Справа № 464/1117/19
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2019-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/6199/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Кузьмича С.М.,

з участю секретаря судового засідання - Луців І.І.,

а також сторін (їх представників):

від позивача - ОСОБА_1;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 22.04.2019р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління безпеки міста Львівської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення (суддя суду І інстанції: Чорна С.З.; час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 16 год. 30 хв. 22.04.2019р., м.Львів; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 22.04.2019р.),-

В С Т А Н О В И В:

26.02.2019р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив поновити строк звернення до суду; визнати дії інспектора з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради протиправними; скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЛВ № 3846, винесену 01.02.2019р., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а справу - закрити (а.с.1-3).

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 22.04.2019р. у задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.32-35).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив позивач ОСОБА_1 , який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що у своїй сукупності призвело до невірного вирішення спору, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою заявлений позов задовольнити (а.с.38-42).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що під час розгляду справи судом не враховані невідповідність таблички, схожої на знак 3.34 Правил дорожнього руху /ПДР/ встановленим стандартам, сам дорожній знак встановлений із значним порушенням; представлені фотознімки не дають можливості встановити те, чи автомобіль рухався чи стояв; технічний засіб, який використаний інспектором з паркування, не має серійного номеру і сертифікату про можливість здійснення виявлення порушень ПДР.

Таким чином, будь-яких доказів допущення позивачем порушення ПДР відповідачем не представлено, а надані світлини не можна вважати належним доказом по справі.

Водночас, винесена постанова не занесена до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху. Інспектор з паркування не дотримався процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки не повідомив його про час та місце розгляду справи.

Отже, із урахуванням наведеного просить під час розгляду справи врахувати порушення прав апелянта при винесенні постанови, які виявилися у приписі порушення вимог знаків, яких він не порушував, порушення процедури притягнення до відповідальності, відсутності доказів, отриманих за допомогою сертифікованих приладів, порушення технічного регламенту при отриманні інформації, відсутність серійного номера і сертифіката Держспецзв`язку, відсутності єдиного онлайн реєстру порушень ПДР, порушення процедури притягнення до відповідальності, що у сукупності позбавило його права на захист, відсутність доказів, отриманих сертифікованим обладнанням, а також будь-яких порушень ПДР з його сторони.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача на підтримання поданої скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає до задоволення, з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЛВ № 3846 від 01.02.2019р., винесеної інспектором з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради Бациком В.В., о 14 год. 23 хв. 01.02.2019р., позивач ОСОБА_1 здійснив зупинку належного йому автомобіля марки «Skoda», модель «Octavia Tour», державний номерний знак НОМЕР_1 , в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена» по вул.Князя Романа, 1 у м.Львові, чим порушив вимоги п.8.4 «г», 33.3.34 ПДР.

На підставі наведеного, відповідачем визнано позивача винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. (а.с.7).

Фіксування порушення здійснювалося відеореєстратором моделі DMT1, про що вчинено відмітку в спірній постанові; також відповідачем долучено схему зони дії дорожнього знаку 3.34 на вул.Князя Романа у м.Львові (а.с.23), фотознімки з місця порушення ПДР (а.с.24-26).

Відповідність персонального мобільного відеореєстратора моделі DMT1 вимогам технічного регламенту радіообладнання і телекомунікаційного кінцевого (термінального) обладнання підтверджена декларацією про відповідність, виданою ТзОВ «НК ІТ-Проект» 06.04.2018р. (а.с.27).

Приймаючи рішення по справі та відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що факт вчинення порушення позивачем вимог вимоги п.8.4 «г», 33.3.34 ПДР доведено відповідачем належними доказами, через що позивача підставно визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КупАП, і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 225 грн.

Колегія суддів вважає наведені висновки такими, що відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства.

Згідно ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до п.8.4 ПДР, затв. постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001р., орожні знаки (додаток 1) поділяються на групи:

а) попереджувальні знаки. Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду;

б) знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги;

в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі;

г) наказові знаки. Показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження;

В зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено» забороняється зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Дія знаку 3.34 поширюється лише на той бік дороги, на якому вони встановлені.

Зона дії знаку 3.34 - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Факт здійснення позивачем о 14 год. 23 хв. 01.02.2019р. зупинки належного йому автомобіля марки «Skoda», модель «Octavia Tour», державний номерний знак НОМЕР_1 , в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена» по вул.Князя Романа, 1 у м.Львові, стверджується сукупністю зібраних по справі доказів.

Зокрема, наведена обставина зафіксована на фотознімках, які зроблені інспектором з паркування за допомогою технічного приладу - персонального мобільного відеореєстратора моделі DMT1, про що здійснено відмітку в спірній постанові відповідача.

Відповідно до місця встановлення знаку 3.34 до місця зупинки автомобіля позивача на вул.Князя Романа у м.Львові є відсутніми вулиці, які б перехрещували правий бік дороги, на якому була здійснена зупинка.

Із наданих відповідачем фотографій слідує, що автомобіль позивача припарковано праворуч на проїжджій частині у напрямку виїзду з вул.Князя Романа на Галицьку площу (біля пам`ятника Королю Данилу Галицькому).

Також під час розгляду справи відповідачем представлено додатковий доказ, який підтверджують факт порушення позивачем ПДР - схему зони дії дорожнього знаку 3.34 на вул.Князя Романа у м.Львові.

Належність таких доказів слідує з приписів ст.251 КУпАП, відповідно до яких доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Щодо показів технічних засобів, на які здійснювалась фотофіксація правопорушення колегія суддів враховує, що відеореєстратор моделі DMT1 за технічною специфікацією виробника «Shenzen Diamante Technology Co., Ltd», дає змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів. Вказаний прилад відповідає таким державним стандартам України: EN 50371:2006; EN 60950-1:2014; EN 301 489-1:2014; ETSI EN 301 489-3:2009; ІЕС61000- 4-2; 2008, а також міжнародному ETSI EN 300 440-2. Крім того, відеореєстратор має висновки та сертифікати дослідження, відповідає вимогам технічного регламенту радіообладнання та телекомунікаційного кінцевого (термінального) обладнання. Виходячи з наведеного, останній може використовуватись як належний доказ у справі, оскільки має функцію фото- і відеозапису, та є засобом фото- відеозапису.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Із змісту вказаної норми слідує, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому КУпАП порядку.

В розглядуваному випадку такі вимоги дотримані відповідачем; спірна постанова серії ЛВ № 3846 від 01.02.2019р. відповідає вимогам ст.283 КУпАП.

В частині доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), а також накладення стягнення при розгляді цих справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлюються ст.ст.279-1- 279-4 цього Кодексу.

Так, згідно з ст.279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу (ч.1).

Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) (ч.3).

Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (ч.5).

Аналіз фактичних обставин справи вказує на те, що в даному випадку відповідачем здійснено розгляд справи про порушення правил зупинки транспортного засобу, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), із урахуванням особливостей, визначених ст.279-1 КУпАП.

Зокрема, за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів був визначений позивач як власник автомобіля марки «Skoda», модель «Octavia Tour», державний номерний знак НОМЕР_1 ; фіксування порушення вимог дорожнього знаку відбувалося в режимі фотозйомки (відеозапису), а винесення спірної постанови здійснювалося без участі позивача.

Колегія суддів відхиляє твердження позивача про те, що порушення ПДР вчинені не ним, а іншою особою, яку він назвати відмовився із покликанням на ст.63 Конституції України, з наступних причин.

Відповідно до ч.1 ст.279-3 КУпАП відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили:

ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу;

особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Оскільки умови для застосування приписів ч.1 ст.279-3 КупАП в розглядуваному випадку є відсутніми, тому правових підстав для звільнення позивача від адміністративної відповідальності за вчинення розглядуваного правопорушення немає.

Покликання апелянта на невідповідність таблички, схожої на знак 3.34 ПДР, встановленим стандартам, встановлення знаку із значним порушенням; невнесення постанови до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, не спростовує факту вчинення позивачем порушення вимог дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», і не звільняє особу від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Також відсутність у технічного засобу, який був використаний інспектором з паркування, серійного номеру, не призводить до недійсності чи спотворення справжності здійсненої фіксації порушення ПДР. Під час вирішення спору не виникло будь-яких сумнівів у тому, що вказані фотографії зроблені інспектором з паркування під час допущення порушення ПДР; не здобуто доказів їх необ`єктивності чи недійсності під час судового розгляду справи.

Водночас, твердження апелянта щодо позбавлення його права на захист є голослівними, оскільки жодних обґрунтованих доводів щодо неможливості захисту своїх прав та інтересів, оскарження дій відповідача та винесеної постанови по справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не наведено.

Водночас, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи позивача, наведені в позовній заяві, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими доводи позивача відхилено.

Отже, за наведених обставин колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що о 14 год. 23 хв. 01.02.2019р., позивач ОСОБА_1 дійсно здійснив зупинку належного йому автомобіля марки «Skoda», модель «Octavia Tour», державний номерний знак НОМЕР_1 , в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена» по вул.Князя Романа, 1 у м.Львові, чим порушив вимоги п.8.4 «г», 33.3.34 ПДР.

На підставі наведеного, відповідачем підставно визнано позивача винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, і правомірно накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Таким чином, заявлений позов є безпідставним та необґрунтованим, через що не підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

За правилами ст.139 КАС України підстав для розподілу судових витрат у цій справі немає.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування судового рішення колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ч.3 ст.268, ст.ст.271, 272, 286, 310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 22.04.2019р. в адміністративній справі № 464/1117/19 залишити без задоволення, а вказане рішення суду - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді В. З. Улицький
С. М. Кузьмич
Дата складення повного судового рішення: 31.07.2019р.