Справа № 140/782/19
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/7067/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Качмара В.Я., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Нововолинського міського суду Волинської області про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції - Димарчук Т.М.,

час ухвалення рішення - 27.05.2019 року,

місце ухвалення рішення - м.Луцьк,

дата складання повного тексту рішення - не вказано,

в с т а н о в и в :

У березні 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Нововолинського міського суду Волинської області (далі - відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання відповідача зарахувати до стажу роботи на посаді судді період роботи з 27.06.1987 року по 15.05.1990 року - на посаді юрисконсульта Нововолинського заводу спеціального технологічного обладнання - 2 р. 10 міс. 19 дн.; з 16.05.1990 року по 24.07.1991 року - на посаді юрисконсульта, завідувача житлово-юридичного відділу міськвиконкому Нововолинської міської ради - 1 р. 2 міс. 9 дн.; з 12.08.1991 року по 22.12.1992 року - на посаді юрисконсульта МП «Модуль» - 1 р. 4 міс. 11 дн., разом 5 р. 5 міс. 9 дн. та видати відповідну довідку.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що обмежень щодо дії ч.2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» не встановлено. Крім того, суд першої інстанції помилково послався на норми Закону «Про статус суддів в СРСР», так як він втратив чинність. Також, згідно довідки про розрахунок стажу відповідач вказує, що позивачу зараховано 2 роки стажу, проте насправді зараховано лише 1 р. 11 міс. 10 дн.

Від учасників надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, а тому колегія суддів вважає за можливим розглянути справу в порядку письмового провадження відповідно до норм ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено що згідно з довідкою відповідача від 28.12.2015 року, записів, які містяться у трудовій книжці, позивач з 21.12.1992 року по 28.12.2015 року працював на посаді судді Нововолинського міського суду Волинської області.

Постановою Верховної Ради України від 12.11.2015 року №788-VIII позивача звільнено з посади судді у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до наказу голови Нововолинського міського суду № 51/02-04 від 18.12.2015 року позивача звільнено з посади судді та відраховано зі штату працівників цього суду 28.12.2015 року та з 29.12.2015 року виплачується щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% грошового утримання працюючого судді без обмеження граничного розміру щомісячного грошового утримання.

Відповідно до довідки відповідача від 28.12.2015 року на день виходу у відставку позивачу було зараховано стаж роботи на посади судді 25 років 00 місяців 05 днів, та призначено доплату за вислугу років у розмірі 60% .

У жовтні 2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою щодо видачі довідки на підтвердження стажу роботи на посаді судді для розрахунку довічного грошового утримання відповідно до ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII (далі - Закон № 1402) із урахуванням змін, які набрали чинності з 05.08.2018 року.

Листом від 11.12.2018 року № 02 відповідач зазначив, що згідно з Законом № 1402 та на підставі спільного листа Вищої ради правосуддя, Верховного Суду України, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Ради суддів України та Національної школи суддів України від 05.11.2018 року, до стажу на вислугу років включено 02 роки 00 місяців 00 днів: 01 рік 02 місяці 08 днів - робота на посаді юрисконсульта міськвиконкому Нововолинської міської ради; 00 років 09 місяців 02 дні - робота на посаді юрисконсульта МП «Модуль» та додав розрахунок стажу.

Як вбачається з матеріалів справи, вперше на посаду судді Нововолинського міського суду Волинської області позивач був призначений 21.12.1992 року.

Відповідно до абз. 4 п. 34 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402 за суддями, призначеними чи обраними на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігається визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Зазначена норма пов`язує визначення законодавства, яке регулює питання обчислення стажу роботи на посаді судді, із часом призначення чи обрання суддею.

Судом встановлено, що на час призначення позивача суддею, питання визначення стажу, який дає право на відставку судді, регулювалося Законом СРСР «Про статус суддів в СРСР» від 04.08.1989 року № 328-І (далі - Закон № 328).

Разом із цим, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 137 Закону № 1402 (у редакції, яка діє з 5 серпня 2018 року) до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Системний аналіз вказаної норми у її взаємозв`язку з абз. 4 п. 34 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402 дає підстави вважати, що у зв`язку з набранням чинності Законом № 2447-VIII, яким внесено зміни до ст. 137 Закону № 1402, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Водночас, ч. 1 ст. 8 Закону № 328, яка була чинною на час обрання позивача на посаду судді, визначалось, що суддею могла бути особа, яка мала стаж роботи за юридичною спеціальністю не менш як два роки.

З огляду на зазначене, право на зарахування стажу роботи в галузі права два роки мають судді, яких було призначено на посаду судді вперше згідно з вимогами, встановленими Законом № 328 на день їх обрання. Наведене свідчить про наявність у позивача права на зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку додатково два роки роботи за юридичною спеціальністю.

При цьому наведеними нормами чинного на час призначення позивача на посаду судді законодавства, які є спеціальними у регулюванні порядку обчислення стажу судді, що дає право на його відставку, не передбачено зарахування всього періоду роботи на посадах юрисконсульта до стажу роботи, що дає право судді на відставку.

Колегія суддів зазначає, що при цьому, такий підхід до застосування вказаних правових норм не є дискримінаційним та не порушує принцип рівності перед законом, оскільки абз. 4 п. 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402 встановлено збереження за суддями, призначеними чи обраними на посаду до набрання чинності цим Законом, порядку визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Посилання позивача на неможливість застосування норм Закону № 328 суд не бере до уваги, оскільки такі були чинним на час призначення позивача на посаду судді та підлягали застосуванню.

Щодо заперечень позивача, що йому фактично зараховано не 2 р. стажу за юридичною спеціальністю, а 1 р. 11 міс. 10 дн., то апеляційний суд звертає увагу на те, що при виході позивача у відставку його стаж становив 25 р. 00 міс. 05 дн., а після проведеного перерахунку станом на 05.08.2018 року стаж на посаді судді становить 27 р. 00 міс. 05 дн. (а.с. 21-22). Таким чином, позивачу було зараховано два роки стажу роботи за юридичною спеціальність, як того передбачає законодавство.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 308,311,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 року у справі № 140/782/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді В. Я. Качмар
О. І. Мікула
Повний текст постанови виготовлено 31 липня 2019 року.