Справа № 200/7349/19-а
Суддя: Логойда Т.В.
Дата ухвалення: 2019-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2019 р. Справа№200/7349/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Логойди Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження (за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування вимоги,

в с т а н о в и в:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому зазначав, зокрема, що з 09.08.2008 року по 08.02.2019 року був зареєстрований фізичною особою-підприємцем, але підприємницьку діяльність не здійснював, не подавав звітності та не сплачував єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

На початку лютого 2019 року від Головного управляння ДФС у Донецькій області отримав повідомлення про необхідність подати до 09.02.2019 року декларацію про майновий стан та звіт з єдиного внеску за 2018 рік.

05.03.2019 року отримав вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 08.02.2019 року № Ф-412756-46 на суму 18276,72 грн.

З вимогою не погоджувався, посилаючись (з урахуванням заяви про доповнення підстав позову) на те, що:

- крім цієї вимоги інших вимог протягом травня 2017 року - лютого 2019 років відповідач у строки, визначені абз. 1 ч. 4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та абз. 7 і 9 п. 3 розд. VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року № 449, йому не надсилав, чим, на його думку, допустив бездіяльність;

- оскаржена вимога винесена з порушенням вказаних строків і надіслана рекомендованим поштовим відправленням № 693 без повідомлення про вручення поштового відправлення;

- оскаржена вимога винесена з порушенням вимог ч. 2 та 3 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

У зв`язку з наведеним позивач просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управляння ДФС у Донецькій області щодо не надсилання йому вимог про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску протягом 2017, 2018 та 2019 років у строки, визначені абз. 1 ч. 4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та абз. 7 і 9 п. 3 розд. VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року № 449;

- визнати протиправними дії Головного управляння ДФС у Донецькій області щодо надіслання йому вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 08.02.2019 року № Ф-412756-46 на суму 18 276,72 грн. після збігу цього строку;

- визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управляння ДФС у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 08.02.2019 року № Ф-412756-46 на суму 18 276,72 грн.

Відповідач подав відзив на позовну заяву та додаткові пояснення, в яких зазначав, перед оскарженою вимогою щодо позивача в інформаційній системі контролюючого органу була сформована вимога від 07.11.2018 №Ф-412756-46 на суму 15819,54 грн., проте платнику податків вона не надсилалася.

Контролюючим органом щодо позивача складена оскаржена вимога про сплату боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 08.02.2019 №Ф-412756-46 на суму 18276,72 грн., яка оформлена та надіслана платнику.

Оскаржена вимога про сплату боргу від 08.02.2019 №Ф-412756-46 прийнята на підставі облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів, відповідно до яких заборгованість позивача станом на 31.01.2019 року становила 18276,72 грн.

Борг, що зазначений у вказаній вимозі контролюючим органом нарахований відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме: у 2017 році мінімальна сума єдиного внеску для фізичних осіб-підприємців, у тому числі які обрали спрощену систему оподаткування, становила 704 грн. (3200х22%) або 2112 грн. у квартал та 8448 грн. за рік; у 2018 році мінімальна сума єдиного внеску для фізичних осіб-підприємців, у тому числі які обрали спрощену систему оподаткування становила 819 грн. (3723х22%) або 2457 грн. у квартал та 9828 грн. за рік.

Вважав, що вимога відповідає вимогам законодавства і винесена в межах повноважень, що надані органу доходів і зборів.

Щодо строків прийняття вимоги, то Верховний Суд у постанові від 04.09.2018 року в справі №817/1061/17 зазначив, що прийняття контролюючим органом вимоги про сплату боргу (недоїмки) з порушенням строку, визначеного Інструкцією, не звільняє платника податку від обов`язку сплатити борг з єдиного внеску та штрафних санкцій, застосованих на його несплату. Недоліки оформлення, порядку прийняття вимоги не можуть бути підставою для її скасування за умови, якщо платником вчинено порушення вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган.

Просив в задоволенні позову відмовити.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 09.08.2007 року по 08.02.2019 року був зареєстрований фізичною особою-підприємцем (08.02.2019 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис № 2016684 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем); був платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, який перебуває на обліку в Маріупольському управлінні Головного управління ДФС в Донецькій області (Кальміуський р-н м. Маріуполя Донецької обл.)).

Протягом часу коли позивач був зареєстрований фізичною особою-підприємцем дохід (прибуток) він не отримував, звітностей не подавав та єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не сплачував, що сторонами визнається.

Головним управлінням ДФС у Донецькій області вказаному платнику надіслано вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 08.02.2019 року № Ф-412756-46 на суму недоїмки 18276,72 грн., яка, як зазначено у вимозі, нарахована на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

Вимога прийнята щодо періодів з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року - в сумі 8448 грн. та з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року - в сумі 9828,72 грн. (загалом - 18276,72 грн.) та надіслана на адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Вказану вимогу позивач оскаржив в адміністративному порядку.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 15.04.2019 року №17777/6/99-99-11-05-02-25 скаргу на вказану вимогу залишено без задоволення, а вимогу - без змін.

Інші вимоги, як зазначив відповідач, позивачу не надсилалися.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», яка визначає платників єдиного внеску, платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з ч. 2 ст. 6 вказаного Закону платник єдиного внеску, зокрема, зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 вказаного Закону для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 51 частини першої статті 4 цього Закону, - єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Абзацом 3 ч. 8 та ч. 12 ст. 9 вказаного Закону визначено, що платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 51 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.

При нарахуванні заробітної плати (доходів) фізичним особам з джерел не за основним місцем роботи ставка єдиного внеску, встановлена цією частиною, застосовується до визначеної бази нарахування незалежно від її розміру.

Згідно з абз. 5 ч. 8 ст. 9 вказаного Закону періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» мінімальна заробітна плата встановлена в розмірі 3200 грн. Відповідно, мінімальний розмір єдиного внеску на місяць протягом 2017 року становив 704 грн. (3200 грн. х 22 % = 704 грн.), що щоквартально становило 2112 грн. та загалом за 2017 рік - 8448 грн. (704 грн. х 12 міс. = 8448 грн.).

Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» мінімальна заробітна плата встановлена в розмірі 3723 грн. Відповідно, мінімальний розмір єдиного внеску на місяць протягом 2018 року становив 819,06 грн. (3723 грн. х 22 % = 819,06 грн.), що щоквартально становило 2457,18 грн. та загалом за 2018 рік - 9828,72 грн. (819,06 грн. х 12 міс. = 9828,72 грн.).

З огляду на наведене загальна сума зобов`язань позивача як платника єдиного внеску за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року складала 18276,72 грн.

На вказану суму недоїмки, яка сформована на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу платника єдиного внеску, позивачу правомірно надіслано відповідну вимогу в порядку та розмірах, що відповідали вимогам законодавства.

З позову вбачається, що позивач погоджується з сумою недоїмки з єдиного внеску, яка відображена в оскарженій вимозі.

Частиною 2 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Згідно з ч. 3 ст. 9 Закону обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Згідно з ч. 4 ст. 8 вказаного Закону порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до абз. 1 ч. 4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року № 449.

Пунктом 1 розд. VI Інструкції визначено, що до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

Відповідно до абз. 2 та 3 п. 2 розд. VI Інструкції у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Абзацом 11 п. 3 розд. VI Інструкції визначено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Згідно з абз. 6 п. 3 розд. VI Інструкції орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.

Відповідно до абз. 9 п. 4 розд. VI Інструкції вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається належним чином надісланою (врученою), якщо вона надіслана на адресу (місцезнаходження юридичної особи або його відокремленого підрозділу, місце проживання або останнього відомого місця перебування фізичної особи) платника єдиного внеску рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику єдиного внеску або його законному чи уповноваженому представникові.

Згідно з абз. 14 та 15 п. 4 розд. VI Інструкції у разі якщо неможливо надіслати (вручити) платнику єдиного внеску вимогу про сплату боргу (недоїмки) поштою у зв`язку з відсутністю його за місцезнаходженням (місцем проживання) (відсутністю службових (посадових) осіб платника єдиного внеску за його місцезнаходженням), відмовою платника єдиного внеску або службових (посадових) осіб платника прийняти вимогу, поверненням поштового відправлення у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання або з інших причин, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення, вимога вважається надісланою (врученою) платнику єдиного внеску у день, зазначений поштовою службою у повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Після надсилання (вручення) вимоги про сплату боргу (недоїмки) платнику корінець такої вимоги з відміткою про вручення підшивається до справи платника.

Надсилаючи позивачу оскаржену податкову вимогу суб`єкт владних повноважень діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством і не порушив права позивача.

При цьому відповідачем не вчинено бездіяльності або неправомірних дій щодо позивача як платника єдиного внеску, як помилково вважав позивач,оскільки строки, для надіслання вимог про сплату боргу (недоїмки), що визначені абз. 7 та 9 п. 3 розд. VI Інструкції («протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій)»), на яку посилався позивач, підлягають застосуванню щодо платників єдиного внеску, які зобов`язані щомісячно сплачувати такий внесок, а не щоквартально, як позивач.

Крім того, прийняття контролюючим органом вимоги про сплату боргу (недоїмки) з порушенням строків не звільняє платника податку від обов`язку сплатити борг з єдиного внеску та штрафних санкцій, застосованих за його несплату.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 04.09.2018 року в справі №817/1061/17.

Отже, недоліки оформлення, порядку прийняття вимоги, в тому числі порушення строків її прийняття або строків направлення не можуть бути підставами для її скасування за умови, якщо платником вчинено порушення вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган.

З огляду на наведене правові підстави для задоволення позову із зазначених в ньому підстав відсутні.

Керуючись статтями 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Донецькій області (87526, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. 130-ї Таганрозької дивізії, 114, ) про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування вимоги відмовити.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення судом складено 01 серпня 2019 року.

Суддя Т.В. Логойда