої зміни»), надходження нафтопродуктів за зміну, які підтверджено відповідними документами, та кількості відпущених за зміну нафтопродуктів за сумарними показниками лічильників усіх ПРК, ОРК (обліковий залишок); вимірюють загальний рівень нафтопродуктів і рівень підтоварної води в кожному резервуарі та за результатами вимірювань визначають об`єм нафтопродуктів (фактичний залишок); роздруковують на РРО фіскальний звітний чек і визначають обсяг виконаних розрахункових операцій, що заносяться до фіскальної пам`яті; передають залишок готівки; перевіряють наявність та фіксацію у місцях, передбачених експлуатаційним документом, свинцевих пломб з відбитком повірочного тавра та відповідність відбитку цих тавр у формулярах на ПРК, ОРК.

У разі встановлення розбіжності фактичної і облікової кількості нафтопродуктів у резервуарі в границях відносної похибки методу вимірювання маси згідно з ГОСТ 26976 зміна передається і приймається за обліковим залишком нафтопродукту. Перевищення фактичного залишку на кінець зміни над обліковим залишком на кінець зміни понад допустиме граничне відхилення фіксується у змінному звіті. У разі перевищення розбіжності фактичної і облікової кількості нафтопродуктів у резервуарі понад зазначених норм керівництво повинно вжити заходів щодо проведення позачергової інвентаризації. До встановлення обставин перевищення фактичного залишку на кінець зміни над обліковим залишком на кінець зміни понад допустиме граничне відхилення обліковий залишок не корегується.

Після завершення зміни оператором АЗС складається змінний звіт АЗС за формою №7-НП у двох примірниках, з яких один з доданими ТТН здається до бухгалтерської служби, а другий - залишається на АЗС.

Після оприбуткування нафтопродуктів, дані лічильника сумарного обліку паливно-роздавальних колонок, система керування паливно-роздавальними колонками та реєстратори розрахункових операцій діють як одне ціле та не повинні мати розбіжностей даних більш ніж на 0,1 %. Як наслідок, дані про оприбутковане за даними бухгалтерського обліку пальне повинні відповідати даним реєстратора розрахункових операцій, який є носієм доказової інформації про обіг пального на АЗС.

Фактичні залишки нафтопродуктів на АЗС мають відповідати обліковим залишкам надходження нафтопродуктів за певний проміжок часу, що підтверджені відповідними документами (ТТН), змінного звіту АЗС за формою №17-НП, за вирахуванням кількості відпущених нафтопродуктів за сумарними показниками лічильників паливно-роздавальних колонок. Обсяг реалізації нафтопродуктів, що фіксується лічильником сумарного обліку паливно-роздавальних колонок за певний проміжок часу, має збігатися з обсягом реалізації, відображеним у звітних документах касових апаратів за всіма формами оплати за цей самий проміжок часу.

Така ж позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі №826/18483/13-а.

Вондочас слід зазначити, що відповідно до даних викладених у акті перевірки (підпункти 2.1.1 - 2.2.14) службові особи контролюючого органу не мали зауважень щодо ведення на АЗС відповідних журналів; спеціалізовані електронні контрольно-касові апарати знаходились у належному стані, паливороздавальні колонки були повірені та опломбовані і відповідали технічним вимогам для застосування на АЗС, було забезпечено реєстрацію грошових коштів і надавались розрахункові документи у єдиному технологічному циклі з відпусканням нафтопродуктів. Під час перевірки досліджено ТТН на паливно-мастильні матеріали, змінні звіти АЗС, видаткові накладні на пальне, акти приймання-передачі (на зберігання та зі зберігання), що відображено у пункті 2.1.11 акта перевірки. За результатами перевірки не виявлено фактів неповного відображення господарських операцій з реалізації пального через реєстратор розрахункових операцій, що використовується в господарській діяльності позивача чи у змінному звіті за формою №17-НП.Не виявлено також не облікованих паливно-мастильних матеріалів згідно з документами, що наявні на АЗС, проте контролюючим органом виявлено різницю залишків паливно-мастильних матеріалів за документами та їх фактичними залишками в резервуарах, виміряних метроштоком.

Способом перевірки наявності неоприбуткованих нафтопродуктів є співставлення даних обліку звітів АЗС за формою №16-НП, №17-НП та даних РРО з фактичними вимірюваннями залишків пального в резервуарах, тобто визначення різниці між кількістю нафтопродуктів, які надійшли на АЗС та кількістю реалізованих нафтопродуктів. Якщо різниця показників у документах є меншою, ніж кількість фактично наявного в резервуарах пального, то має місце реалізація товарів, які не обліковані у встановленому порядку.

Згідно з пунктом 14.3 Інструкції №281/171/578/155 облік нафти і нафтопродуктів у фізичних величинах (за об`ємом, масою) ведеться безпосередньо матеріально відповідальними особами, а бухгалтерська служба підприємства здійснює їх кількісно-грошовий облік.

Вимірювання рівня нафтопродуктів у резервуарах на АЗС має здійснюватись методами та з дотриманням всіх передбачених вимог щодо здійснення таких замірів, що визначені Інструкцією №281/171/578/155, яка є спеціальним нормативним актом, що встановлює єдиний порядок організації та виконання робіт, пов`язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти і нафтопродуктів та є обов`язковою для всіх суб`єктів господарювання, що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України.

Підпунктом 4.2.1 пункту 4.2 Інструкції №281/171/578/155 встановлено, що облік нафти і нафтопродуктів на нафто- та газопереробних заводах, підприємствах із забезпечення нафтопродуктами, підприємствах нафтопровідного і нафтопродуктопровідного транспорту, наливних пунктах ведеться в одиницях маси, а на АЗС - одиницях об`єму. Для визначення маси та об`єму нафти і нафтопродуктів можуть використовуватися об`ємно-масовий статичний, об`ємно-масовий динамічний, прямий масовий (статичне зважування та зважування під час руху) і об`ємний методи вимірювань відповідно до вимог ГОСТ 26976.

Згідно з підпунктами 4.2.2, 4.2.5 пункту 4.2 Інструкції №281/171/578/155 об`ємно-масовим статичним методом визначається маса нафти і нафтопродукту за їх об`ємом, густиною та температурою. Об`єм нафти і нафтопродуктів визначається за допомогою градуйованих резервуарів та засобів вимірювань рівня нафти і нафтопродуктів у резервуарах, залізничних цистернах, танках суден або за повною місткістю мір (автоцистернах, причепах-цистернах, напівпричепах-цистернах).

Об`ємним методом вимірюється лише об`єм нафтопродукту. Для вимірювань об`єму нафтопродуктів на АЗС використовуються паливороздавальні колонки (ПРК) і оливороздавальні колонки (ОРК), що мають відлікові пристрої для індикації ціни, об`єму та вартості виданої дози.

Під час реалізації споживачам світлих нафтопродуктів та олив споживачам на АЗС мають застосовуватись лише паливороздавальні колонки з допустимою відносною похибкою в умовах експлуатації в усьому діапазоні температур не гіршою, ніж ± 0,5% та оливороздавальні колонки з допустимою основною відносною похибкою не гіршою, ніж ± 1,0% з реєстраторами розрахункових операцій відповідно до вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Об`єм нафтопродукту під час його відпуску власникам автомобільного транспорту вимірюється у режимах дистанційного і місцевого керування ПРК і ОРК. Для дистанційного керування ПРК і ОРК мають використовуватись технічні засоби, що належать до складу спеціалізованих електронних контрольно-касових апаратів, унесених до Державного реєстру електронних контрольно-касових апаратів і комп`ютерних систем України для сфери застосування на АЗС. Зазначені засоби мають відповідати технічним вимогам до спеціалізованих електронних контрольно-касових апаратів для сфери застосування на АЗС та забезпечувати реєстрацію грошових коштів і надання розрахункових документів у єдиному технологічному циклі з відпусканням нафтопродуктів. Місцеве керування ПРК і ОРК має передбачати можливість функціонування з РРО.

Обсяг реалізації нафтопродукту, що фіксується лічильником сумарного обліку ПРК і ОРК за певний проміжок часу, має збігатися з обсягом реалізації, відображеним у звітних документах касового апарата за всіма формами оплати за цей самий проміжок часу. При цьому розбіжність за добу між показами лічильника сумарного обліку і даними звітних документів касового апарата не повинна перевищувати 0,1% від об`єму відпущених пального або олив. Сумарний об`єм нафтопродуктів, відпущених через ПРК та ОРК, не може використовуватись для обліку маси нафтопродуктів.

Відповідно до підпункту 4.3.2 пункту 4.3 Інструкції №281/171/578/155 рівень нафти, нафтопродукту та підтоварної води або льоду в резервуарах має вимірюватись металевими рулетками з вантажем, метроштоками, стаціонарними рівнемірами або іншими засобами вимірювання, допущеними до застосування Держспоживстандартом України. Границі допустимої похибки вимірювання рівня світлих нафтопродуктів та підтоварної води не повинні перевищувати ± 2 мм, нафти та газового конденсату - ± 4 мм, мазуту - ± 5 мм, інших нафтопродуктів - ± 2 мм. Перед кожним вимірюванням рівня нафти і нафтопродукту у вертикальних і горизонтальних резервуарах здійснюється перевірка базової висоти згідно з підпунктом 4.3.2.6 цієї Інструкції. Після завершення приймання нафти і нафтопродуктів вимірювання здійснюється при закритих вхідних і вихідних засувках після 30-хвилинного відстоювання в горизонтальних резервуарах і годинного - у вертикальних резервуарах. У разі вимірювання рівня нафтопродуктів у горизонтальних циліндричних резервуарах нижній кінець метроштока чи вантажу рулетки має потрапляти на нижню твірну резервуара. Вимірювання рівня нафти або нафтопродукту здійснюються двічі. У разі виявлення розбіжностей між результатами двох вимірювань понад допустиму похибку (± 2 мм) вимірювання необхідно повторювати доти, доки різниця між результатами трьох поспіль проведених вимірювань не буде в границях допустимої похибки вимірювання. При цьому за результат вимірювань береться середнє арифметичне значення результатів трьох найближчих вимірювань.

Отже, системний аналіз наведених обставин справи в контексті наведених норм права дає підстави погодитися з висновками суду першої інстанції в контексті того, що вимірювання рівня нафтопродуктів у резервуарах на АЗС були здійснені відповідачем з порушенням вимог Інструкції № 281/171/578/155, оскільки в акті перевірки та додатку до нього (відомості про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів станом на 22 жовтня 2018 року) не зазначено інформації щодо методів, способів, за допомогою яких здійснювалось зняття фактичних залишків паливно-мастильних матеріалів, як того вимагає вказана Інструкція, а тому її результати не можуть вважатися достовірними, а відповідно і твердження відповідача про те, що позивач реалізовував паливно-мастильні матеріали, які не є облікованими у встановленому законом порядку, не є доведеним.

В ході перевірки контролюючим органом не поставлено під сумнів дані обліку товарних запасів позивача. Висновок про порушення позивачем порядку ведення обліку товарів за місцем їх реалізації та зберігання зроблений податковим органом, виходячи з нестачі нафтопродуктів, тобто, невідповідності між залишками запасів (товарно-матеріальних цінностей) за даними обліку та фактичними залишками запасів (товарно-матеріальних цінностей), хоча сам по собі факт нестачі палива не свідчить про порушення порядку обліку товарів за місцем їх реалізації та зберігання, оскільки може бути наслідком інших обставин. Така нестача могла виникнути внаслідок природного убутку, або з вини матеріально відповідальних осіб, невірними показниками непридатного до використання резервуару тощо, однак відповідні обставини контролюючим органом не перевірялись. Перевіркою позивача встановлено саме нестачу товарно-матеріальних цінностей, що обліковуються, а не їх надлишок, що фактично унеможливлює реалізацію позивачем палива, яке не обліковане у встановленому порядку. Згідно з висновками акта перевірки відбулося ототожнення нестачі товарів з таким порушенням, як реалізація товарів, які не обліковані в установленому порядку. Отже, висновок податкового органу про те, що виявлена нестача товарів є свідченням здійснення товариством реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку, є помилковим.

Такі ж висновки викладені у постанові Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі №806/1403/16.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з. ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доводи апеляційної скарги, які по суті є лише цитуванням правових норм на переконання колегії суддів, не спростовують висновків суду, та в повній мірі відповідають позиції відповідача, викладеній у відзиві до адміністративного позову, яка в цілому суперечить чинному законодавству та спростовується наявними у матеріалах справи доказами.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв оскаржене рішення з додержанням норм процесуального права.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2019 року у справі № 140/457/19- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення. У випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді Н. В. Бруновська
І. В. Глушко
Повне судове рішення складено 30 липня 2019 року.