Справа № 357/3540/19
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 357/3540/19 Суддя (судді) першої інстанції: Ярмола О.Я.
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Закарпатської митниці Державної фіскальної служби на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними дій та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову по справі про порушення митних правил № 5666/30500/18 від 06.03.2019, винесену Закарпатської митницею ДФС, якою позивача визнано винним у вчинення правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, а саме 92 015, 88 грн.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 квітня 2019 року адміністративний позов задоволено, при цьому, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, оскільки склад даного правопорушення передбачає, з-поміж іншого, те що особа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути від сплати митних платежів. Об`єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке встановлено статтею 485 МК України, полягає у поданні неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу ДФС документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не вжито заходів щодо з`ясування всіх обставин у справі. Як вважає митний орган, неправильна класифікація позивачем товару за кодом згідно Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД), яка зазначена в декларації, направлена на заниження митних платежів, що створює склад правопорушення. Отже, позивач вчинив дії, спрямовані на неправомірне зменшення розміру митних платежів. Також апелянт наголошує на безпідставності висновку суду щодо порушення процедури розгляду митним органом справи про адміністративне правопорушення.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції установлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 як декларантом ТОВ «Ембарго Компані» до митного контролю та оформлення Закарпатській митниці ДФС, шляхом електронного декларування, була подана митна декларація типу ІМ40ДЕ від 28.10.2018 № UA305160/2018/031178 та пакет товаросупровідних документів на товар «Кабель електричний в ізоляції з поліетилену, вогнестійкий, безгалогеновий, одножильний, з мідним лудженим провідником, призначений для фотоелектричних систем» для ТОВ «Альфа-Генерація» за кодом УКТ ЗЕД (ставка ввізного мита 7,0%, пільгова - 1,8%, ПДВ - 20%) із заявленою митною вартістю 3 651 424, 54 грн Згідно із заявленим кодом УКТ ЗЕД сплаті підлягали митні платежі в сумі 809 155, 68 грн, в тому числі ввізне мито - 65 725, 64 грн., ПДВ - 743 430, 04 грн.

В ході здійснення митного контролю 28.10.2018 відповідачем було проведено митний огляд заявленого товару та відібрано проби і зразки для проведення лабораторних досліджень. Товар же за тимчасовою митною декларацією типу ІМ40ТН № UA305160/2018/031181 було випущено у вільний обіг.

За результатами вказаної перевірки було встановлено та зафіксовано у Рішенні відповідача про визначення коду товару № KT-UA30500-0010-2018 від 29.11.2018, складеному на підставі експертного висновку управління експертиз та досліджень хімічної та промислової продукції Департаменту податкових та митних експертиз ДФС 2-0432 від 19.11.2018 що, фактично, переміщений товар підлягає класифікації у товарній підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД (ставка ввізного мита 10,0%, пільгова - 2,5%, ПДВ - 20%). Отже, відповідачем була визначена інша сума платежів. Зокрема, загальна сума платежів, необхідних до сплати за митною декларацією від 18.10.2018 UA305160/2018/031181, становить 839 827, 64 грн, в тому числі, ввізне мито - 91 285, 61 грн., ПДВ - 748 542, 03 грн.

Отже, посадовою особою відповідача зроблено висновок, що внаслідок невірної класифікації імпортованого товару позивачем, як декларантом, було занижено ці платежі на суму 30 671, 96 грн., в тому числі ввізне мито - 25 559, 97 грн., ПДВ - 5 111, 99 грн.

У зв`язку з зазначеним, позивачем було направлено відповідачу лист-пояснення № 05/12/18 від 05.12.2018, де позивач визнав помилковість визначення УКТ ЗЕД замість при декларуванні товару за вказаною вище митною декларацією. Також позивач повідомив про намір в 45-тиденний строк подати додаткові митні декларації ІМ40ДТ в порядку статті 265 Митного кодексу України.

В подальшому, 07 грудня 2018 року ТОВ «Ембарго Компані» перераховані кошти на рахунок Закарпатської митниці ДФС у розмірі 80 000, 00 грн та 08 грудня 2018 року оформлено митну декларацію ІМ40ДТ UA305160/2018/036007 із вірним визначенням коду товару.

Разом з тим, 06 грудня 2018 року відповідачем було складено протокол про порушення митних правил № 5666/30500/18, який скеровано позивачеві та отримано ним 14 грудня 2018 року.

Листом від 10.01.2019 № 07-70-20-20/286 відповідач повідомив позивача про здійснення провадження у справі про порушення митних правил відносно нього за ознаками правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України. Наведений лист скеровано ТОВ «Ембарго Компані» та вручений за довіреністю 14.01.2019.

Додатково, листом від 30.01.2019 № 07-70-20-20/1222 митний орган сповістив позивача про перенесення розгляду його справи на 10:00 19.02.2019, який скеровано позивачеві та отриманий ним 15.02.2019.

Вимогою від 07.02.2019 № 07-70-20-20/1456 про подання документів Закарпатська митниця ДФС просила позивача надати посадову інструкцію, що визначає права та обов`язки позивача як декларанта ТОВ «Ембарго Компані»; наказ про призначення на посаду та копії сторінок паспорта громадянина України.

У відповідь позивачем надано пояснення про те, що він звільнений з підприємства 30.12.2018, у зв`язку із чим не може надати запитувані документи окрім сторінок паспорта.

В подальшому, в межах наданих повноважень щодо збору інформації, необхідної для розгляду справи про порушення митних правил, відповідачем подано запит заступнику начальника Київської митниці ДФС щодо позивача, у відповідь на який отримано інформацію, згідно з якою 25.01.2019 Солом`янським районним судом м. Києва винесено постанову у відношенні ОСОБА_1 у справі про порушення митних правих, передбаченого статтею 483 МК України, та накладено штраф.

19.02.2019 листом № 07-70-20-20/2294 митний орган повідомив позивача про перенесення розгляду його справи на 10:00 06.03.2019. Вказаний лист позивач отримав 25.02.2019, проте на розгляд справи не з`явився.

06.03.2019 відповідачем винесено постанову в справі про порушення митних правил № 5666/30500/18, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що дорівнює 92 015, 88 грн.

Позивач, вважаючи постанову про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення протиправною, звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів суду, що діяв правомірно, з чим погоджується і колегія суддів з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до ч. 8 ст. 264 МК України з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Відповідно до ст. 266 МК України декларант зобов`язаний: 1) здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; 2) на вимогу митного органу пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; 3) надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; 4) у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу Х цього Кодексу; 5) у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.

Статтею 485 МК України передбачено відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Так, згідно ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

За змістом ч. 1 ст. 9 та ст. 10 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Аналізуючи наведені норми, можна зробити висновок, що статтею 485 МК України передбачено наявність спеціальної протиправної мети - неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, що свідчить про те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини.

Віднесення товарів до класифікаційних групувань, зазначених в УКТЗЕД, згідно МК України здійснюється митними органами з метою встановлення достовірних відомостей про товари та їх відповідності опису класифікаційних групувань УКТЗЕД.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 69 Митного кодексу України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТЗЕД. Митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТЗЕД.

Згідно ч.ч. 5, 6 ст. 69 Митного кодексу України під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв`язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються митними органами виключно у разі, якщо прийняте митним органом рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

Слід звернути увагу на те, що декларування товару позивачем здійснювалось у відповідності до вимог ст. ст. 257, 264 Митного кодексу України, на підставі наявної у товаросупровідних документах інформації про товар.

Виходячи з аналізу наведених вище правових норм, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що подальша зміна Митницею коду класифікації товару для митних цілей, з урахуванням рішення KT-UA30500-0010-2018 від 29.11.2018, та донарахування у зв`язку з цим грошових зобов`язань з ввізного мита та податку на додану вартість, які були сплачені ТОВ «Альфа-Генерація», можуть бути підставою для накладення на позивача адміністративних стягнень виключно у випадках, якщо такі рішення були прийняті на підставі поданих підприємством недостовірних документів, недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання підприємством всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначених рішень, що суттєво вплинуло на характер цих рішень, яких при розгляді даної справи встановлено не було.

Зокрема, як свідчать матеріали справи, декларування ОСОБА_1 коду УКТ ЗЕД 85444995 було здійснено на підставі відомостей, що містились у товаросупровідних та комерційних документах, наданих відправниками - Підприємством «ELETTRO BRESCIA SPA», при цьому автентичність зазначених документів Митницею не була спростована.

Відповідно до Інструкції про порядок заповнення митних декларації на бланку єдиного адміністративного документу, затвердженої наказом Міністерства фінансів України 30 травня 2012 року № 651, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 серпня 2012 року за № 1372/21684, декларант зобов`язаний заявити точні відомості про товар у митній декларації. Тобто, декларант зобов`язаний заявити точні відомості про товари, які мають містити достатній перелік інформації для їх розпізнання та однозначного віднесення до коду згідно з УКТЗЕД у кількості знаків, визначеній правилами заповнення графи 33 МД для відповідного митного режиму та особливостей переміщення, згідно з основними правилами інтерпретації УКТЗЕД.

При цьому, орган доходів і зборів зобов`язаний здійснювати перевірку правильності класифікації товарів згідно УКТЗЕД та у разі виявлення порушень правил класифікації товарів має право самостійно класифікувати заявлені товари і його рішення з даних питань є обов`язковим для митних цілей. Само по собі порушення правил класифікації товарів не є самостійним складом адміністративного правопорушення, тобто не є окремим видом порушення митних правил, за які встановлена адміністративна відповідальність.

Разом з тим, відповідно до диспозиції ст. 485 Митного кодексу України передбачена відповідальність саме за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД, а не безпосередньо за неправильне визначення такого коду.

Як свідчать матеріали справи, неправильне визначення позивачем коду товару згідно з УКТЗЕД відбулось у складному випадку класифікації товарів, оскільки потребувало додаткової інформації та спеціальних технічних знань, що вбачається виходячи із проведення лабораторних досліджень з метою перевірки правильності класифікації заявленого товару.

Таким чином, сам факт помилки у визначенні коду за УКТЗЕД без зазначення неправдивих відомостей, необхідних для визначення цього коду, не може бути безумовним доказом вчинення правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.

Окремо слід зауважити, що 08 грудня 2018 року на підставі рішення про визначення коду товару від 29 листопада 2018 року, позивач подав нову декларацію ІМ40ДТ №305160/2018/036007, згідно з якою здійснив декларування товару за кодом УКТЗЕД 85446010 зі ставкою мита 10%. Митна декларацію була прийнята посадовою особою ДФС та ТОВ «Альфа-Генерація» здійснило сплату всіх митних платежів за даною МД і даний товар був розмитнений і випущений у вільний обіг. Ця обставина підтверджує відсутність умислу у діях позивача уникнути сплати митних платежів, оскільки позивачем своєчасно та без зволікань усунуто виявлені митним органом недоліки в наданій для розмитнення товару інформації.

У висновках Державної митної служби України, викладених у листах № 11/1.20/2838-ЕП від 31 березня 2009 року та № 20/4-11/06037-ЕП від 21 вересня 2011 року, зазначається, що часто митницями не враховується, що сам по собі факт зазначення у ВМД невірного коду товару за УКТЗЕТ і коригування розміру нарахованих митних платежів не може бути підставою для складання протоколу про порушення митних правил; висновок про виявлення факту порушення митних правил повинен робитися виключно за умови достатності даних, що вказують на наявність складу правопорушення, елементом якого є вина суб`єкта»; обставинами, які свідчать про наявність чи відсутність вини правопорушника, є, крім іншого, ступінь складності і однозначності класифікації товару; у разі, коли після неодноразових митних оформлень товару із встановленим певним кодом за УКТЗЕД, під час чергового митного оформлення того ж самого товару, виноситься рішення про визначення іншого коду, питання про наявність вини в діях декларанта може розглядатись тільки в залежності від висновків службового розслідування щодо вини посадових осіб митного органу у невірній класифікації товару, допущеній у попередніх або новій ситуаціях.

Отже, порушення декларантом правил класифікації товарів (невірне визначення коду УКТЗЕД під час декларування) при наявності складного випадку класифікації та наданні ним достовірних документів, достовірної та повної інформації щодо переміщуваного товару не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, та не вважається порушенням митних правил.

Наведене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним в постанові від 09 квітня 2019 року в справі № 712/9288/17.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність прийнятої постанови в справі про порушення митних правил № 5666/30500/18 від 06.03.2019.

Стосовно процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, судова колегія зазначає таке.

Згідно ст. 525 МК України справа про порушення митних правил розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання посадовою особою органу доходів і зборів або судом (суддею) матеріалів, необхідних для вирішення справи.

Відповідно до ст. 526 МК України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.

Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Матеріалами справи підтверджено, що 06.12.2018 відносно ОСОБА_1 складено протокол про порушення митних правил № 5666/30500/18 за ст. 485 МК України.

Другий примірник протоколу про порушення митних правил було направлено позивачеві листом від 06.12.2018 № 07-70-20-20/18458.

Відповідно до рекомендованого повідомлення № 468, вищезазначений лист разом з протоколом про порушення митних правил було отримано ОСОБА_1 особисто.

В подальшому розгляд справи неодноразово переносився, про що позивач заздалегідь повідомлявся. 11.02.2019 позивачем надані пояснення, тобто він був обізнаний про наявність справи про адміністративне правопорушення.

06.03.2019 було винесено спірну постанову, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Таким чином, слушними є доводи заявника апеляційної скарги на дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення. Колегія суддів зазначає, що матеріалами справи підтверджено, що відповідачем дотримано порядок та строки розгляду справи про порушення митних правил.

Позаяк суд першої інстанції дійшов помилкового висновку в цій частині, проте, ці обставини не є вирішальними, оскільки, як встановлено і судом першої інстанції і під час апеляційного провадження, постанова Закарпатської митниці ДФС в справі про порушення митних правил № 5666/30500/18 від 06.03.2019 є такою, що не відповідає критеріям, визначеним у ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема прийнята не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, та без урахування всіх обставин.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, проте, з помилковим застосуванням норм матеріального права в частині, тому оскаржуване рішення підлягає зміні щодо частини мотивів його прийняття.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України неправильне застосування норм матеріального права є підставою для зміни судового рішення.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 286, 308, 310, 315, 316,317, 321, 322 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Закарпатської митниці Державної фіскальної служби - задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 квітня 2019 року - частково змінити в мотивувальній частині, а в решті - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Карпушова

А.Г. Степанюк