Справа № 1.380.2019.003867
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.003867
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

31 липня 2019 року

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Кравців О.Р. одержав матеріали позовної за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання дій протиправними та скасування постанов, -

в с т а н о в и в :

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного територіального управління юстиції у Львівській області, у якій просить суд визнати протиправними дії державного виконавця та скасувати постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 08.07.2019 ВП №59474162 про відкриття виконавчого провадження та постанову від 08.07.2019 ВП №59474162 про стягнення виконавчого збору в розмірі 16692,00 грн.

Одночасно з позовною заявою 29.07.2019 за вх. №26854 позивач подав клопотання про звільнення від сплати судового збору, а у випадку відмови у його задоволенні просив надати новий строк для усунення недоліків позовної заяви.

Обґрунтовуючи це клопотання позивач зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» кошти Пенсійного фонду формуються переважно за рахунок страхових внесків та використовуються на виплату пенсій, передбачених цим Законом; надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду; оплату послуг з виплати та доставки пенсій; формування резерву коштів Пенсійного фонду. Відповідно до ч. 2 ст. 73 цього ж Закону забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом.

Основною ціллю, на яку використовуються кошти Пенсійного фонду України є виплата пенсій, а справа судового збору може створити перешкоду у виконанні такого основного завдання скаржника.

Позивач також зазначив, що виходячи із системного аналізу ст.ст. 55, 129 Конституції України, ст.ст. 6, 7 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), судові витрати не повинні бути перешкодою для доступу до суду всіх осіб незалежно від їх майнового стану, що відповідає гарантуванню принципу рівності.

В обґрунтування своєї позиції покликався на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 18.01.2018 у справі №565/256/15-ц, за якою Закон України «Про судовий збір» не передбачає необхідності сплати судового збору за подання скарги на рішення дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Відповідно до вимог ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви у тому числі з`ясовує, чи:

- відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу;

- немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області не відповідає вимогам, встановленим статтею 160, 161 КАС України, з огляду на таке.

До позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору (ч. 3 ст. 161, ч. 8 ст. 160 КАС України).

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011.

Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 внесено зміни до Закону України «Про судовий збір», що набрали чинності 15.12.2017 (далі Закон №3674-VI).

З врахуванням змін, внесених відповідно до Закону №2147-VIII, Пенсійний фонд України та його територіальні органи з 15.12.2017 виключені з переліку осіб, що звільнені від сплати судового збору, передбачених ст. 5 Закону №3674-VI.

Враховуючи викладені вище вимоги закону та з`ясовані обставини, позивачу за подання позовної заяви необхідно сплатити судовий збір.

Проте, позивачем документу про сплату судового збору не надано, що свідчить про недотримання вимог процесуального закону при зверненні до суду.

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011 (в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017) встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пунктом 3 ч. 2 ст. 4 Закону №3674-VI ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а немайнового характеру 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 01.01.2019 встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 1921,00 грн.

За приписами абз. 1 ч. 3 ст. 6 Закону №3674-VI, за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Вказаний позов містить дві вимоги немайнового характеру: про визнання протиправними дій державного виконавця, а також про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 08.07.2019; а також одну вимогу майнового характеру: про скасування постанови про стягнення виконавчого збору в розмірі 16692,00 грн.

За подання цієї позовної заяви позивачу потрібно сплатити 5763,00 грн. (1921,00 грн. + 1921,00 грн. + 1921,00 грн. (1,5% від 16692,00 грн., але не менше 1921,00 грн.)), за платіжними реквізитами: отримувач: УДКСУ у Залізничному районі м. Львова; код отримувача (ЄДРПОУ): 38007594; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку (МФО): 899998; номер рахунку: 4082; код класифікації доходів бюджету: 22030101; найменування коду класифікації доходів бюджету: Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050); наявність відомчої ознаки: « 84» Окружні адміністративні суди.

Слід зазначити, що відомості про платіжні реквізити для перерахування судового збору за подання адміністративного позову до Львівського окружного адміністративного суду можна довідатися, зокрема, на офіційному сайті суду (http://adm.lv.court.gov.ua) в розділі «Судовий збір», а також автоматично розрахувати та сформувати квитанцію для сплати судового збору.

Належним документом про сплату судового збору є оригінал квитанції установи банку або відділення зв`язку, які прийняли платіж або платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою банку і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення та зарахування до спеціального фонду Державного бюджету України.

Щодо заявленого клопотання про звільнення від сплати судового збору слід зазначити таке.

Відповідно до ст. 8 №3674-VI, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Аналогічно, відповідно до ч. 1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Пленум Вищого адміністративного суду України у Постанові №2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08.07.2011 №3674-VI «Про судовий збір» від 23.01.2015 зазначив, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати. Таке ж право мають і бюджетні установи. Водночас, якщо ці бюджетні установи діють як суб`єкти владних повноважень, то обмежене фінансування такої установи не є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати.

Зокрема, звільнення від сплати судового збору відповідних органів сплати судового збору не узгоджується з п. 1 ч. 1 ст. 129 Конституції України, яким передбачено, що однією з основних засад судочинства в Україні є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Ця норма Конституції України знайшла своє закріплення також і в Законі України «Про судоустрій і статус суддів» та у процесуальних кодексах України.

Рівність учасників судового процесу, зокрема, перед законом є похідною від інших норм Конституції України, які визначають рівність конституційних прав і свобод громадян та рівність їх перед законом (ст. 24), а також компетенцію органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19).

Рівність усіх учасників судового процесу перед законом передбачає єдиний правовий режим судочинства, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав, тобто є конкретизацією загального принципу рівності громадян перед законом і судом стосовно сфери здійснення судової влади і судочинства.

Тому, звільнення від сплати судового збору відповідних органів як сторін в окремих категоріях справ може розцінюватися як надання їм певних процесуальних переваг перед іншими учасниками судового процесу, зокрема, юридичними та фізичними особами, які, безперечно, зобов`язані сплачувати відповідний збір.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 22.02.2018 у справі №552/6814/17 (К/9901/23570/18).

Крім вказаного, позивачем до клопотання не долучено жодного доказу на підтвердження обставин, якими обґрунтовано таке клопотання, зокрема, доказів важкого матеріального становища.

Щодо покликань позивача у тексті позовної заяви на те, що згідно із висновками, викладеними Верховним Судом у постанові від 18.01.2018 у справі №565/256/15-ц, за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця судовий збір не сплачується, слід зазначити, що вказані вище висновки Верховного Суду стосуються розгляду скарг в цивільному провадженні.

Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах, юрисдикцію та повноваження адміністративних судів визначає Кодекс адміністративного судочинства України (ст. 1 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Частиною 1 ст. 168 КАС України визначено, що позов пред`являється шляхом подання позовної заяви в суд першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді.

Отже, до адміністративного суду як суду першої інстанції подаються позовні заяви. Звернення із скаргами на дії/бездіяльність державного виконавця чинним законодавством України до адміністративних судів не передбачено.

Таким чином, доводи позивача про те, що судовий збір за подання позовної заяви про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови по стягнення витрат виконавчого провадження не сплачується, є помилковими.

Враховуючи те, що вказані обставини не свідчать про неможливість сплати судового збору, а інших доказів суду не надано, підстави для задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви відсутні.

Щодо прохання у випадку відмови у задоволенні клопотання надати новий строк для усунення недоліку позовної заяви, таке задоволенню не підлягає оскільки строк для усунення недоліків цієї позовної заяви надається відповідно до цієї ухвали вперше.

Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Приймаючи рішення про залишення позову без руху суддя враховує, що ця категорія спорів (з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця) відноситься до термінових адміністративних справ та розглядається в порядку спрощеного провадження, в якому немає стадії підготовчого провадження. Тому суттєві недоліки позову позивачу слід усунути з врахуванням відповідних приписів якнайшвидше.

Керуючись ст.ст.160, 161, 169, 248, 256, 294, 295 КАС України, суддя

у х в а л и в :

1. Позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання дій протиправними та скасування постанов, залишити без руху, для усунення недоліків.

2. У задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору відмовити.

3. Позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви у строк, що не перевищує десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом подання до канцелярії суду чи надіслання на адресу суду (79018, м. Львів, вул. Чоловського, 2) таких документів: оригіналу документа про сплату судового збору в сумі 5763,00 грн.

4. Роз`яснити позивачу, що у випадку неусунення у встановлений строк недоліків, позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачу.

5. Копію ухвали невідкладно надіслати особі, що звернулася із позовною заявою.

Ухвала про залишення позовної заяви без руху набирає законної сили з моменту її підписання та окремо не оскаржується. Заперечення на цю ухвалу може бути включено до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Кравців О.Р.