Справа № 580/1980/19
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2019 року справа № 580/1980/19
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним рішення і зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

21.06.2019 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі-позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м.Черкаси, вул.Смілянська, буд.23; ) (далі відповідач) про:

визнання протиправним рішення відповідача, оформленого протоколом від 08.10.2018 №72, щодо відмови у призначенні йому пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи;

зобов`язання відповідача призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач не призначив позивачу пенсію зі зниженням пенсійного віку з формальних підстав. Позивач стверджує, що є ліквідатором наслідків Чорнобильської катастрофи, що підтверджено належними доказами. Тому вважає, що має право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі вищевказаної норми.

Ухвалою суду від 09.07.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними матеріалами. Встановлено відповідачу строк тривалістю п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали для надання відзиву на позовну заяву та доказів. Згідно з даними розписки та рекомендованого повідомлення вказану ухвалу отримав відповідач відповідно 12.07.2019, а позивач 22.07.2019.

26.07.2019 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить суд у задоволенні позову відмовити повністю. Вказує, що рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах прийняте у зв`язку з тим, що надані позивачем для оформлення пенсії документи не підтверджують належним чином факт виконання ним робіт з ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку з огляду на наявність у них розбіжностей у зазначенні прізвища та ім`я по-батькові позивача. Також зазначено, що прийняття рішення про призначення пенсії є виключними дискреційними повноваженнями відповідача, а втручання у таку діяльність виходить за межі завдань адміністративного судочинства. Крім того позивач пропустив строк звернення в суд з цим позовом.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

Суд встановив, що позивач є учасником ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи 2 категорії, що підтверджується посвідченням від 20.05.1999 серії НОМЕР_2 , копія якого додана до матеріалів справи.

З наданих відповідачем копій пенсійної справи позивача суд встановив, що він 16.07.2018 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, до якої додав копії:

паспорта та РНОКПП;

трудової книжки від 04.04.1990;

військового квитка серії НОМЕР_3 ;

довідки Черкаського ОВК від 21.09.1990 №4/3306;

посвідчення учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи від 20.05.1999 серії НОМЕР_2 ;

довідки МО РФ від 16.03.1998 №315/4/887;

довідок Галузевого державного архіву МО України від 30.03.2018 №179/1/3847 та №179/1/3848.

Рішенням від 08.10.2018, оформленим протоколом №2, відповідач відмовив у призначенні пенсії позивачу.

Листом від 06.11.2018 вих.№70016/0302 відповідач повідомив позивача, що 08.10.2018 прийняв рішення, оформлене протоколом №2, про відмову у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку. Вказав про відсутність підтвердження його участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, оскільки у військовому квитку ім`я не відповідає імені у паспорті, а у посвідченні ліквідатора по-батькові.

Тому позивач звернувся в суд.

Надаючи оцінку встановленим обставинам, суд врахував, що відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч.1 ст.46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право призначення пенсії особам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи регулюються Законом України від 28.02.1991 №796-ХІІ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Закон №796-ХІІ).

Частиною 1 ст.10 Закону № 796-XII передбачено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Відповідно до ч.1 ст.55 Закону № 796-XII особам, які працювали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року не менше 5 календарних днів, пенсійний вік зменшується на 10 років.

Згідно з ч.1 ст.15 Закону № 796-XII підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Відповідно до абз.9 підп.5 п.2.1. Розділу 2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, при призначенні пенсії із застосуванням норм ст. 55 Закону № 796-XII до заяви про призначення пенсії за віком додаються посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року №122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування.

Отже, для виникнення в особи права на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку така особа повинна довести факт своєї роботи у зоні відчуження протягом встановленого строку.

Оцінюючи докази, які надавалися позивачем відповідачу щодо дотримання вищевказаних норм закону у спірних правовідносинах та долучені до матеріалів судової справи, суд встановив таке.

Довідкою Черкаського ОВК від 21.01.1990 №4/3906 підтверджено участь позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 27.08.1986 до 30.11.1986. Аналогічний запис міститься також у військовому квитку позивача серії НОМЕР_3 , який скріплений печаткою військової частини НОМЕР_4 та підписом начальника штабу.

Архівною довідкою Галузевого державного архіву МО України від 30.03.2018 №179/1/3847 підтверджено відображення у наказах командира військової частини 75273 відрядження «ряд. ОСОБА_1 » в район Чорнобильської АЕС для виконання спеціального завдання у період з 26.08.1986 до 31.10.1986.

Дійсність вказаних документів не спростована відповідачем жодним належним і допустимим доказом. Натомість доводи позивача про виконання ним робіт, тривалістю більше 5 днів, у зоні відчуження у період з 27.08.1986 до 30.11.1986 є обґрунтованими та підтвердженими.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказами в адміністративному судочинстві відповідно до ст.72 КАС України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, відповідно до ч.2 ст.74 КАС України не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми згідно зі ст.76 КАС України є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Не обґрунтованими є доводи відповідача про відсутність у позивача необхідного стажу роботи у зоні відчуження, який дає йому право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, з огляду на те, що у посвідченні учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи від 20.05.1999 серії НОМЕР_2 вказано ім`я по-батькові позивача « ОСОБА_2 », а не « ОСОБА_3 », у військовому квитку серії НОМЕР_3 вказано ім`я « ОСОБА_4 », а не « ОСОБА_5 », оскільки з досліджених судом копій вказаних документів, у тому числі, які містять фотокартку позивача, явно вбачається їх належність саме позивачу, а викладені неточності не впливають на факт його перебування у зоні відчуження та свідчать про допущення описки.

У військовий квиток серії НОМЕР_3 внесено скріплене печаткою Черкаського ОВК за підписом уповноваженої особи виправлення щодо зазначення ім`я позивача згідно з даними його паспорта, а у посвідченнях учасника ліквідації наслідків чорнобильської катастрофи від 03.10.1991 серії НОМЕР_5 та від 10.05.2019 серії НОМЕР_6 - зазначено ПІБ: ОСОБА_1 .

Тому суд дійшов висновку, що відповідач не довів сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, що у спірних правовідносинах діяв у порядку, межах та спосіб, які визначені законом. Отже, спірне рішення щодо відмови у призначенні позивачу пенсії з вищевикладених підстав є протиправними.

Доводи позивача щодо пропуску позивачем строку звернення в суд з цим позовом суд вважає необґрунтованими, оскільки доказів вручення під розписку йому спірного рішення від 08.10.2018 або листа від 06.11.2018 вих.№70016/0302 суду не надано.

На підставі абз.1 ч.4 ст.245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.45 Закону №1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

На підставі п.4.3. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1, не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії, орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії. Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу начальника управління щодо розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління.

Отже, уповноваженим органом щодо прийняття рішення про призначення пенсії у встановленому порядку є відповідний орган Пенсійного Фонду України, який має з такого питання прийняти відповідне рішення акт розпорядчого характеру.

Згідно з даними паспорту позивача серії НОМЕР_7 позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , отже на час звернення до відповідача (виникнення спору) йому було 50 років та 2 місяці.

Для вирішення спору з огляду на вимоги ст.55 Закону № 796-XII суд врахував положення ст.9 Закону України від 9 липня 2003 року №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування "(далі - ЗУ №1058-IV).

Зокрема, відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з положеннями ст.26 ЗУ №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

З наданого відповідачем розрахунку стажу позивача станом на час звернення із заявою про призначення пенсії його загальний страховий стаж становить 30 років 8 місяців та 5 днів, що є достатнім для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 10 років на підставі ст.55 Закону №796-ХІІ.

Тому для забезпечення виконання завдання адміністративного суду, вказаного у ст.2 КАС України, суд дійшов висновку, що належним і ефективним способом повного захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача у встановленому чинним законодавством порядку повторно розглянути заяву позивача від 16.07.2018 та прийняти рішення про призначення йому пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України від 28.02.1991 №796-ХІІ у встановленому чинним законодавством порядку та строк.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору та не надав доказів понесення судових витрат, відсутні підстави для їх розподілу.

Керуючись ст.ст. 6, 14, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 08.10.2018, оформлене протоколом №2, про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м.Черкаси, вул. Смілянська, буд.23; ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) від 16.07.2018 з доданими документами та прийняти у встановленому законодавством порядку та строк рішення про призначення йому пенсії на пільгових умовах.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя А.М. Бабич

Рішення складене у повному обсязі 31.07.2019.