Справа № 440/2000/19
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2019-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 серпня 2019 р.Справа № 440/2000/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Чалого І.С. , Перцової Т.С. ,

за участю: секретаря судового засідання - Ващук Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.06.2019 року (суддя Чеснокова А.О.; м. Полтава) по справі № 440/2000/19

за позовом ОСОБА_1

до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області
про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:
04.06.2019 ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (надалі ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області, відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 58971316 від 16.05.2019.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 31.05.2019 ним отримано копію постанови від 16.05.2019 про закінчення виконавчого провадження. Підставою для закінчення виконавчого провадження є рішення боржника від 25.01.2019, яке винесено за наслідками повторного розгляду заяви ОСОБА_1 від 08.06.2017 про призначення пенсії на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.08.2018. Водночас за твердженням позивача, рішення Полтавського об`єднаного УПФУ від 25.01.2019 № 22 не є належним доказом виконанням рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.08.2018 у справі № 816/2026/18 та не може бути підставою для закінчення виконавчого провадження.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.06.2019, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.06.2019 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач вказує, що державним виконавцем при прийнятті постанови про закінчення виконавчого провадження не проведено належним чином перевірку виконання боржником судового рішення, не з`ясовано всіх обставин належного виконання рішення суду по справі № 816/2026/18, а тому оскаржувана постанова прийнята всупереч закону, є протиправною та підлягає скасуванню. Зазначає, що судом першої інстанції не було враховано, що згідно виконавчого листа № 816/2026/18, виданого 19.11.2018, зобов`язано управління Пенсійного фонду повторно розглянути заяву позивача від 08.06.2017 про призначення/перерахунок пенсії за віком, не на власний розсуд, а з урахуванням висновків суду.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явились, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не визнана судом обов`язковою, колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 01.08.2018 у справі № 816/2026/18 позов ОСОБА_1 до Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання нечинним рішення, визнання протиправними дій, зобов`язання вичинити дії задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Полтавського об`єднаного УПФУ Полтавської області № 344 від 21.06.2017; зобов`язано Полтавське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.06.2017 про призначення/перерахунок пенсії за віком, з урахуванням висновків суду /а.с. 14-17/.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.08.2018 у справі № 816/2026/18 набрало законної сили 01.09.2018.

19.11.2018 Полтавським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі № 816/2026/18 /а.с. 38-39/.

23.04.2019 старшим державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 58971316 з примусового виконання виконавчого листа № 816/2026/18, виданого Полтавським окружним адміністративним судом 19.11.2018 /а.с. 13/.

14.05.2019 до ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області надійшло повідомлення від Полтавського об`єднаного УПФУ про закінчення ВП № 58971316, у зв`язку з виконанням рішення у справі № 816/2026/18 у добровільному порядку /а.с. 43/.

16.05.2019 старшим державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області, керуючись вимогами пункту 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону України "Про виконавче провадження", прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження.

Підставою для закінчення виконавчого провадження зазначено те, що згідно наданого повідомлення боржника від 07.05.2019 вих. 1123/13-13 та копії рішення від 25.01.2019 встановлено, що боржником повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 08.06.2017 про призначення пенсії на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.08.2018 /а.с. 11/.

31.05.2019 позивачем отримано постанову про закінчення виконавчого провадження /а.с. 12/.

Не погоджуючись із постановою про закінчення виконавчого провадження від 16.05.2019 позивач звернувся до суду із цим позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що державним виконавцем правомірно на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження від 16.05.2019 ВП № 58971316.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Положеннями частини другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404 VIII (далі-Закон №1404), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною 1 ст. 5 Закону № 1404 передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 18 Закону № 1404).

Згідно п. 1 ч. 2 статті 18 Закону № 1404, виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 3 ст. 18 Закону № 1404, передбачено право виконавця, зокрема, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Відповідно до ст. 63 Закону № 1404, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону №1404).

З системного аналізу вказаних норм, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що державний виконавець зобов`язаний здійснювати примусове виконання судових рішень у відповідності до встановленого цим рішенням способу та порядку, для виконання покладених на нього обов`язків виконавець проводить перевірку виконання рішень. Рішення про закінчення виконавчого провадження приймається виконавцем лише в разі фактичного виконання рішення в повному обсязі згідно з виконавчим документом.

Матеріали справи свідчать, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 01.08.2018 у справі № 816/2026/18, в частині якого видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження, зобов`язано Полтавське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.06.2017 про призначення/перерахунок пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.

Зі змісту вказаного судового рішення встановлено, що суд, за результатами дослідження наданих ОСОБА_1 до заяви від 08.06.2017 про призначення пенсії документів, а саме: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (категорія 2) серії НОМЕР_1 від 11.12.1993, архівної довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 06.02.2017 № 5/418/1-5, довідки військової частини від 24.11.1992 № 344, довідки Полтавського об`єднаного міського військового комісаріату від 17.05.2018 № 5/2196, дійшов висновку, що оскільки ОСОБА_1 має посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році від 14.12.1993 серія НОМЕР_1 (категорії 2), а надані ним довідки є належним доказом на підтвердження передбачених законом відомостей, які підтверджують період роботи, населений пункт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, Полтавське об`єднане УПФУ Полтавської області безпідставно відмовило у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до частини першої статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Таким чином, під час повторного розгляду заяви ОСОБА_1 від 08.06.2017 та доданих до неї документів Полтавське об`єднане управління ПФУ Полтавської області повинно було врахувати вищенаведені висновки суду, викладені у судовому рішенні по справі № 816/2026/18, а не лише повторно розглянути заяву.

Судом встановлено, що Полтавським об`єднаним УПФУ Полтавської області від 25.01.2019 № 22 на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.08.2018 у справі № 816/2026/18 повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 08.06.2017 та додані до неї документи та прийнято рішення, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у зв`язку з відсутністю підтвердженого в установленому порядку періоду роботи в зоні відчуження по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. /а.с. 18/

Копію зазначеного рішення разом із повідомленням від 07.05.2019 вих. № 1123/13-13 про виконання судового рішення у добровільному порядку направлено боржником державному виконавцю, що стало підставою для прийняття спірної постанови про закінчення виконавчого провадження.

На переконання позивача, рішення Полтавського об`єднаного УПФУ від 25.01.2019 № 22 не є належним доказом виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.08.2018 у справі № 816/2026/18 та не може бути підставою для закінчення виконавчого провадження, оскільки воно прийнято боржником без урахування висновків суду, викладених у рішенні Полтавського окружного адміністративного суду від 01.08.2018 у справі № 816/2026/18.

Колегія суддів з цього приводу зазначає, що дана обставина під час винесення оскаржуваної постанови державним виконавцем не перевірена та не встановлена. Приймаючи постанову про закінчення виконавчого провадження, державний виконавець не пересвідчився чи було враховано Полтавським об`єднаним УПФУ під час повторного розгляду заяви ОСОБА_1 та прийняття рішення від 25.01.2019 № 22 висновки суду, викладені у судовому рішенні по справі № 816/2026/18, на виконання кого видано виконавчий лист, та з урахуванням яких мало б бути прийнято рішення органом Пенсійного фонду.

З поданих державному виконавцю Полтавським об`єднаним УПФУ документів неможливо встановити повного фактичного виконання рішення суду. Наявність рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії від 25.01.2019 № 22 не свідчить про те, що під час його прийняття та розгляду документів позивача Полтавським об`єднаним УПФУ було враховано висновки суду, викладені у судовому рішенні, які зроблено судом за результатами дослідження поданих позивачем документів та обов`язок врахувати які під час повторного розгляду заяви було покладено на Полтавське ОУПФУ.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 58971316 від 16.05.2019 прийнято державним виконавцем передчасно, з порушенням вимог ст. 39 Закону № 1404, без перевірки чи виконано боржником рішення суду у повному обсязі та у спосіб, визначений судовим рішенням, з урахуванням висновків суду, а не лише повторно розглянуто заяву позивача та прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії з тих самих підстав, що і рішення № 344 від 21.06.2017, яке було визнано протиправним та скасовано рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 01.08.2018 у справі № 816/2026/18.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

У відповідності з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права, про які зазначено вище, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позову.

Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст. 242, 243, 250, 272, 287, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.06.2019 року по справі № 440/2000/19 скасувати.

Прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Ніколенка С.В. про закінчення виконавчого провадження ВП № 58971316 від 16.05.2019.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) І.С. Чалий Т.С. Перцова