Справа № 120/2081/19-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2019-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

02 серпня 2019 р. Справа № 120/2081/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мультян Марини Бондівни розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінпродтрейд" до Управління освіти Жмеринської міської ради Вінницької області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулося з адміністративним позовом товариство з обмеженою відповідальністю "Вінпродтрейд" до Управління освіти Жмеринської міської ради Вінницької області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 27 травня 2019 року товариством було надіслано до розпорядника інформації - Управління освіти Жмеринської міської ради запит про надання інформації № 139 від 27 травня 2019 року із проханням надати публічну інформацію про використання бюджетних коштів відповідачем.

Управлінням освіти Жмеринської міської ради було надано відповідь № 877 від 03 червня 2019 року, якою позивачу було відмовлено у наданні інформації на запит щодо використання бюджетних коштів, у зв`язку з відсутністю коштів на виготовлення ксерокопій документів.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 10 липня 2019 року відкрито провадження у даній справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

На виконання ухвали про відкриття провадження у справі 26 червня 2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог. Зазначає, що інформація, яку хоче отримати позивач відповідно запиту № 139 від 27 травня 2019 року, знаходиться у відкритому доступі, що включає в себе: ознайомлення, копіювання, друк та інше, на сайті публічних закупівель «PROZORRO» доступ до якого є відкритим для будь якої-посадової особи або громадянина, в тому числі не обмежується право ТОВ «Вінпродтрейд» на здійснення витягів з вказаного офіційного веб-сайту. Позивач в даному випадку здійснили запит щодо процедури закупівлі відповідно до Закону України «Про публічні закупівлі», предметом якої є м`ясо яловичини. Відповідно до ст. 10-1 Закону України «Про публічну інформацію» запитувана інформація є - публічною інформацією у формі відкритих даних, інформація у форматі, що дозволяє її автоматизоване оброблення електронними засобами, вільний та безоплатний доступ до неї, а також її подальше використання. Публічна інформація у формі відкритих даних є дозволеною для її подальшого вільного використання та поширення. Будь-яка особа може вільно копіювати, публікувати, поширювати, використовувати, у тому числі в комерційних цілях, у поєднанні з іншою інформацією або шляхом включення до складу власного продукту, публічну інформацію у формі відкритих даних з обов`язковим посиланням на джерело отримання такої інформації. Саме тому, управління освіти Жмеринської міської ради Вінницької області ніяким чином не обмежили доступ до запитуваної інформації, а тому вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Вінпродтрейд" було надіслано до розпорядника інформації - Управління освіти Жмеринської міської ради запит про надання інформації № 139 від 27 травня 2019 року із проханням надати публічну інформацію про використання бюджетних коштів відповідачем.

Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, Управління освіти Жмеринської міської ради отримало даний запит 31 травня 2019 року.

Листом «Щодо надання інформації по запиту» від 03 червня 2019 року № 877 Управління освіти Жмеринської міської ради повідомила, що у зв`язку з відсутністю коштів на виготовлення ксерокопій документів, управління не має змоги надати відповідь по запиту, а відтак, керуючись ст. 21 Закону України «Про публічну інформацію» відмовляє у наданні інформації.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено).

Аналізуючи правомірність дій відповідача, що є змістом правовідносин у цій справі, відповідно до приписів ст. 2 КАС України, суд виходить із такого.

Частиною 1 статті 34 Конституції України встановлено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Закон України «Про доступ до публічної інформації» визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Відповідно до ст. 1 цього Закону, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 цього Закону, право на доступ до публічної інформації гарантується: обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про доступу до публічної інформації», доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Частиною 1 статті 12 цього Закону визначено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є:

1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень;

2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону;

3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Розпорядниками інформації для цілей цього Закону відповідно до ст. 13 цього Закону визнаються в тому числі і юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів.

Відповідно до п.п.2 -3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про відкритість використання публічних коштів», публічні кошти - кошти державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим та місцевих бюджетів, кредитні ресурси, надані під державні та місцеві гарантії, кошти Національного банку України, державних банків, державних цільових фондів, Пенсійного фонду України (далі - Пенсійний фонд), фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також кошти суб`єктів господарювання державної і комунальної власності, отримані ними від їхньої господарської діяльності; суб`єкти господарювання державної і комунальної власності (далі - підприємства) - підприємства, утворені в установленому порядку органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим чи органами місцевого самоврядування та уповноважені на отримання державних коштів, взяття за ними зобов`язань і здійснення платежів, у тому числі державні, казенні, комунальні підприємства, а також господарські товариства, у статутному капіталі яких державна або комунальна частка акцій (часток, паїв) перевищує 50 відсотків, їхні дочірні підприємства, а також підприємства, господарські товариства, у статутному капіталі яких 50 і більше відсотків належить державним, у тому числі казенним, комунальним підприємствам та господарським товариствам, у статутному капіталі яких державна або комунальна частка акцій (часток, паїв) перевищує 50 відсотків, об`єднання таких підприємств.

Так, судом встановлено, що у запиті щодо доступу до публічної інформації позивач просить надати інформацію, що стосується використання бюджетних коштів, а саме: яку кількість м`яса яловичини було закуплено Управлінням освіти Жмеринської міської ради на підставі договору, який було укладено в результаті проведення процедури закупівлі від 10 грудня 2018 року; за якою ціною було закуплено м`ясо яловичини (1 кг), чи мінялася протягом терміну виконання договору ціна закупівлі м`яса яловичини; у разі зміни ціни, вказати на якій підставі та згідно яких підтверджуючих документів було змінено ціну; вказати змінену ціну та вказати, яку кількість м`яса яловичини було закуплено по зміненій ціні; яка сума бюджетних коштів була використана на закупівлю м`яса яловичини; надати інформацію, в якій вказати, яким суб`єктом господарювання було виготовлено продукцію; надати копії посвідчень про якість, декларації виробника і (або) іншого документу, який підтверджує якість продукції.

Також суд застосовує приписи ч. 5, 6 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації», якими встановлено, що не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Відповідно до роз`яснень, які наведені у пункті 11 постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України №10 від 29 вересня 2016 року «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації» за змістом ч. 2 ст. 21 Закону України «Про доступ до публічної інформації» у разі, якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк. У наведеному положенні під фактичними витратами маються на увазі усі витрати, що здійсненні при копіюванні та/або друкові документів обсягом більш як 10 сторінок, тобто запитувач інформації зобов`язаний відшкодувати витрати на виготовлення всіх сторінок запитаної інформації, крім перших 10 сторінок.

Між тим, питання щодо надання розпорядником інформації перших 10 сторінок документа (частини інформації) безкоштовно одночасно з повідомленням запитувача про необхідність відшкодування витрат або повідомленням про відмову в задоволенні запиту у зв`язку з невідшкодуванням відповідних витрат прямо Законом України «Про доступ до публічної інформації» та іншими чинними нормативно-правовими актами не врегульовано.

Однак, враховуючи міжнародно-правові стандарти у сфері доступу до публічної інформації, належною практикою є надання за вимогою запитувача перших 10 сторінок безкоштовно одночасно з повідомленням про необхідність відшкодування витрат на виготовлення копій решти документів.

У свою чергу, як вбачається з листа Управління освіти Жмеринської міської ради відповідач вказує про те, що у зв`язку з відсутністю коштів на виготовлення ксерокопій документів, управління не має змоги надати відповідь по запиту. Крім того, відповідачем не повідомлено позивачу який саме обсяг має запитувана інформація і яку саме суму фактичних витрат на копіювання та друк повинен відшкодувати позивач.

Крім того, п. 10.3 постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України №10 від 29 вересня 2016 року «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації» зазначено, що оскільки ч. 5 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено можливість зазначення у запиті електронної адреси це свідчить про можливість обрання виключно електронної форми листування з розпорядником інформації і, відповідно, отримання відповіді на запит тільки на електронну адресу.

У разі якщо запитувач просить надати відповідь на електронну адресу, розпорядник інформації повинен з дотриманням вимог діловодства оформити лист-відповідь (поставити підпис, указати посаду, дату і номер реєстрації листа) та надіслати його у сканованому вигляді на електронну адресу запитувача.

Дослідивши запит позивача, суд встановив, що останній крім поштової адреси, зазначив електронну та просив надіслати електронного листа (у pdf-форматі) на e-mail «Вінпродтрейд» .

Враховуючи викладене, суд вважає не обґрунтованим посилання відповідача на ч. 2 ст. 21 Закону України «Про доступ до публічної інформації» як на підставу ненадання документів.

Крім того, посилання розпорядника інформації у відзиві про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, не береться судом до уваги та вважається неправомірною відмовою в її наданні.

Враховуючи вищевикладені факти та обставини, суд доходить висновку, що позовні вимоги належать задоволенню шляхом визнання протиправною відмову Управління освіти Жмеринської міської ради у наданні інформації товариству з обмеженою відповідальністю «Вінпродтрейд» на запит про надання інформації № 139 від 27 травня 2019 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному п. 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

З огляду на вищевикладене, керуючись приписами ч. 4 ст. 245 КАС України та правом суду обрати ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд дійшов висновку щодо задоволення позовної вимоги позивача шляхом зобов`язання Управління освіти Жмеринської міської ради повторно розглянути запит товариства з обмеженою відповідальністю «Вінпродтрейд» про надання інформації № 139 від 27 травня 2019 року та надати запитувану інформацію.

Що ж до встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом подання звіту, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може під час прийняття постанови у справі. Тобто, питання щодо зобов`язання відповідача подати такий звіт вирішується судом під час постановлення судового рішення.

Таким чином, встановлення строку на подачу звіту про виконання судового рішення є правом суду, який ухвалив судове рішення, а не його обов`язком.

В даному ж випадку, суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю за виконанням зазначеного рішення.

Щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 16 КАС України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Пунктом 1 частини 3 статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами 1, 7 статті 139 КАС визначено та зобов`язано, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Статтею 143 КАС України передбачено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року пердбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених судових витрат, позивачем до позовної заяви надано ордер про надання правової допомоги серії ВН №111214 від 27 червня 2019 року, договір про надання правової допомоги №06/139 від 20 червня 2019 року, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом від 11 липня 2019 року, платіжне доручення від 01 липня 2019 року, якими підтверджено сплату гонорару адвокату Кравчуку М.О в розмірі 3000 гривень

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань Управління освіти Жмеринської міської ради Вінницької області витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 72 КАС України).

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Управління освіти Жмеринської міської ради у наданні інформації товариству з обмеженою відповідальністю «Вінпродтрейд» на запит про надання інформації № 139 від 27 травня 2019 року.

Зобов`язати Управління освіти Жмеринської міської ради повторно розглянути запит товариства з обмеженою відповідальністю «Вінпродтрейд» про надання інформації № 139 від 27 травня 2019 року та надати запитувану інформацію.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління освіти Жмеринської міської ради на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вінпродтрейд» сплачений при звернені до суду судовий збір в розмірі 1921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот одну гривню 00 коп.).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління освіти Жмеринської міської ради на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вінпродтрейд» судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. (три тисячі гривень).

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вінпродтрейд" (вул. Волошкова, буд. 51А, м. Вінниця, Вінницька область, 21034, )

Управління освіти Жмеринської міської ради Вінницької області (вул. Київська, 1А, м. Жмеринка, 23100, )

Копію рішення у повному обсязі сторони можуть одержати: 02.08.2019 року.

Суддя Мультян Марина Бондівна