Справа № 200/4463/19-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 року справа №200/4463/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів: судді-доповідача Ястребової Л.В., суддів Компанієць І.Д., Казначеєва Е.Г., розглянув у порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Національної поліції в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 травня 2019 року (повний текст складено 10 травня 2018 року, головуючий у 1 інстанції Смагар С.В.) у справі № 200/4463/19-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

25 березня 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі - відповідач), в якому просив визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо виплати заниженої суми одноразової грошової допомоги при звільненні; визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо не виплати компенсації за невикористані дні щорічної відпустки; зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області виплатити не донараховану одноразову грошову допомогу при звільненні у повному обсязі в розмірі 42154,77 грн.; зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області виплатити компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки в розмірі 43347,10 грн.; зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області виплатити середній заробіток за весь час затримки повного розрахунку при звільненні за період з 10 січня 2019 року по день винесення рішення по справі з розрахунку середньоденної заробітної плати - 555,26 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 травня 2018 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації за невикористані дні щорічної відпустки. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Донецькій області на користь ОСОБА_1 компенсацію за 24 дні невикористаної відпустки за 2017 рік у сумі 6166,53 грн. та за 39 днів невикористаної відпустки у 2018 році у сумі 10020,61 грн. В іншій частині позовних вимог у задоволенні відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач та відповідач оскаржили його в апеляційному порядку. Вважають, що оскаржуване рішення є таким, що прийнято з неповними дослідженням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального та процесуального права.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що суд, відмовляючи у задоволенні позову, не врахував, що в день звільнення, 09.01.2019, йому не було виплачено всіх сум, що належать: одноразову грошову допомогу при звільненні, заробітну плату за січень 2019 року та компенсацію за всі невикористані дні щорічної відпустки, як не було письмово повідомлено про нараховані суми, належні при звільненні. Лише 29.01.2019 на його особистий рахунок було зараховано суми у розмірі 26573,88 грн., одноразову допомогу при звільненні та 2397,79 грн. як грошове утримання за січень 2019 року. Звертає увагу суду, що суд першої інстанції не врахував, що позов і є незгодою та оскарження розміру встановленої премії та розміру одноразової грошової допомоги при звільненні; позивача ніхто не ознайомлював з наказом про встановлення розміру премії за січень 2019 року; рапорт про звільнення за власним бажанням, поданий 10.12.2018, був зареєстрований відповідачем лише 26.12.2018, наказ про звільнення 09.01.2019, видано 02.01.2019; наказ від 25.01.2019 № 207 про встановлення премії в січні у розмірі 14,91 % видано через 16 днів після звільнення та прямо вплинув на розмір грошової допомоги при звільненні. Також, вважає, що суд при задоволенні позову про стягнення компенсації за невикористані дні щорічної відпустки помилково погодився з розрахунком відповідача, відповідно до якого розрахунок проведений не з фактично отриманого ним грошового забезпечення за листопад-грудень 2018 року, а з штучно розрахованої суми відповідачем 7708,16, яку позивач не отримував у якості грошового забезпечення. Просить скасувати рішення, прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач обґрунтував апеляційну скаргу наступним. Посилаючись на Закон України «Про Національну поліцію» та Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС України із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016 №20, наголошує на тому, що позивач звільнився 09.01.2019, у зв`язку з чим права на грошову компенсацію за її невикористання у році звільнення зі служби позивач не набув. Просить скасувати рішення в частині задоволення позовних вимог, винести постанову якою у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Під час апеляційного розгляду позивач підтримав доводи своєї апеляційної скарги та заперечував проти доводів апеляційної скарги відповідача. Представник відповідача підтримав доводи Головного управління Національної поліції в Донецькій області та просив її задовольнити, проти доводів апеляційної скарги позивача заперечував.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України).

Заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів встановила наступне.

Позивач з 2004 року проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015 в Національній поліції, перед звільненням обіймав посаду слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Донецькій області, спеціальне звання - капітан.

Наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 2 січня 2019 року № 1 о/с «По особовому складу» відповідно до пункту 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» позивача звільнено зі служби із займаної посади за власним бажанням з 9 січня 2019 року. Вислуга років на 9 січня 2019 року у календарному обчисленні та для виплати одноразової грошової допомоги склала 14 років 04 місяці та 25 днів. Підстава: рапорт ОСОБА_1 від 26.12.2018 (а.с. 24).

7 лютого 2019 року позивач звернувся на адресу відповідача із письмовою заявою, в якій просив повідомити про суму виплат, передбачених законом при звільненні та надати відомості про суму одноразової грошової допомоги при звільненні із зазначенням порядку нарахування такої суми. Просив надати відомості про нарахування йому заробітної плати за 2018 рік із зазначенням грошових сум за кожен місяць окремо та зазначенням видів виплат (посадовий оклад, доплати за звання, вислугу років, розмір премії, тощо). 26 лютого 2019 року позивач повторно звернувся до відповідача з аналогічною заявою (а.с. 25, 27).

Листом від 19 лютого 2019 року вих. № 25р/26/01-2019 відповідач повідомив позивача про результати розгляду вищезазначеної заяви та поінформував позивача, що до спірних правовідносин не застосовуються норми КЗпП України, оскільки вони регулюються спеціальним законодавством, відповідно до якого нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер та премій, установлених на день звільнення. Також, у зазначеному листі відповідачем було наведено розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні: посадовий оклад 2500 грн. + оклад за спеціальне звання 1800 грн. + надбавка за вислугу років (30%) 1290 грн. + надбавка а специфічні умови проходження служби (20%) 1118 грн. + премія (14,91%) 1000 грн. 16 коп. = 7708 грн. 16 коп. * 25% * 14 років вислуги = 26978 грн. 56 коп. з відрахуванням обов`язкових податків і зборів на особистий рахунок позивача, відкритий в АТ «Ощадбанк» було зараховано 26573 грн. 88 коп. згідно платіжного доручення від 29 січня 2019 року № 146 (а.с. 29-30).

В матеріалах справи наявна довідка від 11 квітня 2019 року № 268 про грошове забезпечення ОСОБА_1 , відповідно до якої середньомісячний розмір грошового забезпечення позивача за період листопад-грудень 2018 року складає 16267 грн. 57 коп., середньоденний - 533 грн. 36 коп. (а.с. 65).

Крім того, судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 25 січня 2019 року № 207 позивачу в січні 2019 року встановлено премію в розмірі 14,91% (довідка від 11 квітня 2019 року № 267) (а.с. 66).

Відповідно до довідки від 2 травня 2019 року № 295/1 про грошове забезпечення ОСОБА_1 за останні 2 календарні місяці роботи: за грудень 2018 року (31 доба) позивачеві нараховано грошове забезпечення у сумі 19752 грн. 38 коп., за січень 2019 року (31 доба, з яких фактично відпрацьовано - 9) у сумі 7708 грн. 16 коп. та наведено умовний розрахунок грошової компенсації за невикористану відпустку, а саме: 2017 рік: 7708 грн. 16 коп./30*24 дні = 6166 грн. 53 коп.; 2018 рік: 7708 грн. 16 коп./30* 39 днів = 10020 грн. 61 коп. (а.с. 77).

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Поліцейським виплата одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених частинами першою та другою цієї статті, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких вони працювали.

Відповідно до статті 94 Закону України "Про Національну поліцію", постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року N 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок № 260).

Пунктом 23 розділу І Порядку № 260 поліцейським, які звільняються зі служби в поліції та в установленому порядку мають право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, нарахування такої допомоги здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер, та премій, установлених на день звільнення.

Позивач не погоджується з розміром одноразової грошової допомоги при звільненні внаслідок заниження, на думку позивача, розміру премії за січень 2019 року, на що суд зазначає наступне.

Відповідно до положень пункту 12 розділу II Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським, затвердженого наказом № 260, розміри премії встановлюються за рішенням керівників органів поліції відповідно до затверджених ними положень про преміювання та наявного фонду грошового забезпечення. Виплата премій поліцейським здійснюється за наказами керівників органів поліції. Накази про преміювання поліцейських видаються до 25 числа кожного місяця на підставі списків начальників структурних підрозділів органу поліції, погоджених з фінансовим підрозділом у частині розміру фонду преміювання. Виплата премії проводиться щомісяця в останній день місяця за поточний місяць разом з виплатою грошового забезпечення.

Отже, із зазначеного вбачається, що встановлення працівникові премії та визначення її розміру є правом, а не обов`язком керівника, яке і було реалізовано у наказі від 25 січня 2019 року № 207, шляхом встановлення позивачу премії у розмірі 14,91%, який позивачем не оскаржувався.

Щодо доводів позивача стосовно розрахунку сум компенсації за невикористані дні щорічної відпустки. Позивач вважає, що розрахунок має бути проведений із застосуванням середньомісячного грошового забезпечення за листопад-грудень 2018 року, що є помилковим.

Згідно частини 1 статті 92 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.

Частиною десятою цієї статті визначено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація.

Пунктом 8 розділу ІІІ Порядку № 260 встановлено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.

Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення зі служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення за 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Таким чином, суд першої інстанції, вірно застосував до розрахунку грошової компенсації за невикористану відпустку розмір місячного грошового забезпечення на день звільнення позивача зі служби, що відповідає Порядку № 260.

Доводи апеляційної скарги відповідача полягають у незгоді з висновком суду першої інстанції про право позивача на отримання компенсації за ці дні відпустки при його звільненні із посиланням на те, що виплата поліцейським, які звільняються з поліції, грошової компенсації за невикористані відпустки за минулі роки не передбачена чинним законодавством.

Право працюючої особи на відпочинок у формі щорічної оплачуваної відпустки закріплено Конституцією України. Особу не може бути позбавлено такого права. Законом визначається лише підстави, порядок та умови надання, тривалість відпусток. Законом України «Про Національну поліцію» врегульовано порядок надання відпусток поліцейським. Відповідно до положень статті 93 зазначеного закону, тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. Відпустка тривалістю менше 10 діб за бажанням особи рядового або керівного складу може бути надана одночасно з черговою відпусткою в наступному році. Поліцейським дозволяється, за бажанням, використовувати відпустку частинами. Одна частина відпустки має бути не менше 10 діб. Чергова відпустка надається поліцейському, як правило, до кінця календарного року. Правило про надання відпустки до кінця календарного року не є виключним, на користь чого свідчать вимоги частин 8, 11 даної статті Закону, відповідно до яких поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання із чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

З аналізу наведених норм вбачається, що законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. При цьому не передбачено позбавлення такої особи права на відпустку, яке вона вже отримала в попередньому календарного році. Більше того, їй надано право використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

Таким чином, в наступному календарному році, в тому числі і за умови, що такий є роком звільнення, поліцейський має право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки, що не були використані в попередніх роках. За таких обставин, вимоги частини 10 статті 93 Закону України «Про Національну поліцію» та пункту 8 розділу III Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, якими передбачається виплата компенсації за невикористану в році звільнення відпустку, суд вважає необхідним розуміти як право на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення.

Доводи відповідача, що до відносин, які склались в даному випадку, підлягають застосуванню норми спеціального законодавства, а саме Закону України «Про Національну поліцію», є безпідставними, оскільки цей Закон визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України. Отже, нормами Закону України «Про Національну поліцію» та Порядку не врегульовано питання компенсації невідбутої частини відпустки поліцейському за минулі роки. Таким чином, при вирішенні питання щодо стягнення компенсації за невикористану частину відпустки за 2017-2018 роки підлягають застосуванню загальні норми трудового законодавства, а саме норми Кодексу законів про працю України, Закону України «Про відпустки».

Відповідно до частини1 статті 83 КЗпП України, частини 1 статті 24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», якщо працівник з не залежних від нього причин (не з його вини) не використав щорічну відпустку і за роки, що передували звільненню, суд на підставі статті 238 КЗпП має право стягнути грошову компенсацію за всі дні невикористаної відпустки. Розмір грошової компенсації за невикористану відпустку за попередні роки визначається виходячи із середнього заробітку, який працівник має на час її проведення.

Рішенням Конституційного Суду України від 7 травня 2002 року № 8-рп/2002 визначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми КЗпП України, у якому визначені основні трудові права працівників.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постанові від 6 березня 2018 року по справі № 804/3722/17.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 травня 2019 року без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 310, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст.ст. 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України , суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Національної поліції в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 травня 2019 року у справі № 200/4463/19-а залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі в порядку передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 30 липня 2019 року.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді І.Д. Компанієць

Е.Г. Казначеєв