Справа № 127/16229/19
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2019-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/16229/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Чернюк І.В.

Суддя-доповідач - Охрімчук І.Г.

30 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Охрімчук І.Г.

суддів: Капустинського М.М. Смілянця Е. С. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Зозуля К.Т.,

позивача

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Поліцейського роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції рядовий поліції Климовича Василя Анатолійовича на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 липня 2019 року (м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Поліцейського роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції рядовий поліції Климовича Василя Анатолійовича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що 28.05.2019 р. відповідачем відносно нього було винесено постанову серії ДП18 № 024578 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. 00 коп. Зі змісту постанови вбачається, що він 28.05.2019 року о 15 год. 23 хв. на автомобільній дорозі «Виступовичі-Житомир-Могилів-Подільський», 213 км. керуючи автомобілем марки «Kia Sportage» д.н.з. НОМЕР_1 рухався в населеному пункті визначеному дорожнім знаком 5.45 «Початок дорожнього руху», із швидкістю 75 км/год, де рух транспортного засобу дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год., внаслідок чого перевищив дозволену швидкість руху автомобіля на 25 км./год., чим порушив п. 12.4 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч. 1 КУпАП. Швидкість вимірювалась приладом TruCam 000771.

Вищевказану постанову позивач вважає незаконною та необґрунтованою, оскільки відомості зазначеній в ній не відповідають дійсним обставинам справи, а дії інспектора патрульної поліції при винесенні постанови були незаконними та такими, що грубо порушили права позивача. В позовній заяві ОСОБА_1 зазначив, що відповідач, в порушення ст. 280 КУпАП, при винесенні постанови не з`ясував, чи винна особа у вчиненні правопорушення, не зібрав доказів щодо підтвердження вини позивача у вчиненні правопорушення, адже обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Позивач звертає увагу на те, що жодного знаку, зокрема 5,45 «Початок населеного пункт» не було. При зупинці транспортного засобу, працівником поліції жодного доказу вчинення ним правопорушення надано не було, окрім як посилання працівника поліції в усній формі на те, що швидкість було зафіксовано не в автоматичному режимі радаром «TruCam 000771». Позивач вважає, що покази вимірюючого приладу не є належним доказом, оскільки даний доказ не підтверджує те, що саме автомобіль позивача рухався із вказаною швидкістю. Також, даний пристрій не мав можливості чітко встановити перевищення швидкості саме транспортним засобом позивача, оскільки його характеристики не дають змоги ідентифікувати транспортний засіб, яким здійснено перевищення швидкості у випадку, коли такий транспортний засіб рухається поряд з іншими автомобілями. Відповідний пристрій вимірює швидкість на відстані 1,5-2 км., а тому стверджувати, що рух автомобіля позивача було виміряно в межах населеного пункту неможливо. Позивач, також звертає увагу на те, що сам прилад «TruCam 000771" був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки про що свідчить наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року № 1362.

Позивач зазначає, що відповідачем також було грубо порушено вимоги законодавства при складанні постанови та безпідставно не враховано пояснення позивача щодо невинуватості у вчиненні правопорушення. Крім того, під час розгляду справи не роз`яснено позивачу його права та обов`язки, що в свою чергу свідчить про порушення вимог ст. 268 КУпАП, а також відповідачем було порушено право позивача на захист, оскільки останнім під час розгляду справи було заявлене клопотання із вимогою надати часу на укладення угоди з адвокатом з метою надання йому правової допомоги, однак відповідачем в задоволенні даної вимоги було відмовлено. Не було дотримано п. 9-10 розділу III Інструкції, а саме під час розглядає справи відповідач не оголошував, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, не роз`яснив позивачу, його права і обов`язки, не оголошував протокол про адміністративне правопорушення, не досліджував докази та не вирішував клопотання. У зв`язку з викладеними обставинами ОСОБА_1 просив позовну заяву задовольнити.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.06.2019 року відкрито провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у Житомирській області ДПП рядового поліції Климовича В.А., третя особа Управління патрульної поліції у Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02.07.2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у Житомирській області ДПП рядового поліції Климовича Василя Анатолійовича, третя особа Управління патрульної поліції у Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задоволено. Скасовано постанову серії ДП18 № 024578 від 28 травня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у розмірі 255 гривень, винесену поліцейським роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у Житомирській області ДПП рядовим поліції Климовичем Василем Анатолійовичем та закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, якою просить суд скасувати рішення суду першої інстанції від 02.07.2019 року та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову. В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо недоведеності вини позивача, оскільки в матеріалах справи наявні фотознімки дорожніх знаків, які інформують про можливість здійснення контролю за порушеннями правил дорожнього руху. При цьому, в матеріалах справи міститься фотознімок, здійснений сертифікованим приладом TruCam LTI 20/20 № 000771, на якому зафіксовано, що автомобіль позивача рухався зі швидкістю 75 км/год. Вказана обставина підтверджується і відповідним відеозаписом з приладу TruCam. Таким чином, на думку відповідача, працівник патрульної поліції Климович В. А. при складенні постанови про адміністративне правопорушення діяв в межах повноважень та на підставі закону, надав достатньо доказів та довів вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Ухвалами Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18.07.2019 року відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду.

Третя особа - Управління патрульної поліції у Житомирській області не надіслало відзив на апеляційну скаргу, інших заяв чи клопотань суду теж не надало.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши дотримання судом норм матеріального та процесуального права дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 28.05.2019 року поліцейським роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у Житомирській області ДПП рядовим поліції Климовичем В.А. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 024578, якою визнано винним ОСОБА_1 в тому, що він 28.05.2019 року о 15 год. 23 хв. на автомобільній дорозі «Виступовичі-Житомир-Могилів-Подільський», 213 км. керуючи автомобілем марки «Kia Sportage» д.н.з. НОМЕР_1 рухався в населеному пункті позначеному дорожнім знаком 5.45 «Початок дорожнього руху», із швидкістю 75 км/год., де рух транспортного засобу дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год., внаслідок чого перевищив дозволену швидкість руху автомобіля на 25 км./год., чим порушив п. 12.4 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене країни про адміністративні правопорушення; нормативно-правовий акт № 8073-X від 07.12.1984"ст. 122 ч. 1 КУпАП. Швидкість вимірювалась приладом TruCam 000771.

Вказаною постановою на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в сумі 255 гривень. Позивач, вважаючи постанову у справі про адміністративне правопорушення незаконною, звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції керувався тим, що оскільки відповідачем не надано суду належних доказів на підтвердження того, що водій ОСОБА_1 допустив вказане правопорушення, а тому притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП1 не може бути здійснено, на підставі неналежних доказів його вини.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, та вважає їх обґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Згідно п. 8 ч.1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно ч. 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 62 Конституції України закріплює положення, що відображають сутність презумпції невинуватості: "Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину й не може бути піддана покаранню, поки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях".

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Стаття 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч.1 статті 122 КУпАП - перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг та інше - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно вимог пп. б п.12.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6, 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ст. 122 КУпАП.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, зокрема, у порушенні правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена відповідними частинами ст.ст.121, 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з п.2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Положеннями ч. 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У відповідності до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Крім того, згідно ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Слід зазначити, що ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З матеріалів справи слідує, що працівник патрульної поліції надав суду фотознімок та відеозапис, здійснений приладом TruCam LTI 20/20 № 000771, на якому зафіксовано, що автомобіль позивача рухався зі швидкістю 75 км/год. Крім того, єдиним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, є сама оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення. При цьому, приймаючи рішення про накладення адміністративного стягнення за вчинення ОСОБА_1 правопорушення, відповідач, як посадова особа БУПП у Житомирській області, вважав доведеними обставини вчинення даного правопорушення, однак доказів на підтвердження викладеного у постанові до справи суду не надав.

Слід зазначити, що відеозапис наданий поліцейським Климовичем В. А. на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху не є належним беззаперечним доказом. Адже, у спірній постанові про накладення адміністративного стягнення не з`ясовано всіх обставин та не відображено посилань на докази, якими підтверджені підстави для притягнення до адміністративної відповідальності, а тому обставини притягнення до адміністративної відповідальності позивача за вчинення адміністративного правопорушення у відповідності до вищевказаних пунктів ПДР не відповідають нормам КУпАП.

На думку судової колегії, відсутність передбачених законом доказів вчинення правопорушення може призвести до випадків безпідставного притягнення осіб до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 268 КУпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279- 279 4 цього Кодексу.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави вважати, що законодавством регламентовано чіткий і послідовний порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності який, окрім іншого, передбачає обов`язок контролюючого органу забезпечити повне і всебічне дотримання процесуальних прав підконтрольного суб`єкта, зокрема право бути завчасно повідомленим про дату, час та місце розгляду його справи, бути присутнім під час її розгляду, надавати пояснення, докази, користуватися правовою допомогою тощо.

Можливість реалізації особою своїх прав на участь у розгляді справи, права на захист тощо, передбачена також шляхом оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення до суду.

Висновки аналогічного змісту містяться у рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 року по справі №1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП та у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі №536/583/17.

Необхідно зауважити, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Також слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.05.2018 року у справі №337/3389/16-а (2-а/337/154/2016).

В даному випадку, встановлені обставини справи свідчать про те, що для прийняття рішення відповідачем не було встановлено усіх обставин, які мають значення для його прийняття, у постанові відсутні відомості про пред`явлені позивачу докази вчинення правопорушення, додаткові матеріали були надані відповідачем на стадії апеляційного розгляду і не оцінювались судом першої інстанції під час винесення рішення.

Грубе порушення процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності на думку суду є самостійною підставою для скасування спірної постанови.

Стосовно правомірності використання відповідачем приладу TruCam, колегія суддів вважає за доцільне зазначити таке.

Необхідно звернути увагу на те, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки "Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam", який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12.

Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Крім того, така процедура як "сертифікація" взагалі не міститься в нормах чинного законодавства України.

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року № 437 і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року № 193. Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/12169, виданого ДП "Укрметртестстандарт" від 22 жовтня 2018 року та чинного до 22 жовтня 2019 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 №С000303, є придатним до застосування (а.с. 29).

Слід зазначити, що можливість використання виробу "TruCam LTІ 20/20" виробництва LaserTechnologyInc, США також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку (а.с. 30). При цьому, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення правил дорожнього руху та проведення їх експертиз не є обов`язковим

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LT1 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Таким чином, колегія суддів зауважує, що прилади, які використовують працівники Департаменту патрульної поліції, пройшли відповідну повірку, а тому можуть бути придатними до застосування.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Колегія суддів зазначає, що працівники патрульної поліції наділені повноваженнями щодо фіксування події адміністративного правопорушення, мають відповідні технічні засоби та спеціальні знання, відтак, враховуючи те, що відповідач мав можливість для формування доказової бази щодо правопорушення, яке описане в оскаржуваній постанові, однак ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення надано не було.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що постанову серії ДП18 № 024578 від 28 травня 2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП, винесену поліцейським роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у Житомирській області ДПП рядовим поліції Климовичем В.А. слід скасувати.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Поліцейського роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції рядовий поліції Климовича Василя Анатолійовича залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 липня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 31 липня 2019 року.

Головуючий Охрімчук І.Г.

Судді Капустинський М.М. Смілянець Е. С.