Справа № 280/2945/19
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2019-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

23 липня 2019 року Справа № 280/2945/19 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., при секретарі судового засідання Гопки Л.І.

за участю:

представника позивача - Швець Д.І.

представника відповідачів - Гаврик С.Є .

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 )

до Головного управління ДФС у Запорізькій області (пр. Соборний, б.166, м.Запоріжжя, 69107, )

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 06 червня 2019 року №, від 06 червня 2019 року №, від 06 червня 2019 року №.

Ухвалою суду від 24.06.2019 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/2945/19. Призначено судове засідання на 23.07.2019 з викликом сторін.

Відповідно до статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) 23 липня 2019 року сторонам проголошено вступну та резолютивну частину рішення та оголошено про час виготовлення рішення у повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві. Зокрема зазначив, що за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки позивача щодо повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб з доходів за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року відповідачем 14.05.2019 року складено акт № 367/08-01-13-05/ . На підставі акту перевірки прийняті податкові повідомлення рішення від 06 червня 2019 року №, від 06 червня 2019 року №, від 06 червня 2019 року №. Позивач не погоджується з нарахованою сумою грошового зобов`язання та вважає, що висновки відповідача щодо порушення позивачем норм діючого законодавства є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам та нормам чинного законодавства, а податкові повідомлення-рішення протиправними і таким, що підлягають скасуванню.

Представник відповідачів заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на адміністративний позов (вх. №30192 від 22.07.2019). Зокрема зазначив, що в процесі перевірки ОСОБА_2 встановлено, що позивачем в період 2017 року отримано доходи, які згідно з Податковим кодексом України підлягають включенню до загального місячного (річного) доходу та відображенням платником в податковій декларації про майновий стан і доходи. Податкова декларація про майновий стан та доходи за 2017 рік позивачем до контролюючого органу не подана, а суми анульованої кредитної заборгованості за 2017 рік у розмірі 2177029,02 грн., як отримане додаткове благо, не включено до загального річного оподатковуваного доходу за відповідний звітний період, чим порушено п.п. 49.18.4 п. 49.18 ст.49, пп.179.1, пп.179.7 ст. 179, п.п.164.2.17(д) п. 164.2 ст.164 Податкового кодексу України. Відтак оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесено правомірно і підстав для їх скасування немає.

Приписами ст. 258 КАС України, визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 243 КАС України, у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - пять днів з дня закінчення розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача та третьої особи, розглянувши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі обставини які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наступне.

Судом встановлено, що між позивачем та AT «УкрСиббанк» було укладено кредитні договори про надання споживчого кредиту №0 від 26.12.2007року та №0 від 26.12.2007року.

13.02.2012 року між ТОВ «Кейт-Колект» та AT «УкрСиббанк» (правонаступником якого з 18.12.2009 року є ПАТ «УкрСиббанк») укладено Договір факторингу №2 від 13.02.20012 року та Договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки, відповідно до яких до ТОВ «Кейт-Колект» перейшла право вимоги позивача заборгованості за кредитними договорами № 0 від 26.12.2007 та № 0 від 26.12.2007.

09.08.2017 року між позивачем та TOB «КЕЙ-КОЛЕКТ» укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідчений за №2172 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бугрім О.В., про таке:

«1. У зв`язку з невиконанням Іпотекодавцем своїх зобов`язань щодо повернення кредиту за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 26.12.2007 зоку (надалі - «Кредитний договір №1») та Договором про надання споживчого кредиту 0 від 26.12.2007 року (надалі - «Кредитний договір №2»), сторони цього Договору вирішили здійснити, відповідно до ст. 37 Закону України „Про іпотеку" та п. 5.2 Іпотечного договору, укладеного між Іпотекодсржатслсм та Іпотекодавцсм, позасудове врегулювання, згідно з окремим договором між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем задоволення вимог Іпотекодержателя шляхом передачі Іпотекодсржателю права власності на предмет іпотеки в рахунок повного виконання основного зобов`язання за Кредитним договором №1 та Кредитним договором №2. Іпотекодсржатсль задовольняє забезпечену іпотекою вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, отже, Іпотскодавсць передає, а Іпотекодержатель приймає у власність належне Іпотекодавцю нерухоме майно, а саме: - квартиру під номером 14 (чотирнадцять) , загальною площею - 71 (сімдесят дна ціла) кв.м, в тому числі житловою площею 47,23 (сорок сім цілих двадцять три дггих) кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101 (надалі - «Квартира»).»

«…7. Підписання цього Договору є підставою для повного припинення зобов`язань содавця за Кредитним договором №1 та Кредитним договором №2 у тому числі шнм договором.

8. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» цей Договір є правовою зю для реєстрації права власності Іпотскодержатсля на вищезазначену Квартиру.

9. Укладення цього Договору свідчить та є підтвердженням виконання скодавцем за цим Договором зобов`язання по погашенню заборгованості за іитніїм договором №1 та Кредитним договором №2, а також припиняє дію вищезазначеного Іпотечного договору, у зв`язку з чим, на підставі повідомлення Іпотекодержателя, нотаріусом знімається заборона відчуження вищезазначеної Квартири та припиняється обтяження іпотекою.

З дати підписання даного Договору, Іпотекодержатель анулює залишок заборгованості за вищевказаним Кредитним договором №1 та Кредитним договором №2. Розпорядження про анулювання боргу вступає в силу з дати отримання Іпотекодавцем повідомлення про анулювання боргу. Дата отримання повідомлення підтверджується підписом Іпотекодавця на такому повідомленні або повідомленням про ручення поштового відправлення….».

Листом від 08.08.2017 року ТОВ «Кейт-Колект» повідомило ОСОБА_2 проте, що у разі підписання Договору про задоволення вимог іпотеко держателя та підписання нотаріальної заяви щодо відсутності заперечень проти задоволення вимог іпотеко держателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, ТОВ «Кейт-Колект» зобов`язується анулювати залишок боргу за Кредитним договором №1 та Кредитним договором №2, надати довідку про відсутність заборгованості за Кредитним договором №1 та Кредитним договором №2, подати заяву про повернення виконавчих документів, що перебувають на виконанні у органах ДВС щодо Кредитного договору №1 та Кредитного договору №2.

Довідками ТОВ «Кейт-Колект» від 08.08.2017 року підтверджено, що позивальник ОСОБА_2 за Кредитним договором №0 від 26.12.2007 року від та Кредитним договором №0 від 26.12.2007 року, право вимоги за якими було відступлено АТ «УкрСиббанк» на користь ТОВ «Кейт-Колект», не має заборгованості перед «Кейт-Колект».

Згідно інформації відділу Державного реєстру ДФС України («Відомості з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків») встановлено, що ОСОБА_2 у 2017 році отримано дохід у сумі 3 480 857, 83 грн. від TOB «КЕЙ-КОЛЕКТ» за ознакою доходу 126 - «Дохід, отриманий платником податку, як додаткове благо.

Олександрівським управлінням ГУ ДФС у Запорізькій області направлено лист №24531/10/08-01-49-02 від 19.08..2018 на адресу TOB «КЕЙ-КОЛЕКТ» з метою підтвердження інформації, що відображена у відомості з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів, стосовно отримання ОСОБА_2 доходу у вигляді додаткового блага (ознака доходу 126) протягом 2017 року в сумі 3 480 857,83 грн.

TOB «КЕЙ-КОЛЕКТ» листом від 20.08.2018р. №20-08-181 (вх. №36865/10 від 19.09.2018р.) повідомило, що підтверджує інформацію надану у податковому розрахунку за Формою 1-ДФ про дохід, отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді основної суми боргу (кредиту), встановленого пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Кодексу та у вигляді процентів комісії та/або штрафних санкцій (пені) прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, та на виконання вимог, встановлених пп. «д» пп. 165.1.55 п. 165.1 ст. 165 Кодексу шляхом укладення додаткових договору про припинення зобов`язань за кредитним договором.

Відповідно до повідомлень про анулювання боргу, які містяться в матеріалах справи, заборгованість за кредитним договором № 00 від 26.12.2017 року становить 126374,25 доларів США, що за курсом НБУ станом на 09.08.2017 року складає 3260455,70 грн., з них 79066,91 доларів США основного боргу (2039926,32 грн. станом на 09.08.2017 по курсу НБУ) та 47307,34 доларів США (1220529,37 грн. станом на 09.08.217 по курсу НБУ) по відсоткам та заборгованість за кредитним договором № 0 від 26.12.2017 року становить 8542,72 доларів США, що за курсом НБУ станом на 09.08.2017 року складає 220402,13 грн., з них 5344,68 доларів США основного боргу (137892,70 грн. станом на 09.08.2017 по курсу НБУ) та 3198,04 доларів США (82509,43 грн. станом на 09.08.217 по курсу НБУ) по відсоткам.

TOB «КЕЙ-КОЛЕКТ» направив ОСОБА_2 письмові повідомлення від 17 серпня 2017 року про прощення боргу перед банком на суму 3480857,83 грн. У вказаних повідомленнях позивачу було також роз`яснено, що вона зобов`язана виконати вимоги пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, а саме: відобразити у річній податковій декларацій суму отриманого доходу та сплатити самостійно суму податку з такого доходу.

На підставі Наказу від 21.03.2019 року №1089 Головним управлінням ДФС у Запорізькій області було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ОСОБА_2 за період діяльності 01.01.2017 по 31.12.2017 з питань достовірності, повноти нарахування та своєчасті сплати до бюджету податків, зборів і платежів.

За результатами даної перевірки Головним управлінням ДФС у Запорізькій області був складений акт №367/08-01-13-05/ від 14.05.2019.

Згідно висновків даного акту перевірки були встановлені наступні порушення платником податків - ОСОБА_2 :

пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, пп. 179.1, пп. 179.7 ст.179 ПК України, а саме неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017р.. не задекларовано дохід отриманий у вигляді «додаткового блага» за ознакою «126», а також самостійно не розраховано та не сплачено до бюджету податки з отриманого доходу за 2017 рік по строку до 01.05.2018 року;

пп. «д» 164.2.17 пп. 164.2.17 п. 164.2 ст.164. п.167.1 ст.167 ПК України, а саме не задекларовано дохід отриманий у вигляді «додаткового блага» за ознакою «126», а також самостійно не розраховано та не сплачено до бюджету податки з отриманого доходу за 2017 рік по строку до 01.05.2018р., в результаті донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2017 рік у сумі 391865,22 грн.;

пп. «д» 164.2.17 пп. 164.2.17 п. 164.2 ст.164, п. 167.1 ст.167, підпункт 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 ПК України, а саме не задекларовано дохід отриманий у вигляді «додаткового блага» за ознакою «126», а також самостійно не розраховано та не сплачено до бюджету податки з отриманого доходу за 2017 рік по строку до 01.05.2018 р.. в результаті донараховано військового збору за 2017 рік у сумі 32655,44 грн.

На підставі вказаного акту перевірки ГУ ДФС у Запорізькій області прийнято податкові повідомлення-рішення від 06.06.2019 року №, яким визначено грошове зобов`язання з ПДФО у розмірі 489 831,53 грн. (о/п - 391865.22 грн. ш/с - 97966.31 грн.), від 06.06.2019 року №, яким визначено грошове зобов`язання з військового збору у розмірі 40819,30 грн. (о/п - 32655,44 грн. ш/с - 8163,86 грн.), від 06.06.2019 року № у розмірі 170,00 грн.

Не погоджуючись з даними податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернулась до суду з адміністративним позовом.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" № 996-XIV від 16.07.1999 із змінами і доповненнями, Податковим кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно з підпунктами 163.1.1 та 163.1.2 пункту 163.1 статті163 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин; далі -ПК України) об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абзацу другого пункту 164.1 статті 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно з підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Відповідно до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Згідно з підпунктом 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України є вичерпним.

Так, відповідно до підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України (в редакції, чинній до 1 січня 2015 року) до оподатковуваного доходу включаються суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Згідно з підпунктом «б» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов`язання.

У той же час відносини, що виникають між банком та клієнтом з питань надання кредиту є цивільно-правовими відносинами, які регулюються актами цивільного законодавства України.

Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин; далі - ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з статтею 605 ЦК України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що додаткове благо визначається як доход у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує доход платника податку. Водночас, в разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує доход платника податку і включається в його оподатковуваний доход. Разом з тим, сума процентів, нарахованих банком за умовами договору за користування кредитом, комісій та/або штрафних санкцій (пені) не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, комісій та/або штрафних санкцій (пені), нарахованих за користування кредитом й за прострочення виконання грошового зобов`язання, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.

Відсутність в підпункті «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України точності щодо визначення додаткового блага у вигляді суми боргу платника податку (процентного), анульованого кредитором за його самосійним рішенням, була усунена шляхом внесення змін Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 № 71-VIII, який набрав чинності з 01.01.2015.

Згідно з підпунктом «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України (в редакції, чинній з 01.01.2015) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Таким чином, законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, комісії та/або штрафні санкції (пеню), прощені (анульовані) кредитором.

Наведене підтверджується і змінами, які в подальшому внесені до законодавства, зокрема, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань» від 09.04.2015 № 321-VIII, який набрав чинності 07.05.2015, редакція підпункту 165.1.55 пункту 165.1 статті 165 ПК України була доповнена абзацом другим, у зв`язку з чим сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності не підлягали включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Згідно наявного в матеріалах справи договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 09.08.2017 року сторони даного договору вирішили здійснити, відповідно до ст. 37 Закону України „Про іпотеку" та п. 5.2 Іпотечного договору, укладеного між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем, позасудове врегулювання, згідно з окремим договором між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем задоволення вимог Іпотекодержателя шляхом передачі Іпотекодсржателю права власності на предмет іпотеки - квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , в рахунок повного виконання основного зобов`язання за Кредитним договором №1 та Кредитним договором №2.(п.1). Підписання цього Договору є підставою для повного припинення зобов`язань іпотекодавця за Кредитним договором №1 та Кредитним договором №2 у тому числі за Іпотечним договором.(п.7) Цей Договір є правовою підставою для реєстрації права власності Іпотскодержателя на вищезазначену Квартиру (п.8). З дати підписання даного Договору, Іпотскодержатель анулює залишок заборгованості за вищевказаним Кредитним договором №1 та Кредитним договором №2.(п.9).

Враховуючи наведені вище норми суд приходить до переконання, що визначальною ознакою доходу платника податку, як об`єкта та бази оподаткування податку з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є приріст показників фінансового та/або майнового стану платника податку. При прощенні (анулюванні) заборгованості особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов"язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом.

Проте судом встановлено, що у позивача відсутнє додаткове благо передбачене п.п.164.2.17(д) п. 164.2 ст.164 Податкового кодексу України, у вигляді прощення боргу оскільки такий було списано у зв`язку з реалізацією ТОВ «КЕЙ КОЛЕКТ» свого права на предмет іпотеки шляхом прийняття у власність квартири позивача.

З огляду на викладене суд вважає помилковим висновок податкового органу про те, що кошти у розмірі 2177029,02 грн. є оподатковуваним доходом ОСОБА_2 , передбаченим пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України.

Відтак, нарахування на зазначену суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору є необґрунтованим.

Згідно з розрахунком податкового зобов`язання та штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до податкового повідомлення-рішення від 06.06.2019 № сума нарахованих санкцій складається з штрафу, безпосередньо пов`язаного із нарахуванням податку на доходи фізичних осіб, а також штрафу, передбаченого за неподання податкової звітності.

Відповідно до п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Положеннями пп. 168.2.1. п. 168.2 ст. 168 Податкового кодексу України передбачено, що платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов`язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.

Відповідно до пп. 49.18.4. п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_2 не отримувала у 2017 році дохід від ТОВ «КЕЙТ КОЛЕКТ», у зв`язку з чим у позивача не виникло обов`язку подавати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року.

Отже, нарахування ОСОБА_2 . штрафних (фінансових) санкцій, передбачених п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України також є протиправним.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначеніКонституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні положення відповідачем дотримані не були, що в свою чергу зумовило необхідність звернення позивача за захистом свого порушеного права до суду.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС у Запорізькій області від 06 червня 2019 року №, від 06 червня 2019 року №, від 06 червня 2019 року № є підставними та обґрунтованими, підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 250 суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 06 червня 2019 року №, винесене Головним управлінням ДФС у Запорізькій області.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "ПС" від 06 червня 2019 року №, винесене Головним управлінням ДФС у Запорізькій області.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 06 червня 2019 року №, винесене Головним управлінням ДФС у Запорізькій області.

Стягнути на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, б.166, ) суму судового збору в розмірі 5308,22 грн.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено та підписано 29.07.2019.

Суддя А.В. Сіпака