Справа № 300/1118/19
Суддя: Микитин Н.М.
Дата ухвалення: 2019-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2019 р. справа № 300/1118/19

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Микитин Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 21391,29 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області звернулося до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 21391,29 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у відповідача станом на 14.02.2019 року наявна податкова заборгованість в загальному розмірі 21391,29 грн., яка виникла в результаті несплати узгоджених податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 16494,06 грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 13059,25 грн., за штрафною санкцією в розмірі 3264,81 грн., військового збору в розмірі 4897,23 грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 3917,78 грн., за штрафною санкцією в розмірі 979,45 грн. та донарахованої штрафної санкції в розмірі 170.00 грн. Оскільки заборгованість добровільно відповідачем не погашена, позивач просить стягнути її в судовому порядку.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.05.2019 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, в якій містяться відомості про порядок і строк подання відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечення.

Відповідно до частини 3 статті 171 КАС України, якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є підприємцем, суддя не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Івано-Франківським окружним адміністративним судом 27.05.2019 року направлено Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління ДМС в Івано-Франківській області запит щодо надання відомостей про реєстрацію місця проживання та інших персональних даних, що містяться в реєстрі територіальної громади/Єдиному державному демографічному реєстрі особи щодо ОСОБА_1 (а.с. 27).

30.05.2019 на адресу суду, через канцелярію, надійшла відповідь Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління ДМС в Івано-Франківській області, згідно якої місце проживання ОСОБА_1 значиться: АДРЕСА_3).

Судом на виконання вимог статті 174 Кодексу адміністративного судочинства України відповідачу за адресою його місцезнаходження (АДРЕСА_2), надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію ухвали про відкриття провадження, в якій зазначено, що дана справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, однак поштове відправлення повернулося до суду без вручення із відміткою працівника Укрпошти "адресат відсутній".

Відповідно до ч. 10 ст. 171 ухвала про відкриття провадження у справі постановляється з додержанням вимог статті 126 цього Кодексу.

В силу приписів частини 11 статті 126 Кодексу адміністративного судочинства України вважається, що повістка вручена належним чином, так як поштове відправлення із даною повісткою повернене без вручення адресату з незалежних від суду причин.

Згідно частини 6 статті 162, частини 2 статті 175 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Зважаючи на вищевикладене, судом здійснено розгляд справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до вимог частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України без проведення судового засідання та повідомлення та (або) виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, на підставі положення частини 8 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши і оцінивши докази, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Калуському управлінні Головного управління ДФС в Івано-Франківській області як платник податків, що покладає на неї обов`язок сплачувати у встановленому порядку і розмірі передбачені законодавством податки та збори.

Судом встановлено, що підставі наказу №1423 від 17.08.2017 року Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування га сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманих доходів за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 громадянки ОСОБА_1 та складено акт перевірки від 28.08.2017 року №943/09-09-13-07/ НОМЕР_1 (а.с.12-14).

На підставі висновків акту перевірки року Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області були винесені податкові повідомлення-рішення (а.с. 16-18):

- № від 13.10.2017, яким визначено суму за штрафними (фінансовими) санкціями згідно п.п. 54.3.3 ст. 54 Податкового кодексу України по податку на доходи фізичних осіб в розмірі 170 грн.;

- № від 13.10.2017, яким визначено суму податкового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування у розмірі 16 494,06 грн., з яких за основним зобов`язанням 13 059,25 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 3 264,81 грн.;

- № від 04.10.2017, яким визначено суму військового збору в розмірі 4 897,23 грн., з яких за основним зобов`язанням 3 917,78 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 979,45 грн.

Як з`ясовано судом, фактичною підставою для винесення податкових повідомлень-рішень, слугували відображені в акті перевірки № 943/09-09-13-07/ від 28.08.2017 висновки позивача про порушення відповідачем за період 01.01.2016 по 31.12.2016:

-п.167.2 ст. 167, п.п.174.2.2, п.174.2, п. 174.3 ст.174 п. 179.7 ст. 179 Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано 13059,25 грн. Податку на доходи фізичних осіб;

- пп. 49.18.4 п. 49.18. ст.49, пп. в п. 176.1 ст. 176 Податкового кодексу України в частині неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік;

- п.п. 1.2., п.п.1.6., п. 16 прим.1 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України в результаті чого донараховано 3 917,78 грн. військового збору.

З акту перевірки вбачається, що платник податків - фізична особа ОСОБА_1 відповідно до відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб про суми виплачених доходів, наявних у ГУ ДФС в Івано-Франківській області, відповіді приватного нотаріуса Зіняк Оксани Ігорівни від 06.06.2017 р. отримала дарунок у 2016 в сумі 261185,00 грн. від фізичної особи, що не є членом сім`ї першого ступеня споріднення (ознака доходу 114).

Податкова декларація про майновий стан і доходи за 2016 рік ОСОБА_1 до податкового органу станом на 29.07.2019 р. не подана.

Згідно карток особових рахунків ОСОБА_1 податок на доходи фізичних осіб з отриманого доходу у вигляді дарунка від фізичної особи, що не є членом сім`ї першого ступеня споріднення не сплачувала, податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік не подавала.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпункт 16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України визначає, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та в розмірах, передбачених податковим законодавством. Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (п.38.1ст.38 ПК України).

Відповідно до п.п. 36.1. ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно пп. 163.1.1. п. 163.1. ст. 163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є, зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Відповідно до п.п.164.2.10 п.164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається, зокрема, дохід у вигляді вартості успадкованого чи отриманого у дарунок майна у межах, що оподатковується згідно з цим розділом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є платником податку з доходів фізичних осіб.

Згідно із п.167.2 ст.167 ПК України ставка податку становить 5 відсотків бази оподаткування у випадках, прямо визначених цим розділом. Оподаткування доходу, отриманого платником податку в результаті прийняття ним у спадщину чи дарунок коштів, майна, майнових чи немайнових прав передбачене ст. 174 ПК України.

В п.174.1 ст.174 ПК України зазначено, що об`єкти спадщини платника податку поділяються з метою оподаткування, зокрема, і на об`єкти нерухомості.

Об`єкти спадщини оподатковуються, зокрема, за ставкою, визначеною п.167.2 ст.167 цього Кодексу, вартість будь-якого об`єкта спадщини, що успадковується спадкоємцями, які не є членами сім`ї спадкодавця першого ступеня споріднення (п.п. 174.2.2 п.174.2.).

Згідно із п.174.3 ст.174 ПК України особами, відповідальними за сплату (перерахування) податку до бюджету, є спадкоємці, які отримали спадщину. Дохід у вигляді вартості успадкованого майна (кошти, майно, майнові чи немайнові права) у межах, що підлягає оподаткуванню, зазначається в річній податковій декларації, крім спадкоємців-нерезидентів, які зобов`язані сплатити податок до нотаріального оформлення об`єктів спадщини, та спадкоємців, які отримали у спадщину об`єкти, що оподатковуються за нульовою ставкою податку на доходи фізичних осіб, а також іншими спадкоємцями - резидентами, які сплатили податок до нотаріального оформлення об`єктів спадщини.

Платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу (п.179.1 ст.179 ПК України).

Згідно із п.179.5 ст.179 ПК України податкова декларація заповнюється платником податку самостійно або іншою особою, нотаріально уповноваженою платником податку здійснювати таке заповнення, у порядку, передбаченому главою 2 розділу II цього Кодексу.

Фізична особа зобов`язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій нею податковій декларації. Сума податкових зобов`язань, донарахована контролюючим органом, сплачується до відповідного бюджету у строки, встановлені цим Кодексом (п.179.7 ст.179 ПК України).

Податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу (пп. 49.18.4. п. 49.18 ст. 49 ПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, в порушення вищезазначених норм закону відповідачем не задекларовано отриманий дарунок у 2016 році від фізичної особи, що не є членом сім`ї першого ступеня споріднення на загальну суму 261185,00 грн.

Таким чином, відповідачем порушено вимоги пп. 49.18.4 п. 49.18. ст.49, пп. в п. 176.1 ст. 176 Податкового кодексу України в частині неподання податкової декларація про майновий стан і доходи за 2016 рік та пп. 167.2 ст. 167, п.п.174.2.2, п.174.2, п. 174.3 ст.174 п. 179.7 ст. 179 Податкового кодексу України в частині не нарахування та неперерахування податку на доходи фізичних осіб з доходу отриманого внаслідок прийняття дарунку в сумі 261185,00 грн. від фізичної особи, що не є членом сім`ї першого ступеня споріднення.

Підпунктом 54.3.5. пункту 54.3. статті 53 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом.

Відповідно до підпункту 174.2.2 пункту 174.2 статті 174 Податкового кодексу України, об`єкти спадщини оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.2 статті 167 цього Кодексу, у розмірі 5% вартості будь-якого об`єкта спадщини, що успадковується спадкоємцями, які не є членами сім`ї спадкодавця першого ступеня споріднення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач правомірно донарахував податок на доходи фізичних осіб за 2016 рік у сумі 13059,25 грн. (261185,00 X 5%).

Стосовна нарахування суми військового збору суд зазначає наступне.

Нормами пункту 16-1. підрозділу 10 розділу ХХ Інші перехідні положення Податкового кодексу України передбачено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Відповідно до підпункту 1.1. пункту 16-1. підрозділу 10 розділу ХХ Інші перехідні положення Податкового кодексу України платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1. статті 162 цього Кодексу.

Підпунктом 1.2. пункту 16-1. підрозділу 10 розділу ХХ Інші перехідні положення Податкового кодексу України передбачено, що об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Згідно підпункту 1.3. пункту 16-1. підрозділу 10 розділу ХХ Інші перехідні положення Податкового кодексу України ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту

Відповідно до підпункту 1.4. пункту 16-1. підрозділу 10 розділу ХХ Інші перехідні положення Податкового кодексу України нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Приписами підпункту 1.5. коментованого пункту визначено, що відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу(підпункт 1.6. пункту 16-1. підрозділу 10 розділу ХХ Інші перехідні положення Податкового кодексу України).

Відтак, з огляду на вищенаведені приписи, дохід у вигляді подарунка (спадщини) від фізичної особи, що не є членом сім`ї першого ступеня споріднення в сумі 261185,00 грн. отриманий відповідачем підлягає оподаткуванню військовим збором, який становить 3917,78 грн. (261185,00 х 1,5%).

Згідно положень п. 120.1 ст. 120 ПКУ не подання платником податків або іншими особами, зобов`язання нараховувати та сплачувати податки, збори, податкових декларацій (розрахунків) тягнуть за собою накладення на платника податків штрафних санкцій.

Пунктом 123.1. статті 123 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Таким чином, податковим органом вірно визначено розміри штрафних санцій по податку на доходи фізичних осіб в розмірі 3264,81 грн.(13059,25х25%) та військовому збору в сумі 979,45 (3917,78х25%).

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку , визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п.59.1 ст.59 ПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на виконання вимог пункту 59.1. статті 59 Податкового кодексу України надіслано відповідачу податкову вимогу форми "Ф" від 02.11.2017 року за №21398-17, однак, лист повернувся до податкового органу з відміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання" від 09.11.2017 р., згідно поштового повідомлення про вручення (зворотній бік а.с.21).

Аналізуючи приписи п.59.5 ст.59 Податкового кодексу України, суд доходить висновку, що податковий орган має обов`язок скласти податкову вимогу і направити цей документ на адресу платника податків за фактом виникнення податкового боргу, тобто у випадку невиконання податкового обов`язку платником податків, котрий до цього не мав заборгованості перед Державним бюджетом України. В разі збільшення податкового боргу (тобто у випадку продовження існування податкового боргу після направлення податкової вимоги за правилами Податкового кодексу України і зростання розміру невиконаного податкового обов`язку) підстав для формування податковим органом нових податкових вимог на так звану "новоутворену суму податкового боргу " і направлення таких вимог на адресу платника податків не має, оскільки п.59.5 ст.59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

Сторонами доказів щодо оскарження та скасування вказаних податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги до суду не подано.

У ході розгляду справи доказів відсутності обов`язку платника податків у спірних правовідносинах здійснити платіж на користь Державного бюджету України внаслідок втрати податковими повідомленнями-рішеннями та податковою вимогою юридичної дії внаслідок оскарження винесених контролюючим органом правових актів індивідуальної дії в судовому або позасудовому порядку або доказів відсутності податкового обов`язку внаслідок дефектів у формі, змісті правових підстав походження такого обов`язку сторонами до суду не подано, а судом самостійно в частині офіційного з`ясування всіх обставин по справі не виявлено.

Податковий борг відповідача підтверджується податковими повідомленнями-рішеннями від 13.10.2017 за №, яким визначено суму з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування в розмірі 16 494,06 грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 13059,25 грн., за штрафною санкцією в розмірі 3264,81 грн., за № від 13.10.2017 року яким донараховано штрафні санкції згідно п.п. 54.3.3 ст. 54 Податкового кодексу України в розмірі 170 грн., та за № від 13.10.2017 яким визначено суму військового збору розмірі 4897,23 грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 3917,78 грн., за штрафною санкцією в розмірі 979,45 грн., (а.с.16-17), податковою вимогою форми "Ф" від 02.12.2017 за №21398-17 (а.с.21), а також довідкою про борг за платежем, яка міститься в матеріалах справи (а.с.11). Наведені документи є належними та допустимими доказами невиконаного податкового обов`язку відповідачем.

Доказів, які б свідчили про погашення заборгованості, що є предметом стягнення або спростування її наявності, ОСОБА_1 суду не надано.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач зобов`язаний погасити податковий борг з податку на доходи фізичних осіб та військового збору в розмірі 21391,29 грн. Наявність такого обов`язку у відповідача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, даний обов`язок забезпечується статтею 67 Конституції України.

Відповідно до пункту 95.1. статті 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно пункту 95.3 статті 95 вказаного Кодексу, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 95.4. статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 21391,29 грн., є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) в дохід держави податковий борг в розмірі 21391 (двадцять одну тисячу триста дев`яносто одну гривню) 29 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач: Головне управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області (, вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018);

відповідач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ).

Суддя /підпис/ Микитин Н.М.