Справа № 340/895/19
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

31 липня 2019 року м. Дніпросправа № 340/895/19
(суддя Кармазина Т.М. м. Кропивницький)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Панченко О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 травня 2019 року у справі №340/895/19 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування постанов,-

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області 04 квітня 2019 року звернулося до суду з позовом до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, згідно з яким, просить визнати протиправними та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 20.03.2019 ВП №58671206, в частині стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 16692 грн., та постанову про стягнення виконавчого збору від 20.03.2019 ВП №58671206.

Позов обґрунтовано тим, що судове рішення у справі №398/9769/13-а відповідачем виконано шляхом проведення ОСОБА_1 перерахунку пенсії. Зазначає про те, що невиконання судового рішення органами Пенсійного Фонду в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин, що підтверджено постановою Верховного Суду від 24.01.2018 по справах №К/9901/1598/18 та №405/3663/13-а. Також, позивач посилався на положення п.3 ч.5 ст.27 Закону України "Про виконавче провадження", згідно яких виконавчий збір не стягується, якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 травня 2019 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що доводи позивача про протиправність оскаржуваних постанов є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач оскаржив його до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що позивачем виконано рішення суду в добровільному порядку в межах покладених судом зобов`язань, з урахуванням повноважень, наданих чинним законодавством та до відкриття виконавчого провадження.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що 07 липня 2014 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області прийнято постанову по справі №398/9769/13-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Олександрії та Олександрійському районі про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, якою в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 липня 2014 року у справі №398/9769/13-а скасовано. Позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м.Олександрії та Олександрійському районі Кіровоградської області щодо нездійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 державної пенсії та додаткової пенсії як інваліду IІІ групи відповідно до ст.50 та ч.4 ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.01.2014 по 07.07.2014. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м.Олександрії та Олександрійському районі Кіровоградської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 державної пенсії як інваліду ІІІ групи відповідно до ч.4 ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 01.01.2014 до внесення змін до законодавства, що регулює дані виплати, з урахуванням раніше здійснених виплат. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м.Олександрії та Олександрійському районі Кіровоградської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 додаткової пенсії як інваліду ІІI групи відповідно до ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 01.01.2014 до внесення змін до законодавства, що регулює дані виплати, з урахуванням раніше здійснених виплат. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

02 грудня 2014 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області, на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.09.2014 по справі №398/9769/13-а, видано виконавчий лист (а.с.79-80).

19 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області із заявою про примусове виконання вищезазначеного виконавчого листа №398/9769/13-а, виданого 02.12.2014 (а.с.78).

20 березня 2019 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, розглянуто цю заяву, керуючись ст.ст.3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України "Про виконавче провадження" та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №398/9769/13-а, виданого 02.12.2014. Крім того, головним державним виконавцем постановлено стягнути з боржника - Управління Пенсійного фонду України в м.Олександрії виконавчий збір у розмірі 16692 грн. (а.с.83).

Також, 20 березня 2019 року головним державним виконавцем, на підставі ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.08.2018р., здійснено заміну боржника у виконавчому провадженні №58671206, а саме, Управління Пенсійного фонду України в м.Олександрії та Олександрійському районі Кіровоградської області, правонаступником якого було Олександрійське об`єднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області, його правонаступником Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (а.с.85-86).

Того ж дня головний державний виконавець, керуючись ст.ст.3, 27, 40 Закону України "Про виконавче провадження" виніс постанову про стягнення з боржника - Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області виконавчого збору у розмірі 16692,00 грн. (а.с.88).

Законність та обґрунтованість постанов відповідача щодо відкриття виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору у розмірі 16692,00 грн. є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскарженої постанови, виходить з наступного.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно з частиною першою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Відповідно до частини третьої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII, за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Відповідно до частини п`ятої статті 27 Закону №1404-VIII, виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

За частиною дев`ятою статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання, яке виконавець розпочинає на підставі виконавчого документа. Відтак, одночасно з відкриттям виконавчого провадження виконавець повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору 20 березня 2019 року.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується позивачем, виплата перерахованої суми пенсії на підставі судового рішення ОСОБА_1 на момент відкриття виконавчого провадження виплачена не була, а отже, на час винесення спірних постанов, рішення суду у повному обсязі виконано не було.

Відповідно до ч.4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

На підставі зазначеного вище колегія суддів приходить до висновку, що в цьому випадку передбачених Законом підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження на час винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження не встановлено та відповідач не мав.

На час винесення оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження відомості про повне виконання боржником рішення суду в добровільному порядку у державного виконавця були відсутні. Стягнення виконавчого збору при відкритті виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця.

Враховуючи, що у встановлений законом строк для добровільного виконання рішення, підтвердження повного його виконання позивачем не надано, державним виконавцем правомірно стягнуто виконавчий збір.

При цьому, колегія суддів враховує, що постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року №649 затверджений механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Так, у Порядку від 22.08.2018 року №649 терміни вживаються в такому значенні: боржник - орган Пенсійного фонду України, визначений судом боржником у виконанні судового рішення; стягувач - фізична особа, на користь якої винесено рішення; рішення - рішення суду, що набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», на виконання яких стягувачу нараховано пенсію, що фінансується за рахунок коштів державного бюджету та залишається невиплаченою, або рішення суду про стягнення коштів.

Відповідно до п. п. 5, 6 Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року №649, для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.

Згідно із п.п. 8, 9, 10 Порядку від 22.08.2018 року №649 комісія приймає одне з таких рішень: про наявність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку; про відсутність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку.

У разі відсутності підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку, у п`ятиденний строк комісія повідомляє боржнику про прийняте рішення, зазначивши при цьому причини відмови.

У разі потреби комісія може прийняти рішення про повернення матеріалів боржнику на доопрацювання.

Рішення оформляються протоколом, у якому за наявності підстав зазначаються пропозиції щодо перерахунку коштів на рахунок боржника. Протокол підписується всіма членами комісії і подається Голові правління Пенсійного фонду України, який не пізніше трьох робочих днів приймає рішення про виділення коштів.

Виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.

Відповідно до п. 11 Порядку від 22.08.2018 року №649 боржник у триденний строк повідомляє стягувачу про виділення коштів та не пізніше десяти робочих днів з дня надходження коштів у межах встановленого Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоду виплати пенсії зобов`язаний здійснити виплату стягувачу суми, що підлягає виплаті, у порядку, встановленому статтею 47 зазначеного Закону.

В силу ч. 1 ст. 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» від 27.02.2014 року №794-VII акти Кабінету Міністрів України (постанови і розпорядження) є обов`язковими для виконання.

Аналізуючи наведені правила, колегія суддів зазначає, що постанова Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року №649 не змінює регулювання правовідносин з приводу перерахунку пенсій, а лише визначає порядок виплати вже перерахованих пенсій.

Водночас, дотримання боржником правил вказаного акта центрального органу виконавчої влади, не може свідчити про фактичне виконання судового рішення, у тому числі, до відкриття виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення.

Враховуючи те, що при відкритті виконавчого провадження державний виконавець зобов`язаний вирішити питання про стягнення з боржника виконавчого збору, а також те, що до відкриття виконавчого провадження боржником судове рішення в повному обсязі виконано не було, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

При цьому, слід зазначити про безпідставність посилань позивача на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 24.01.2018 по справах №К/9901/1598/18 та №405/3663/13-а, оскільки предметом спору за результатами якого було прийнято цю постанову була постанова державного виконавця про накладення штрафу за невиконання судового рішення без поважних причин, в той час, як предметом спору у справі, що розглядається є постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору.

Помилковими є і доводи позивача про виконання судового рішення в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", оскільки Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» розповсюджується на відносини щодо виконання рішень суду, які стосуються виключно стягнення коштів з боржника державного органу, а виконання цих рішень покладено лише на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. В цьому випадку, дія цього Закону не розповсюджується на позивача-боржника, оскільки за рішенням суду позивач повинен вчинити певні дії, а не сплатити суму.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області - залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 травня 2019 року у справі №340/895/19 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 31 липня2019 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко