Справа № 185/10469/18 (2-а/185/243/18)
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 липня 2019 року

Київ

справа №185/10469/18 (2-а/185/243/18)

адміністративне провадження №К/9901/15153/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді: Мартинюк Н.М.,

суддів: Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,

розглянув у порядку письмового провадження

касаційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року (головуючий суддя: Шлай А.В., судді: Круговий О.О., Прокопчук Т.С.)

у справі № 185/10469/18 (2-а/185/243/18)

за позовом ОСОБА_1

до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України

про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

І. Історія справи

30 листопада 2018 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 754289 від 25 листопада 2018 року, винесену щодо нього інспектором роти № 4 батальйону 1 Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України капралом поліції Паладійчуком А.О. про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за статтею 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі - «КУпАП»).

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області рішенням від 12 лютого 2019 року в задоволенні позову відмовив.

Зазначене рішення ухвалено у судовому засіданні без участі позивача (його представника). Повне судове рішення було складено 18 лютого 2019 року. Супровідний лист суду першої інстанції щодо направлення на адресу учасників справи копій указаного рішення датовано 18 лютого 2019 року. Матеріали справи не містять доказів вручення вказаного рішення учасникам справи.

Позивач оскаржив указане рішення в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги засобами поштового зв`язку разом із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Третій апеляційний адміністративний суд ухвалою від 29 березня 2019 року апеляційну скаргу позивача залишив без руху та надав десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків, а саме: подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження з наведенням інших підстав для такого поновлення. Апеляційний суд визнав неповажними причини пропуску позивачем строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

В ухвалі суд апеляційної інстанції зазначив, що скаржником не наведено жодних доводів, які б свідчили про наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, які не залежать від його волевиявлення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з апеляційною скаргою та дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

На підтвердження своєї правової позиції апеляційний суд послався на постанову Верховного Суду від 12 лютого 2019 року у справі № 185/4622/18 (2-а/185/197/18), адміністративне провадження № К/9901/69336/18.

Відповідно до поштового повідомлення про отримання копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху (а.с. 61) позивач отримав її 8 квітня 2019 року.

До суду апеляційної інстанції 23 квітня 2019 року надійшла повторна заява позивача про поновлення строку апеляційного оскарження, яка була ним відправлена на адресу суду 18 квітня 2019 року, що підтверджується конвертом на якому стоїть відтиск штемпеля пошти з датою відправлення.

Третій апеляційний адміністративний суд ухвалою від 24 квітня 2019 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що відповідач у встановлений судом строк недоліки апеляційної скарги не усунув.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції й направити справу для продовження розгляду до того ж суду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Зокрема, скаржник зазначає, що ухвалу суду апеляційної інстанції від 29 березня 2019 року про залишення його апеляційної скарги без руху ним отримано 8 квітня 2019 року. На адресу суду 18 квітня 2019 року ним було направлено супровідний лист із заявою про поновлення процесуальних строків на апеляційне оскарження з додатками, що підтверджується конвертом на якому стоїть відтиск штемпеля пошти з датою відправлення та інформацією з офіційного сайту «Укрпошта» з трек-номером 547. Незважаючи на дотримання ним строків, зазначених в ухвалі від 29 березня 2019 року, суд апеляційної інстанції ухвалою від 24 квітня 2019 року відмовив йому у відкритті апеляційної скарги із посиланням на те, що позивач не усунув недоліки апеляційної скарги у встановлений судом строк.

Відповідач не реалізував своє процесуальне право подання відзиву на касаційну скаргу.

Ознайомившись із доводами скаржника, Верховний Суд вважає необхідним задовольнити касаційну скаргу з огляду на таке.

ІІ. Мотиви Верховного Суду

Завданням адміністративного судочинства в силу частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - «КАС України») є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин першої, другої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи. Цим конституційним положенням кореспондують норми статті 14 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

За правилами частини третьої статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно пункту 4 частини першої статті 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції виходив із того, що позивач не виконав вимоги ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху та не подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Верховний Суд вказує на помилковість зазначеного висновку з таких підстав.

Стаття 286 КАС України є спеціальною нормою процесуального закону, що визначає особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, та частина четверта якої встановлює спеціальні стосовно статті 295 КАС України строк апеляційного оскарження (протягом десяти днів) і порядок обчислення цього строку (з дня проголошення судового рішення).

Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Відповідно до статті 119 КАС України суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню адміністративного судочинства.

Згідно частини дев`ятої статті 120 КАС України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Положення вказаної статті надають особі право на свій розсуд обирати спосіб направлення документів, в тому числі й засоби поштового зв`язку.

Позивач на виконання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху подав повторну заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження 18 квітня 2019 року через засоби поштового зв`язку, що підтверджується конвертом на якому стоїть відтиск штемпеля пошти з датою відправлення.

Суд касаційної інстанції зазначає, що надаючи ухвалою від 29 березня 2019 року строк на усунення недоліків апеляційної скарги та відмовляючи у відкритті апеляційного провадження 24 квітня 2019 року, суд апеляційної інстанції прийняв рішення у термін недостатній для забезпечення надходження відповідних матеріалів до суду у встановлений строк.

Верховний Суд звертає увагу, що станом на день винесення апеляційним судом оскаржуваної ухвали матеріали на усунення недоліків від позивача вже надійшли до суду апеляційної інстанції, про що свідчить штамп апеляційного суду на супровідному листі позивача з відміткою «одержано» і датою - 23 квітня 2019 року (а.с. 62).

До того ж, частина третя статті 298 КАС України дає апелянту право на звернення до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення скарги без руху.

За частиною другою статті 295 КАС України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Позивач отримав рішення суду першої інстанції 4 березня 2019 року, що підтверджується наданим позивачем оригіналом поштового конверту, що має трек-номер 993 (а.с. 51). Апеляційна скарга позивача на рішення суду була подана ним 14 березня 2019 року, тобто в межах тридцятиденного строку, передбаченого частиною другою статті 295 КАС України.

Викладене вище не було враховано судом апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Європейський суд з прав людини в Рішенні від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі», констатував, що право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Проявом цього права є забезпечення для кожної особи можливості звернутися до суду.

З огляду на викладене, Верховний Суд не погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про не вчинення позивачем у встановлений ухвалою суду апеляційної інстанції від 29 березня 2019 року строк дій, спрямованих на усунення недоліків апеляційної скарги.

Верховний Суд не погоджується з посиланням апеляційного суду на постанову Верховного Суду від 12 лютого 2019 року у справі № 185/4622/18 (2-а/185/197/18), адміністративне провадження № К/9901/69336/18, оскільки вказана справа містить інакші обставини, ніж ця справа.

В цій справі апеляційний суд не розглянув і не надав оцінку матеріалам, які позивач надіслав вчасно суду апеляційної інстанції на усунення недоліків у встановлений судом строк, а лише обмежився твердженням, що позивач недоліки не усунув. Апеляційний суд в цій справі не надав жодної оцінки поважності чи неповажності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, які вказав позивач у своїй повторній заяві про поновлення процесуального строку на оскарження.

До того ж, постанова Верховного Суду від 12 лютого 2019 року, на яку посилається апеляційний суд в оскаржуваній ухвалі, не містить правового висновку про те, що у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності (стаття 286 КАС України) строки на апеляційне оскарження не можуть бути поновлені. Не містить заборони поновлення строків на апеляційне оскарження в цій категорії справ також і КАС України.

Дійсно, стаття 286 КАС України передбачає особливості провадження у цій категорії справ і є спеціальною нормою у порівнянні зі статтею 295 КАС України, зокрема, передбачає скорочений строк оскарження - десять днів та інакший початок перебігу строку на оскарження - з моменту проголошення судового рішення. Проте, стаття 286 КАС України не містить заборони на поновлення строків апеляційного оскарження, як у деяких інших категоріях термінових адміністративних справ.

Вичерпний перелік категорій справ, де строки не поновлюються, встановлений у статті 270 КАС України, до якого ця справа не відноситься.

Окрім того, стаття 271 КАС України передбачає, що у справах за статтею 286 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення та копії цих рішень невідкладно видаються участникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

В порушення цієї норми суд першої інстанції не проголосив повного судового рішення в день його ухвалення - 12 лютого 2019 року, а лише 18 лютого 2019 року склав його повний текст.

Тому, в цій категорії справ можливе застосування частини другої статті 295 КАС України (за наявності для того відповідних підстав), яка не суперечить нормам частини четвертої статті 286 КАС України. До того ж, позивач у цій справі двічі подавав апеляційному суду заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням причин пропуску строку, які він вважає поважними.

За наведеного правового регулювання й обставин справи Верховний Суд констатує, що суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Отож, касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення - скасуванню із направленням справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

З огляду на результат касаційного розгляду й відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з розглядом справи в суді касаційної інстанції, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року у справі скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Н.М. Мартинюк

Судді А.В. Жук

Ж.М. Мельник-Томенко