Справа № 640/6972/19
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2019-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

25 липня 2019 року м. Київ№ 640/6972/19
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Вєкуа Н.Г. при помічникові судді Лавренюк Н.С., за участі: представника позивача - ОСОБА_1 , представника відповідача - Толстунової С.В., здійснюючи підготовчий судовий розгляд адміністративної справи

за позовомОСОБА_2
доГоловного управління Національної поліції у місті Києві
про поновлення на посаді, стягнення коштів, -
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) з позовом до Головного управління Національної поліції у місті Києві (01601, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 15, ), в якому просить:

- визнати незаконними та скасувати накази Головного управління Національної поліції у м. Києві від 05.10.2018 № 727 та від 24.10.2018 №1060 о/с в частині накладення на ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби;

- поновити ОСОБА_2 на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції №1 (з обслуговування житлового масиву "Біличі") Святошинського управління поліції в м Києві з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції у місті Києві внести виправлення до трудової книжки ОСОБА_2 щодо його звільнення;

- стягнути з Головного управління Національної поліції у м. Києві 25 000,00 грн. завданої моральної шкоди.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.05.2019 року відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі №640/6972/19 та призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні.

10.06.2019 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив залишити адміністративний позов ОСОБА_2 без розгляду.

У підготовчому судовому засіданні 25.07.2019 року представник відповідача підтримав клопотання про залишення позову без розгляду з тих підстав, що позивачем було пропущено строк звернення до суду з даним позовом. Також представник відповідача звернув увагу, що позивач вже втретє звертається до суду з даним позовом, оскільки попередніми судовими рішеннями позов ОСОБА_2 також було залишено без розгляду, у зв`язку із пропуском строку звернення до суду.

Представник позивача в підготовчому судовому засіданні 25.07.2019 року заперечував проти залишення позову без розгляду, наполягаючи на тому, що оскільки в трудовій книжці не було зазначено причин звільнення позивача зі служби, то строк звернення до суду необхідно відраховувати з дати отримання наказу про звільнення.

Вирішуючи питання щодо залишення позову в адміністративній справі №640/6972/19 без розгляду, суд бере до уваги наступне.

ОСОБА_2 проходив службу в поліції на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції № 1 (з обслуговування житлового масиву «Біличі») Святошинського управління поліції у м. Києві.

Наказом Головного управління Національної поліції у м. Києві від 05 жовтня 2018 року № 727 на позивача було накладене дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції у м. Києві від 24 жовтня 2018 року № 1060 о/с ОСОБА_2 був звільнений зі служби в поліції згідно з п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 24 жовтня 2018 року.

Не погоджуючись із вказаними наказами, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання їх протиправними та скасування.

У відповідності до ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно з п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Зазначені норми права вказують на те, що спір, який виник між сторонами даної справи, є справою про звільнення з публічної служби, у зв`язку з чим адміністративний позов може бути поданий у місячний строк.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зазначена норма права вказує на те, що за загальним правилом строк звернення до суду розпочинається з моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Разом з тим, положення ч. 3 ст. 122 КАС України також передбачають, що іншими нормативно-правовими актами може бути встановлений інший підхід до визначення початку перебігу строку звернення до суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Таким чином, ч. 1 ст. 233 КЗпП України встановлює такий же строк звернення до суду як і ч. 5 ст. 122 КАС України, однак визначає особливий момент, з настанням якого розпочинається перебіг строку звернення до суду з позовом у справах про звільнення.

Враховуючи наведені приписи законодавства, суд зазначає, що з метою перевірки дотримання позивачем строку звернення до суду необхідно встановити дату вручення йому копії наказу про звільнення або видачі трудової книжки.

Згідно з адміністративним позовом, заявою про поновлення пропущених строків та усними поясненнями представника позивача, наданими у підготовчому судовому засіданні 25.07.2019 року, ОСОБА_2 був повідомлений про звільнення з роботи 24 жовтня 2018 року у телефонному режимі. Трудову книжку позивач отримав 26 жовтня 2018 року, а копію наказу від 24 жовтня 2018 року № 1060 о/с про звільнення зі служби в поліції - 12 листопада 2018 року. Дата вручення позивачу трудової книжки підтверджується також копією розписки, яка приєднана до матеріалів справи.

Даний адміністративний позов був поданий до Окружного адміністративного суду міста Києва 19 квітня 2019 року.

Позивач вважає, що строк звернення до суду розпочався з 12 листопада 2018 року - дати отримання наказу від 24 жовтня 2018 року № 1060 о/с. Представник позивача під час судового засідання звертав увагу суду на те, що у трудовій книжці міститься виключно посилання на дату і номер наказу, проте не зазначені підстави звільнення.

При цьому, в тексті заяви про поновлення пропущених строків позивачем зазначено, що він 03.12.2018 року вже звертався до Окружного адміністративного суду міста Києва, з аналогічною позовною заявою, проте його позов було залишено без розгляду у зв`язку із пропуском строків звернення до суду (справа №640/20293/18), а також ухвалою від 11.04.2019 року №640/5779/19 аналогічну позовну заяву було повернуто позивачу з підстав пропущення строку звернення до суду з неповажних причин та відсутності підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Суд наголошує, що судовими рішеннями апеляційної інстанції, ухвали по справах №640/20293/18 (про залишення позову без розгляду) та №640/5779/19 (про повернення позовної заяви) - залишені без змін та є такими, що набрали законної сили.

Як зазначено судом вище, ч. 1 ст. 233 КЗпП України пов`язує початок перебігу місячного стоку звернення до суду у справах про звільнення з днем вручення копії наказу про звільнення або видачі трудової книжки.

За змістом зазначеної норми права, перебіг строку звернення до суду розпочинається у разі настання однієї із зазначених обставин, яка відбулася першою.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у даному випадку строк звернення до суду слід обчислювати саме з дати вручення ОСОБА_2 трудової книжки.

Дізнавшись про звільнення та отримавши трудову книжку, позивач повинен був вжити заходів щодо з`ясування підстав звільнення та вжити заходів з метою отримання копії відповідного наказу, а також підготувати та подати позову заяву протягом строку, визначеного законом для звернення до суду.

Суд вважає за доцільне наголосити на практиці Європейського суду з прав людини та Верховного Суду, щодо дотримання строків звернення до суду.

Так, відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.1998 та пункті 54 рішення "Круз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що реалізуючі пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Строк звернення до адміністративного суду це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно правових відносинах або для реалізації владних повноважень.

З огляду на вказане, дотримання строків розгляду адміністративних справ одна з обов`язкових передумов ефективності адміністративних проваджень, оскільки результат правозастосовчої діяльності безпосередньо залежить від часових меж їх реалізації. Будь-який вид адміністративного провадження базується на процесуальних принципах, серед яких оперативність і швидкість, що забезпечується чітко регламентованими строками, закріпленими в законах та підзаконних актах.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Показовою в питанні застосування строку позовної давності в контексті статті 6 Конвенції є справа "Gradescolo S.R.L. проти Молдови".

У цій справі Суд послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпритації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обов`язком для країн, які підписали Конвенцію.

Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд.

Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

Як зазначив Верховний Суд у своїй ухвалі від 15.02.2018 по справі №800/499/17, строки мають суттєве значення в правовому регулюванні суспільних відносин. З ними пов`язані початок і закінчення дії правової норми матеріального права, вони вказують на своєчасне здійснення прав і обов`язків, визначають момент настання чи припинення виконання будь-якої процесуальної дії. Можливість захисту прав та інтересів у багатьох випадках залежить від дотримання строків, встановлених законом для звернення за захистом прав та інтересів, розглядом і вирішенням адміністративних справ, оскарженням і переглядом постанов, інших актів у адміністративних справах. Зазначені строки дисциплінують суб`єктів адміністративного судочинства, роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав сторін - учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків тягне чітко визначені юридичні наслідки.

Суд наголошує на тому, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами, при цьому, необхідно зазначити, що поновлення процесуальних строків на оскарження судових рішень є дискреційними повноваженнями суду, а під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний або судовий орган, приймаючий рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин

Відтак, беручи до уваги наведене вище, проаналізувавши усні та письмові доводи сторін щодо залишення позовної заяви без розгляду та поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом, суд дійшов висновку, що позивачем у тексті позовної зави, а також його представником під час підготовчого судового засідання не зазначено обставин, які свідчать про наявність об`єктивних перешкод для отримання відомостей і доказів, необхідних для звернення до суду з даним позовом у місячний строк, обчислений з дня отримання трудової книжки.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 пропустив строк звернення до суду без поважних причин.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до приписів статті 183 КАС України, за результатами підготовчого засідання суд може постановити ухвалу, зокрема, про залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись статтями 183, 123, 240, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

Клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду в адміністративній справі №6406972/19 - задовольнити.

Адміністративний позов ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції у місті Києві (01601, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 15, ) про поновлення на посаді, стягнення коштів - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення в порядку, визначеному статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали виготовлено 26 липня 2019 року.

Суддя Вєкуа Н.Г.