Справа № 160/5553/19
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 липня 2019 року Справа № 160/5553/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сидоренка Д.В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Державного підприємства "Науково-виробниче об`єднання "Павлоградський хімічний завод" про стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 2411355,60 грн., -
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Державного підприємства "Науково-виробниче об`єднання "Павлоградський хімічний завод", в якій позивач просить: стягнути з Державного підприємства "Науково-виробниче об`єднання "Павлоградський хімічний завод" на користь держави в особі Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 2 411 355,60 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що Державне підприємство "Науково-виробниче об`єднання "Павлоградський хімічний завод" перебуває на обліку в Дніпропетровському обласному відділенні Фонду соціального захисту інвалідів. За 15 робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю і не зайнятих особами з інвалідністю у 2018 році, відповідач до 15.04.2019 року повинен був самостійно сплатити адміністративно-господарські санкції у розмірі 2411355,60 грн. Дана сума заборгованості по адміністративно-господарським санкціям підтверджується наданим відповідачем річним "Звітом про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2018 рік" №03-07/1417 від 21.02.2019 року за формою №10-ПІ, затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 10.02.2007 №42 та розрахунком суми позову щодо стягнення заборгованості по сплаті адміністративно-господарських санкцій за незайняті робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю. Оскільки вищезазначена сума, у визначений законодавством строк, відповідачем не сплачена, утворилась заборгованість в розмірі 2411355,60 грн.
Ухвалою суду від 24.06.2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами.
12.07.2019 року Державним підприємством "Науково-виробниче об`єднання "Павлоградський хімічний завод" подано відзив на позов, в якому зазначено, що відповідач не порушує норми чинного законодавства і вчасно подає звітність до органів Державної служби зайнятості населення, а саме форми 3ПН та 10-ПІ. У звіті форми 10-ПІ відповідач робить примітку у формі «*», яка відповідає у даному випадку про шкідливі умови праці для інвалідів та дає можливість для скорочення штату інвалідів. Зауважує, що на підприємстві є шкідливі умови праці, в яких праця інвалідів зовсім не допускається. Наголошує, що Державною службою зайнятості населення протягом року направлялось лише 4 особи з інвалідністю, яких всіх працевлаштовано підприємством, відмови у працевлаштуванні інвалідів відповідачем не було. Зазначає, що окрім інформації до державної служби зайнятості, підприємство неодноразово подавало оголошення в ефірі про пропоновані вакансії для інвалідів, тобто, таким чином не порушувало чинного законодавства, а тільки було зацікавлене у працевлаштуванні інвалідів. На підставі вищевикладеного, відповідач просить суд відмовити у задоволені позовних вимог позивачу.
16.07.2019 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів зазначає, що не всі можливі заходи для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідач здійснив, тобто, у разі подання до Державної служби зайнятості населення лише інформації про попит на робочу силу (вакансії), на які можливе працевлаштування осіб з інвалідністю, не можна вважати, що роботодавець зробив усе можливе для працевлаштування фахівця з інвалідністю. Вважає, що для виконання нормативу робочих місць для осіб з інвалідністю, роботодавець має брати активну участь у заходах, що проводить державна служба зайнятості для працевлаштування осіб з інвалідністю. Наголошує, що відповідач скористався лише найпростішим варіантом з численних передбачених законодавством заходів спрямованих на виконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю - це подання до центру зайнятості звітної форми №3-ПН. На підставі викладеного, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
22.07.2019 року відповідач подав до суду письмові заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив, що Державне підприємство "Науково-виробниче об`єднання "Павлоградський хімічний завод" своїми силами працевлаштували 35 чоловік, а Державна служба зайнятості населення направила лише 4 особи, отже, на підприємстві працює 39 осіб з інвалідністю. Наголошує, що з боку підприємства відмови щодо працевлаштування осіб з інвалідністю не було, підприємство робило все, що можливо щодо працевлаштування категорії даних осіб, а саме: створило робочі місця, зверталося з оголошеннями в засоби масової інформації та зверталось до Державної служби зайнятості населення. На підставі вищевикладеного, відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
Відповідачем 21.02.2019 року було подано позивачу звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2018 рік за формою №10-ПІ, затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 10.02.2007 року №42, відповідно до якого: середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу склала 1350 осіб; з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність склала 39 осіб; кількість інвалідів штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону №875-ХІІ, протягом 2018 року склала 35 осіб.
Згідно розрахунку позивача, враховуючи, що протягом 2018 року на Державному підприємстві "Науково-виробниче об`єднання "Павлоградський хімічний завод" працювало 1350 осіб, кількість незайнятих робочих місць, призначених для забезпечення працевлаштування осіб з інвалідністю, відповідно до 4% нормативу, становить 15 осіб (1350 х 0,04).
Матеріалами справи підтверджується, що відповідач з січня 2018 року по грудень 2018 року щомісячно подавав до Павлоградського міськрайонного центру зайнятості Звітність «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» за формою №3-ПН про наявність вільних робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю, зокрема:
- 03.01.2018 року про наявність вільних робочих місць, призначених для працевлаштування 1 особи з інвалідністю;
- 11.01.2018 року про наявність вільних робочих місць, призначених для працевлаштування 2 осіб з інвалідністю;
- 16.01.2018 року про наявність вільних робочих місць, призначених для працевлаштування 24 осіб з інвалідністю;
- 26.01.2018 року про наявність вільних робочих місць, призначених для працевлаштування 4 осіб з інвалідністю;
- 01.02.2018 року про наявність вільних робочих місць, призначених для працевлаштування 1 особи з інвалідністю;
- 05.02.2018 року про наявність вільних робочих місць, призначених для працевлаштування 2 осіб з інвалідністю;
- 16.02.2018 року про наявність вільних робочих місць, призначених для працевлаштування 23 осіб з інвалідністю;
- 27.02.2018 року про наявність вільних робочих місць, призначених для працевлаштування 19 осіб з інвалідністю;
- 14.03.2018 року про наявність вільних робочих місць, призначених для працевлаштування 26 осіб з інвалідністю;
- 27.03.2018 року про наявність вільних робочих місць, призначених для працевлаштування 3 осіб з інвалідністю;
- 11.04.2018 року про наявність вільних робочих місць, призначених для працевлаштування 5 осіб з інвалідністю;
- 16.04.2018 року про наявність вільних робочих місць, призначених для працевлаштування 21 особи з інвалідністю;
- 18.04.2018 року про наявність вільних робочих місць, призначених для працевлаштування 6 осіб з інвалідністю;
- 19.04.2018 року про наявність вільних робочих місць, призначених для працевлаштування 1 особи з інвалідністю;
- 16.01.2018 року про наявність вільних робочих місць, призначених для працевлаштування 24 осіб з інвалідністю;
- 25.04.2018 року про наявність вільних робочих місць, призначених для працевлаштування 5 осіб з інвалідністю;
- 26.04.2018 року про наявність вільних робочих місць, призначених для працевлаштування 1 особи з інвалідністю;
- 03.05.2018 року про наявність вільних робочих місць, призначених для працевлаштування 1 особи з інвалідністю;
- 10.05.2018 року про наявність вільних робочих місць, призначених для працевлаштування 1 особи з інвалідністю;
- 15.05.2018 року про наявність вільних робочих місць, призначених для працевлаштування 8 осіб з інвалідністю;
- 16.05.2018 року про наявність вільних робочих місць, призначених для працевлаштування 16 осіб з інвалідністю;
- 23.05.2018 року про наявність вільних робочих місць, призначених для працевлаштування 2 осіб з інвалідністю;
- 24.05.2018 року про наявність вільних робочих місць, призначених для працевлаштування 1 особи з інвалідністю;
- 06.06.2018 року про наявність вільних робочих місць, призначених для працевлаштування 6 осіб з інвалідністю;
- 08.06.2018 року про наявність вільних робочих місць, призначених для працевлаштування 12 осіб з інвалідністю;
- 14.06.2018 року про наявність вільних робочих місць, призначених для працевлаштування 11 осіб з інвалідністю;
- 19.06.2018 року про наявність вільних робочих місць, призначених для працевлаштування 33 осіб з інвалідністю;
- 02.07.2018 року про наявність вільних робочих місць, призначених для працевлаштування 2 осіб з інвалідністю;
- 23.07.2018 року про наявність вільних робочих місць, призначених для працевлаштування 36 особи з інвалідністю;
- 27.07.2018 року про наявність вільних робочих місць, призначених для працевлаштування 3 осіб з інвалідністю;
- 16.08.2018 року про наявність вільних робочих місць, призначених для працевлаштування 41 особи з інвалідністю;
- 22.08.2018 року про наявність вільних робочих місць, призначених для працевлаштування 1 особи з інвалідністю;
- 11.09.2018 року про наявність вільних робочих місць, призначених для працевлаштування 9 осіб з інвалідністю;
- 13.09.2018 року про наявність вільних робочих місць, призначених для працевлаштування 1 особи з інвалідністю;
- 20.09.2018 року про наявність вільних робочих місць, призначених для працевлаштування 27 осіб з інвалідністю;
- 21.09.2018 року про наявність вільних робочих місць, призначених для працевлаштування 9 осіб з інвалідністю;
- 05.10.2018 року про наявність вільних робочих місць, призначених для працевлаштування 9 осіб з інвалідністю;
- 11.10.2018 року про наявність вільних робочих місць, призначених для працевлаштування 1 особи з інвалідністю;
- 16.10.2018 року про наявність вільних робочих місць, призначених для працевлаштування 2 осіб з інвалідністю;
- 19.10.2018 року про наявність вільних робочих місць, призначених для працевлаштування 31 особи з інвалідністю;
- 16.11.2018 року про наявність вільних робочих місць, призначених для працевлаштування 34 осіб з інвалідністю;
- 21.11.2018 року про наявність вільних робочих місць, призначених для працевлаштування 8 особи з інвалідністю;
- 29.11.2018 року про наявність вільних робочих місць, призначених для працевлаштування 1 особи з інвалідністю;
- 04.12.2018 року про наявність вільних робочих місць, призначених для працевлаштування 3 осіб з інвалідністю;
- 12.12.2018 року про наявність вільних робочих місць, призначених для працевлаштування 4 осіб з інвалідністю;
- 14.12.2018 року про наявність вільних робочих місць, призначених для працевлаштування 5 осіб з інвалідністю;
- 20.12.2018 року про наявність вільних робочих місць, призначених для працевлаштування 36 осіб з інвалідністю;
- 29.12.2018 року про наявність вільних робочих місць, призначених для працевлаштування 1 особи з інвалідністю.
Судом встановлено, що Павлоградським міськрайонним центром зайнятості у 2018 році було направлено до відповідача 4 осіб з інвалідністю з числа безробітніх, що підтверджується листом «Щодо працевлаштування осіб з інвалідністю на ДП «НВО «Павлоградський хімічний завод» від 08.07.2019 року №996, яким також підтверджується, що відмови у працевлаштуванні безробітних з числа інвалідів підприємством не було.
Інших доказів направлення відповідачу осіб для працевлаштування у 2018 році матеріали справи не містять.
Матеріалами справи підтверджується, що Державним підприємством "Науково-виробниче об`єднання "Павлоградський хімічний завод" було створено робочі місця, про що свідчать документи щодо атестації робочих місць та протоколи засідання атестаційної комісії.
Разом з тим, судом встановлено, що відповідачем у серпні-грудні 2018 року подавались оголошення в ефірі телепрограми «Телегазета» про пропоновані вакансії для інвалідів, що підтверджується ефірними довідками, наявними в матеріалах справи.
Також, у газеті «Західний Донбас» у червні та липні 2018 року, у газеті «ТН-Експресс» у липні, серпні та грудні 2018 року, у газеті «Бесплатные объявления» у листопаді 2018 року відповідачем було розміщено оголошення щодо запрошення для працевлаштування осіб, що мають групу інвалідності.
Відповідно до «Звіту про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2018 рік» №03-07/1417 від 21.02.2019 року за формою №10-ПІ та розрахунку суми позову щодо стягнення адміністративно-господарських санкцій, позивач зазначає, що за наявні робочі місця призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю і не зайнятих особами з інвалідністю у 2018 році, відповідач мав сплатити суму адміністративно-господарських санкцій у розмірі 2411355,60 грн. (за 15 осіб).
Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами, є Закон України від 21 березня 1991 року №875-ХІІ "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" (далі - Закон №875-ХІІ).
Згідно із ч.2 ст.17 Закону №875-ХІІ, підприємства, установи і організації за рахунок коштів Фонду соціального захисту інвалідів або за рішенням місцевої ради за рахунок власних коштів у разі потреби створюють спеціальні робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, здійснюючи для цього адаптацію основного і додаткового обладнання, технічного оснащення і пристосування тощо з урахуванням обмежених можливостей осіб з інвалідністю.
Частинами 1, 2 ст.19 Закону №875-ХІІ встановлено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.
Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.
Відповідно до положень ч.ч.1, 4 ст.20 Закону №875-ХІІ, підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.
Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.
Відповідно до ч.1 ст.18 Закону №875-ХІІ, забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.
Частиною 3 ст.18 цього Закону визначено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Проаналізувавши вищенаведене, суд зазначає, що обов`язок по працевлаштуванню інвалідів відповідно до встановленого Законом нормативу, покладається як на роботодавців, так і на державну службу зайнятості.
Згідно наказу Міністерства праці та соціальної політики України, звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів №42 від 10.02.2007 року щорічною формою звітності є форма №10-ПІ, яка, заповнюється роботодавцями та подається до базового центру зайнятості незалежно від місцезнаходження роботодавця за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 1 березня після звітного періоду.
З огляду на вищезазначене, звіт за формою №10-ПІ є актом інформування органів працевлаштування про створені на підприємстві робочі місця для працевлаштування інвалідів і, водночас, запитом про направлення на підприємство інвалідів для працевлаштування.
Так, відповідач у 2018 році подавав звіти за формою №10-ПІ про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів. У звітах містилась інформація про наявність відповідних вакансій.
Матеріалами справи підтверджується, що відповідач сприяв працевлаштуванню інвалідів та виконував усі вимоги законодавства щодо забезпечення прав інвалідів на працевлаштування у повному обсязі.
Судом встановлено факт невиконання відповідачем нормативу по працевлаштуванню інвалідів у 2018 році, однак суд вважає, що вини відповідача в цьому немає, оскільки відповідач вживав всі необхідні заходи по створенню робочих місць та працевлаштуванню інвалідів. Поряд з цим, фактів відмови зі сторони відповідача у працевлаштуванні інвалідів за 2018 рік не встановлено.
Тобто, Державним підприємством "Науково-виробниче об`єднання "Павлоградський хімічний завод" було вжито всіх заходів по створенню робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до встановленого нормативу.
Відповідно до ч.1 ст.218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.
Частиною другою наведеної статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.
Отже, для стягнення адміністративно-господарських санкцій слід виходити із загальних норм права відносно відповідальності за порушення зобов`язань та встановлення в діях або бездіяльності підприємства складу правопорушення з метою застосування юридичної відповідальності у вигляді адміністративно-господарських санкцій.
Статтею 238 Господарського кодексу України передбачено, що за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.
Таким чином, адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до учасника господарських відносин за порушення ним правил, встановлених законодавчими актами, при наявності в діях суб`єкту господарювання вини у вчиненні такого порушення та якщо ним не приймались заходи, спрямовані на недопущення господарського правопорушення.
При цьому, суд зазначає, що роботодавець вжив усіх необхідних заходів для недопущення порушення, а факт не працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць для даної категорії громадян, у зв`язку з їх відсутністю, не може слугувати підставою для накладення адміністративно-господарських санкцій, за відсутності вини юридичної особи.
Отже, елементами правопорушення є вина та наявність причинного зв`язку між самим порушенням та його наслідками. Застосування принципу вини як умови відповідальності пов`язане з необхідністю доведення порушення зобов`язання.
Суд дійшов висновку, що роботодавець вжив необхідних заходів для недопущення господарського правопорушення, зокрема відповідачем було вжито всіх необхідних заходів для працевлаштування інвалідів: Державне підприємство "Науково-виробниче об`єднання "Павлоградський хімічний завод" зареєстровано у Дніпропетровському обласному відділенні Фонду соціального захисту інвалідів, звітувало про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю, направляло до центру зайнятості відповідну звітність з інформацією щодо можливості працевлаштування осіб з інвалідністю та подавало оголошення у засоби масової інформації, тому зазначені адміністративно-господарські санкції до відповідача не можуть бути застосовані.
Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 19 грудня 2018 року у справі №812/1140/18, згідно якої обов`язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов`язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування, за умови, що відповідач ужив всі заходи по створенню робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до встановленого нормативу. При цьому, якщо жодних доказів про те, що відповідачем не виділено та не створено робочі місця для працевлаштування інвалідів, позивачем не надано та не доведено факту протиправної відмови у працевлаштуванні інвалідів з боку товариства.
В силу вимог ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Аналізуючи наявні та досліджені в матеріалах справи докази, суд вважає, що відповідачем було виконано всі необхідні заходи по створенню робочих місць для інвалідів і їх працевлаштуванню та дотримано вимоги, встановлені ст.19 Закону №875-ХІІ, тому підстави для застосування до нього адміністративно-господарських санкцій відсутні.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 ст.9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За таких обставин, суд приходить до висновку що позовні вимоги задоволенню не підлягають, з викладених вище підстав.
Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись статтями 1, 9, 72-77, 139, 243-246, 250, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позову Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Державного підприємства "Науково-виробниче об`єднання "Павлоградський хімічний завод" про стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 2411355,60 грн. - відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.В. Сидоренко