Справа № 260/751/19
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2019-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 липня 2019 року м. Ужгород№ 260/751/19
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Скраль Т.В.

при секретарі Стенавській А.М.,

за участю сторін:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області - представник Жупан Артур Юрійович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до статті 243 частини 3 КАС України 26 липня 2019 року було проголошено вступну та резолютивну частини ухвали. Ухвалу у повному обсязі було складено 30 липня 2019 року.

29 травня 2019 року, ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області, якою просить: 1) визнати протиправним відмову Головного управління Пенсійною фонду України в Закарпатській області в призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 ; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити пенсію за вислугу років ОСОБА_1 з дня звільнення зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України.

30 травня 2019 року, ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду було відкрито провадження у даній адміністративній справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідач помилково право на пенсію за вислугу років ставить в залежність від наявності відповідної кількості виключно календарної вислуги. Періоди служби, що визначені послужним списком повинні бути зараховані до вислуги років на пільгових умовах відповідно до п.п. "в", "г" Порядку № 393. Норми статті 17-1 Закону "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" та Постанови КМ України від 17 липня 1992 року № 393 є спеціальними при застосуванні до спірних правовідносин. Оскільки, на момент звільнення зі служби мав 26 років 03 місяці 18 днів у пільговому обчисленні, а також незворотність дії закону, що встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, позивач вважає, що його вислуга є необхідною для призначення пенсії відповідно до статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", тому у відповідача були відсутні правові підстави для відмови.

24 червня 2019 року представником відповідача подано до суду відзив, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову в зв`язку з тим, що для наявності у особи права на пільгову пенсію відповідно достатті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"така особа повинна мати вислугу виключно в календарних роках (як прямо передбачено згаданою статтею), а не у пільговому обчисленні на підставіпостанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" від 17.07.1992 №393, оскільки вказані норми не визначають право на пенсію, а лише регулюють порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які вже мають право на пенсію за цим Законом, (а.с. 30-31).

Під час розгляду справи по суті позивача позов підтримав повністю, просив суд його задовольнити з мотивів, що у ньому наведені.

Представник відповідача в судовому засіданні, проти задоволення позову заперечив та просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Розглянувши подані сторонами докази, всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Судами встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 06 жовтня 1999 року, позивач, був прийнятий на службу в ДКВС, (а.с. 13)

15 травня 2018 року, наказом Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції №30/ОС-18 Муругова Вячеслава Олександровича підполковника внутрішньої служби, начальника Перечинського районного відділу з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України (у зв`язку з скороченням штатів) 31 травня 2018 року, (а.с. 15).

Вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні становить 20 рік 01 місяць 00 днів, у пільговому обчисленні - 26 років 03 місяці 18 днів, (а.с. 15).

30 жовтня 2018 року, Закарпатським окружним адміністративним судом винесено рішення яким позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправною відмову Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції у направленні до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області подання про призначення пенсії за вислугу років та зобов`язано направити подання про призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугу років, (справа № 0740/779/18)

Рішення набуло законної сили 30 листопада 2018 року, (а.с.20-25).

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"№ 2262-XII, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей та постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 № 1522 "Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян" врегульовано "Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (далі по тексту - Порядок № 3-1).

Зокрема, пункту 1 Порядку № 3-1 встановлено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі через уповноважені структурні підрозділи міністерств та відповідних служб.

Виходячи з наведеного, уповноваженим структурним підрозділом для внесення подання про призначення пенсії, у даному випадку є Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України.

Згідно з пунктом 12 Порядку № 3-1 уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи. Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії. У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені пунктом 6 цього Порядку.

Відповідно до пункту 14 Порядку № 3-1, орган, що призначає пенсії, розглядає питання про призначення пенсії або про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Відповідно до статті 45 частини 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Відповідно до статті 48 Закону України № 2262-XII, заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення.

Статтею 49 Закону України №2262-ХІІ визначено органи, які призначають пенсію, та строки розгляду документів про її призначення. Так, відповідно до вказаної статті, пенсію згідно з цим Законом призначають органи Пенсійного фонду України. Документи про призначення пенсії розглядає орган Пенсійного фонду України і не пізніше ніж у 10-денний строк з дня їх надходження приймає рішення про призначення або про відмову в призначенні пенсії. Повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причини орган Пенсійного фонду України видає (надсилає) заявникові не пізніше ніж протягом 5 днів після прийняття відповідного рішення.

Рішення щодо призначення або відмови в призначенні певного виду пенсії відповідно до Закону України № 2262-XII приймають органи Пенсійного фонду України.

11 січня 2019 року, Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції підготувало подання № 140 з додатками на 23 аркушах для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , який 31 травня 2018 звільнений зі служби в запас. Розрахунок вислуги років для пенсії складено за матеріалами особової справи ОСОБА_1 , де вислуга років у календарному обчисленні станом на 31 травня 2018 року складає, 20 років 01 місяць, 00 днів. Вислуга років у пільговому обчисленні станом на 31 травня 2018 року складає 26 років 03 місяці 18 днів, (а.с. 17-18).

28 лютого 2019 року, Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області надіслало позивачу рішення № 1 від 26 лютого 2019 року, яким повідомляється , що його вислуга не дає права на призначення пенсії відповідно до статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", (а.с. 19).

Вважаючи незаконними зазначені дії та рішення відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною відмову Головного управління Пенсійною фонду України в Закарпатській області в призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , судом встановлено наступне.

28 лютого 2019 року, Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області надіслало позивачу Рішення № 1 від 26 лютого 2019 року, яким повідомляється, що вислуга ОСОБА_1 не дає права на призначення пенсії відповідно до статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", (а.с. 19).

Обґрунтування, яке зазначено в рішенні Головного управління пенсійного фонду України в Закарпатській області № 1 від 26 лютого 2019 року ( а.с.19) стосується пункту (а) статті 12 Закону України, яка визначає умови призначення пенсій за вислугу років: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби:

з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше.

Як встановлено судом позивача звільнено 31 травня 2018 року де умови призначення пенсії за вислугу років врегульовано іншим періодом, ніж тим, що зазначено в оскаржуваному рішення № 1, а саме, що стосується позивача це період з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення така вислуга має становити 23 календарних роки та 6 місяців і більше.

Встановлене судом порушення, що допущене відповідачем при прийнятті рішення, є таким, що не змінює правову ситуацію позивача, оскільки його вислуга становить за поданням в календарному обчисленні 20 років 01 місяць, 00 днів.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частин 1, 2 статті 7 КАС України, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України, визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначає Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-XII від 09.04.1992 року.

Пунктом "б" статті 1-2 Закону України від 9 квітня 1992 року №2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" передбачено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Відповідно до пункту "а" статті 12 Закону України від 9 квітня 1992 року №2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсія за вислугу років призначається: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби:з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше. До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Відповідно до частини другої статті 17 Закону України від 9 квітня 1992 року №2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Календарний рік - це рік, який особа фактично відпрацювала на займаній посаді.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що вислуга років позивача станом на день його звільнення у календарному обчисленні становить - 20 рік 01 місяць 00 днів і це не є достатнім для призначення позивачу пенсії за вислугу років у відповідності до Закону України від 9 квітня 1992 року №2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Водночас, суд зазначає, що пільгова вислуга років позивача (26 років 03 місяці 18 днів) має значення для визначення відсотку розміру пенсії позивача від його грошового забезпечення, відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", за умови наявності права на призначення пенсії за вислугу років, а не для призначення такої пенсії.

Стосовно висновків позивача щодо застосування до спірних правовідносин для призначення пенсії за вислугу років постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" від 17 липня 1992 р. № 393, якою позивачу на його думку для призначення пенсії вислугу років має зараховуватися пільговий стаж - (26років 03 місяці 18 днів) є безпідставними, оскільки згідно з частиною 3 статті 7 КАС України, у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Відповідно до підпункту "г" пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" від 17 липня 1992 р. № 393, до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за сорок днів особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та кримінально-виконавчої системи, які проходять службу у виправно-трудових установах, слідчих ізоляторах, лікувально-трудових профілакторіях, ізоляторах тимчасового тримання, приймальниках-розподільниках для осіб, затриманих за бродяжництво, спеціальних приймальниках для осіб, підданих адміністративному арешту, підрозділах конвойної служби міліції, та військовослужбовцям постійного складу, які проходять службу у дисциплінарних частинах, за переліками посад і на умовах, затверджуваних відповідно Міністерством внутрішніх справ, Міністерством юстиції, Центральним управлінням Служби безпеки, Міністерством оборони.

Відтак, приписи пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 суперечать приписам пункту "а" статті 12 Закону України від 9 квітня 1992 року №2262-XII застосуванню підлягає саме Закон України, оскільки у відповідності до частини 3 статті 7 КАС України має вищу юридичну силу.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі № 295/6301/17, від 19 вересня 2018 року у справі № 725/1959/17, від 22 листопада 2018 року у справі № 161/4876/17, від 31 січня 2019 року у справі № 295/15121/16-а.

Таким чином, враховуючи зазначені приписи чинного законодавства та позицію Верховного Суду у подібних правовідносинах, суд дійшов висновку щодо відсутності у позивача правові підстави для призначення пенсії за вислугою років з урахуванням пільгової вислуги років, оскільки позивач не має встановленої пунктом "а" частини першої статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" календарної вислуги років.

Відтак, у спірних правовідносинах відсутні ознаки порушення Головним управлінням ПФУ у Закарпатській області прав, свобод та законних інтересів позивача.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити пенсію за вислугу років ОСОБА_1 з дня звільнення зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України, судом встановлено наступне.

Як вже зазначалося судом, не було встановлено протиправності дій відповідача, щодо відсутності у позивача права на пільгову пенсію відповідно до статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", оскільки така особа повинна мати вислугу виключно в календарних роках.

Підсумовуючи наведене, застосовуючи висновки Верховного Суду, суд приходить до переконання, що у даному випадку позовні вимоги щодо зобов`язальної частини є такими що не підлягають до задоволення та прямо пов`язані із першою вимогою, якою у задоволенні відмовлено позивачу із вищезазначених підстав.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України,кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими та такими, у задоволенні яких необхідно відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати, у відповідності до статті 139 КАС України, не підлягають розподілу.

Керуючись статтями 9, 14, 90, 139, 242-246, 256 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України (пункт 15.5)).

СуддяТ.В. Скраль