Справа № 640/791/19
Суддя: Ісаєнко Юлія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/791/19 Суддя (судді) першої інстанції: Арсірій Р.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Ісаєнко Ю.А.,

суддів: Земляної Г.В., Мельничука В.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.04.2019 у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, треті особи: ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОП-ТРАНС», Комунальне підприємство «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства юстиції України про:

- визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 13.12.2018 №3910/5 «Про скасування реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», винесений на підставі висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 10.12.2018 за результатом розгляд) скарги ОСОБА_2 від 21.11.2018;

- зобов`язання Міністерство юстиції України поновити в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань реєстраційні дії, які були скасовані наказом Міністерства юстиції України від 13.12.2018 №3910/5, а саме: №1001225 «Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи», проведену державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» проведені державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкіним Олександром Васильовичем стосовно товариства з обмеженою відповідальністю «ТОП-ТРАНС» ().

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.04.2019 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивачем було подано апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та задовольнити позов.

Доводи апелянта обґрунтовані, зокрема тим, що зазначений наказ підлягає скасуванню оскільки його було видано неналежним суб`єктом розгляду скарги, сам розгляд скарги відбувся із порушенням встановленої законодавством процедури та з порушенням принципів об`єктивності та добросовісності, крім того було порушено право позивача на участь у прийнятті рішення та норми ч. 8 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Справа розглянута у порядку письмового провадження відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 10.01.2018 під час моніторингу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивачу стало відомо про внесення змін у реєстр та скасування реєстраційної дії у ЄДР від 16.11.2018 № 1001225 «Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи», проведену державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкіним Олександром Васильовичем, відповідно до якої ОСОБА_1 став засновником Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОП-ТРАНС» ().

Зазначена реєстраційна дія скасована наказом Міністерства юстиції України від 13.12.2018 № 3910/5, про існування якого позивачу не було відомо та до теперішнього часу не отримано його копію.

Не погоджуючись з наказом Міністерства юстиції України № 3910/5 від 13.12.2018, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що оскаржуваний наказ винесено відповідачем правомірно та у межах наданих йому повноважень, з урахуванням того, що попередньо виявлені обставини порушення державними реєстраторами законодавства у сфері державної реєстрації не заперечувались позивачем.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, в частині доводів апелянта щодо розгляду скарги неналежним суб`єктом, колегія суддів вказує, що Положенням про Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 12.01.2016 № 37/5 визначено порядок створення, організаційні та процедурні засади діяльності Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - комісія), а також права та обов`язки її членів.

Відповідно до пункту 2 Положення про Комісію вона є постійно діючим колегіальним консультативно-дорадчим органом при Міністерстві юстиції України, що в межах повноважень, визначених Законами України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128 (далі - Порядок), забезпечує розгляд скаргу сфері державної реєстрації.

Згідно пункту 1 Розділу III Положення про Комісію формою роботи комісії є засідання, які проводяться у разі потреби. Дату, час і місце проведення засідання комісії визначає її Голова.

Рішення комісії оформляються висновком, який підписується Головою комісії, секретарем та членами комісії, що брали участь у засіданні комісії (пункт 8 Розділу III Положення про Комісію).

Пунктом 10 Положення про Комісію визначено, що Висновок комісії, оформлений відповідно до пункту 8 розділу III цього Положення, разом з проектом відповідного наказу Департамент державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України подає для підпису Міністру юстиції України, його першому заступнику або заступнику Міністра з питань державної реєстрації.

Відповідно до 12 Порядку № 1128 за результатами розгляду скарги суб`єкт розгляду скарги на підставі висновків комісії приймає мотивоване рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених Законами, у формі наказу.

Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців (далі - державна реєстрація) - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. 6 Порядку державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.02.2016 № 359/5, державна реєстрація проводиться на підставі: документів, що подаються заявником для державної реєстрації; судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі або заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій, а також надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України «Про виконавче провадження»; рішень, прийнятих за результатами оскарження в адміністративному порядку відповідно до статті 34 Закону; шляхом внесення державним реєстратором юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - державний реєстратор) відомостей до Єдиного державного реєстру виключно на підставі та відповідно до Закону.

Приписами ч. 5 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» встановлено, що для державної реєстрації змін до відомостей про розмір статутного капіталу, розміри часток у статутному капіталі чи склад учасників товариства з обмеженою відповідальністю або товариства з додатковою відповідальністю (далі в цій частині - товариство) подаються такі документи:

1) заява про державну реєстрацію змін до цих відомостей;

2) документ про сплату адміністративного збору;

3) один із таких відповідних документів: а) рішення загальних зборів учасників товариства про визначення розміру статутного капіталу та розмірів часток учасників; б) рішення загальних зборів учасників товариства про виключення учасника з товариства; в) заява про вступ до товариства; г) заява про вихід з товариства; ґ) акт приймання-передачі частки (частини частки) у статутному капіталі товариства; д) судове рішення, що набрало законної сили, про визначення розміру статутного капіталу товариства та розмірів часток учасників товариства; е) судове рішення, що набрало законної сили, про стягнення з (повернення з володіння) відповідача частки (частини частки) у статутному капіталі товариства.

Справжність підписів на документі, зазначеному в підпункті «ґ» цієї частини, засвідчується нотаріально. Одночасно може бути надана довідка про формування резервного капіталу товариства.

Документи подаються такими особами: учасником, який виходить з товариства, або його спадкоємцем чи правонаступником - якщо подається документ, зазначений у підпункті «г» цієї частини; особою, яка набула частку (частину частки) у статутному капіталі товариства, або особою, яка передала її, - якщо подається документ, зазначений у підпункті «ґ» цієї частини; позивачем - якщо подаються документи, зазначені в підпунктах «д», «е» цієї частини.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що вказаний перелік документів для державної реєстрації змін до відомостей про розмір статутного капіталу, розміри часток у статутному капіталі чи склад учасників товариства з обмеженою відповідальністю є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Частиною другою статті 34 Закону визначено, що Міністерство юстиції України розглядає скарги: на проведені державним реєстратором реєстраційні дії (крім випадків, якщо такі реєстраційні дії проведено на підставі судового рішення); на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

Територіальний орган Міністерства юстиції України розглядає скарги: на рішення (крім рішення, згідно з яким проведено реєстраційну дію), дії або бездіяльність державного реєстратора; на дії або бездіяльність суб`єктів державної реєстрації.

Згідно частини другої статті 34 Закону, рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

Частиною шостою ст.34 Закону визначено, що за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про:

1) відмову в задоволенні скарги;

2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про: а) скасування реєстраційної дії, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатом розгляду скарги, - у разі оскарження реєстраційної дії, рішення територіального органу Міністерства юстиції; б) проведення державної реєстрації - у разі оскарження відмови у державній реєстрації; в) виправлення технічної помилки, допущеної державним реєстратором; г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Єдиного державного реєстру; ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Єдиного державного реєстру; д) скасування акредитації суб`єкта державної реєстрації; е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України; є) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Рішення, передбачені підпунктами «а», «ґ», «д» і «е» пункту 2 цієї частини, приймаються виключно Міністерством юстиції України.

За результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи можуть прийняти мотивоване рішення, в якому передбачити шляхи для задоволення скарги.

Приписами ч. 8 ст. 34 вказаного Закону передбачено, що Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо:

1) скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п`ятою цієї статті;

2) на момент прийняття рішення про задоволення скарги шляхом скасування реєстраційної дії щодо державної реєстрації новоствореної юридичної особи, іншої організації, державної реєстрації фізичної особи підприємцем, припинення юридичної особи, іншої організації, припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця або шляхом проведення реєстраційної дії в Єдиному державному реєстрі проведено наступну реєстраційну дію щодо відповідної особи;

3) у разі наявності інформації про судове рішення або ухвалу про відмову позивача від позову з такого самого предмета спору, про визнання позову відповідачем або затвердження мирової угоди сторін;

4) у разі наявності інформації про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з такого самого предмета і тієї самої підстави;

5) є рішення цього органу з такого самого питання;

6) в органі ведеться розгляд скарги з такого самого питання від цього самого скаржника;

7) скарга подана особою, яка не має на це повноважень;

8) закінчився встановлений законом строк подачі скарги;

9) розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції органу;

10) державним реєстратором, територіальним органом Міністерства юстиції України прийнято таке рішення відповідно до законодавства.

В контексті наведеного, суд першої інстанції вірно зазначив, що доводи позивача щодо неналежності суб`єкта, який здійснював розгляд скарги ОСОБА_2 від 22.11.2018 № 37133-33-18 з доповненнями наказу Мін`юсту від 13.12.2019 № 3110/5 та відсутності компетенції є безпідставними та необгрунтованими, адже такий розгляд здійснено в межах встановленої законом процедури досудового врегулювання відносин в сфері державної реєстрації.

Стосовно аргументів апелянта про порушення ч. 8 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», з підстав наявного судового спору (справа про скасування реєстраційної дії №№1001225 від 16.11.2018), то згідно інформації з комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» позовну заяву у справі № 640/19599/18 ОСОБА_3 було подано 23.11.2018, в той час як скарга ОСОБА_2 подана 21.11.2018, а отже на момент подання скарги до відповідача зазначений позов не був поданий до суду.

Крім того, згідно з п. 4 ч. 8 ст. 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги у разі наявності інформації про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з такого самого предмета і тієї самої підстави.

Відповідно до ст. 46 КАС України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач.

Суд першої інстанції вірно вказав, що в адміністративній справі № 640/19599/18 позивачем є ОСОБА_3 , в той час як скаргу до Міністерства юстиції подала ОСОБА_2 , що вказує на те, що сторони судового провадження та сторони скарги на реєстраційну дію - є різними. Також, у судовому провадженні у справі № 640/19599/18 ОСОБА_2 не є стороною або третьою особою. Є різними також і підстави оскарження реєстраційних дій, зазначені позивачем у позовній заяві у справі № 640/19599/18 та у скарзі ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга також містить твердження про те, що позивач не був належно повідомлений про розгляд скарги, які обґрунтовано спростовані судом першої інстанції наступним.

Відповідно до п. 9 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128, під час розгляду скарги по суті обов`язково запрошується скаржник та/або його представник (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб`єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів. Неприбуття осіб, яких належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб`єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду. Вказана норма, зокрема, визначає і сторони залучені до розгляду скарги Комісією.

Пунктом 10 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року N 1128 встановлено, що суб`єкт розгляду скарги своєчасно повідомляє особам, запрошеним до розгляду скарги по суті, про час і місце розгляду скарги в один з таких способів: 1) телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі); 2) шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту; 3) засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі та/або інших документах що додаються до скарги).

На виконання вимог підпункту 3 пункту 10 Порядку № 1128 07.12.2018 о 16:51 на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України було розміщено оголошення про розгляд скарги.

Таким чином, розміщення вказаного оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту є належним виконанням вимог Порядку №1128 щодо повідомлення заінтересованих осіб про розгляд скарг, зокрема позивача, що узгоджується з правовою позицією Вищого адміністративного суду України в рішеннях Вищого адміністративного суду України від 13 липня 2017 року у справі № К800/10886/17 та ухвалі Вищого адміністративного суду України від 10 жовтня 2017 року у справах К/800/21878/17, К/800/24251/17, постанові Вищого адміністративного суду України від 12 грудня 2017 року у справі К/800/39379/17.

Отже, до розгляду в Міністерстві юстиції України скарги ОСОБА_2 в якості заінтересованих осіб було належним чином запрошено - Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОП-ТРАНС» та ОСОБА_4

Крім того, матеріалами справи підтверджується, що відповідачем 06.12.2018 було направлено повідомлення про дату, час та місце розгляду скарги разом з її копією на 51 аркуші на поштову адресу позивача, а головним спеціалістом відділу забезпечення діяльності Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації 07.12.2018 було здійснено телефонограму Товариству з обмеженою відповідальністю «ТОП-ТРАНС», що підтверджується копією реєстраційного журналу телефонограм відділу забезпечення діяльності Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації.

Вказане в сукупності свідчить про вжиття відповідачем належних та достатніх заходів, спрямованих на повідомлення апелянта про факт розгляду вищевказаної скарги.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на позицію Верховного Суду, висловлену в постанові від 27.02.2019 у справі № 826/4194/16, оскільки в межах справи, яка розглядається, відповідачем було застосовано три вище перераховані способи повідомлення апелянта, а не лише направлено відповідну інформацію поштовим зв`язком.

Також не враховується колегією суддів посилання на висновки Верховного Суду в постанові від 28.03.2018 у справі № 826/19452/16, оскільки зазначені посилання стосуються наявності формальних порушень процедурного характеру при розгляді скарги, які колегією суддів при розгляді даної справи не встановлені.

Враховуючи все вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції, який вказав на безпідставність позовних вимог та відсутність підстав для задоволення таких.

Стосовно інших посилань апеляційної скарги, то колегія суддів критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.04.2019 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Головуючий суддя Ю.А. Ісаєнко

Суддя Г.В. Земляна

Суддя В.П. Мельничук