Справа № 560/2251/19
Суддя: Тарновецький І.І.
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/2251/19
РІШЕННЯ

іменем України

31 липня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Тарновецького І.І. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ярмолинецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про зняття арешту,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Ярмолинецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, в якому просить суд зняти арешт із спадкового майна, що складається із 1/4 частки квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , накладений постановою державного виконавця від 01.12.2010 на виконання вироку Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 17 грудня 2009 року у справі №1-2/09 - про конфіскацією майна.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв`язку з прийняттям спадщини та оформленням свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частки квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті сина позивачки, вона звернулася до нотаріуса. Однак, нотаріус повідомив їй, що на вказане майно (1/4 частки квартири), постановою державного виконавця від 29.12.2010 накладено арешт, а тому нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину на зазначену частину квартири до зняття арешту. Оскільки накладений арешт перешкоджає реалізувати позивачці право на спадщину, вона звернулася до відповідача із проханням зняти арешт. Проте, відповідач повідомив її про неможливість вирішення вказаного питання, посилаючись на те, що виконавче провадження завершено, а з приводу зняття арешту позивачу слід звернутися до суду.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 23.07.2019 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Станом на дату розгляду справи по суті відповідач не скористався своїм правом, передбаченим статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України, щодо надання відзиву на позовну заяву (відзив), інших заяв по суті справи чи клопотань до суду не надходило.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. 31.07.2019 подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача також в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. Причини неявки до суду не повідомив.

Відповідно до вимог ч. 9 статті 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на зазначене та враховуючи відсутність необхідності заслухати свідка чи експерта, з урахуванням вимог статті 205 КАС України, суд перейшов до розгляду справи в подальшому у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що сина позивача - ОСОБА_2 вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 17 грудня 2009 року у справі №1-2/09, визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст. 307 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років з конфіскацією майна, що належить йому на праві власності.

25 березня 2010 року виконавчий лист про конфіскацію майна, що належить на праві власності ОСОБА_2 , для виконання поданий до відділу державної виконавчої служби Ярмолинецького управління юстиції.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ярмолинецького управління юстиції від 29.12.2010 року виконавчий документ було повернено стягувачеві, постанова є чинною.

05.12.2018 ОСОБА_2 помер.

12 червня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав після смерті сина ОСОБА_2 . Спадкове майно складається із 1/4 частки в праві власності на квартиру, яка розташована по АДРЕСА_1 .

Приватний нотаріус на звернення позивача 12.06.2019 повідомив ОСОБА_1 листом № 275/02-14, в якому зазначив, що Свідоцтво про право на спадщину їй не може бути видано у зв`язку з тим, що зазначена частка квартири перебуває під арештом, який накладено Відділом державної виконавчої служби Ярмолинецького управління юстиції від 01 грудня 2010 року, реєстраційний номер обмеження 10559164.

Згідно з підпунктом 4.15 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

18.06.2019 позивач звернулася із заявою до Ярмолинецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області в якій просила зняти арешт накладений постановою державного виконавця від 01.12.2010, оскільки, боржник помер, а виконавчий лист відповідно до постанови державного виконавця від 29.12.2010 повернутий стягувачеві.

26.06.2019 Ярмолинецький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області на заяву позивача надав відповідь № 14.12-11/8796, в якій повідомив останнього, що на примусовому виконанні перебував виконавчий лист №1-2 від 25.03.2010 Ярмолинецького районного суду Хмельницької області про конфіскацію майна, що належить ОСОБА_2 на користь держави. В межах виконавчого провадження було накладено арешт на 1/4 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває на праві приватної власності ОСОБА_2 згідно повідомлення КП "Ярмолинецьке БТІ" №525 від 27.04.2010. Згідно витягу № 29204315 від 11.10.2010 дана частина квартири перебуває в іпотеці КБ «Приват Банк» згідно договору іпотеки № 2142 від 04.07.2008. Відповідно до ст. 62-1 на майно, щодо якого встановлено іпотеку чи накладено заборону на відчуження не може бути звернено стягнення для задоволення вимог стягувачів які не є іпотекодержателями. 29.12.2010 виконавче провадження завершено згідно п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження". Повторно виконавчий документ на примусове виконання не надходив. Окрім того, позивачу повідомлено, що відповідно до статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа яка вважає, що майно на яке накладено арешт належить їй, а не боржникові може звернутися до суду з позовом про визнання права власності та зняття арешту зі вказаного майна. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Наявність цього обтяження є перешкодою для оформлення спадкових прав на нерухоме майно, що змусило позивачку звернутися до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 1 ст. 52 Закону України від 21.04.1999 № 606 "Про виконавче провадження" (в редакції на час накладення арешту) визначає, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Аналіз наведених правових норм свідчить, що з метою забезпечення реального виконання рішення державний виконавець наділений повноваженнями щодо накладення арешту на майно боржника шляхом винесення відповідної постанови.

Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялись внаслідок його смерті.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Частина 1 ст. 1299 ЦК України визначає, що якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов`язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюються державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього права.

Як встановлено ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції, що діяла на момент існування виконавчого провадження відносно ОСОБА_2 у 2010 році, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Аналогічні норми містить й чинна редакція Закону України від 02.06.2016 № 1404 "Про виконавче провадження".

Отже, відповідачем під час закінчення виконавчого провадження у встановленому порядку не припинено чинності арешту майна боржника, накладеного постановою державного виконавця Ярмолинецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області.

Статтею 59 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 року врегульовано порядок зняття арешту з майна, накладеного державним виконавцем.

Відповідно до цієї норми особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, способом захисту права власника арештованого майна, є зняття арешту з майна та прийняття державним виконавцем відповідної постанови; при цьому право на звернення до суду з позовом про зняття арешту з майна не пов`язано з правомірністю такого арешту.

Аналогічна правова позиція висловлена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 22.04.2014р. № К/800/18629/13.

Отже, враховуючи зазначене, оскільки ОСОБА_1 є спадкоємцем майна її померлого сина ОСОБА_2 , а саме, 1/4 частки квартири, яка розташована по АДРЕСА_1 що у смт. Ярмолинці, Хмельницької області , та на яке накладено арешт згідно з постановою від 01.12.2010 ВП № 20743112, з метою захисту її права, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог про зняття арешту.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 768,40 грн., який підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст.244, 245, 250, 271, 287 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Зобов`язати Ярмолинецький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області зняти арешт, накладений на 1/4 частки квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 що у смт. Ярмолинці, Хмельницької області відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 01.12.2010 на виконання вироку Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 17 грудня 2009 року у справі №1-2/09 - про конфіскацією майна.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Ярмолинецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Ярмолинецький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області (площа 600-річчя Ярмолинець, 1, смт. Ярмолинці, Ярмолинецький район, Хмельницька область, 32100 , код ЄДРПОУ - 34971128)

Головуючий суддя /підпис/ І.І. Тарновецький
"Згідно з оригіналом" Суддя І.І. Тарновецький