Справа № 1.380.2019.000949
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/5311/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Попка Я.С., Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судових засідань Гром І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

суддя у І інстанції Сакалош В.М.,

час ухвалення рішення 11 год 52 хв,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складення повного тексту рішення 16 квітня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУ ПФУ у Львівській області) щодо відмови у перерахунку його пенсії та стягнути з відповідача на свою користь недоплачену суму пенсії у розмірі 30915,30 грн. Крім того просив зобов`язати ГУ ПФУ у Львівській області виплачувати пенсію у розмірі 13118,10 грн до моменту здійснення чергового перерахунку пенсії відповідно до вимог законодавства.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2019 року у справі № 1.380.2019.000949 позов було задоволено частково. Визнано протиправними дії ГУ ПФУ у Львівській області щодо відмови позивачу в перерахунку пенсії та вирішено стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 недоплачену суму пенсії у розмірі 30915 грн 30 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. При цьому суд першої інстанції погодився з доводами позивача про порушення його конституційних прав та неможливість зменшення розміру пенсійних виплат. Окрім того, суд погодився із доводами позивача щодо протиправного застосування відповідачем величини 10740,00 грн, як розміру його пенсії, який був встановлений до перерахунку, хоча такий розмір пенсії був встановлений тимчасово по 31 грудня 2017 року.

Разом із тим, вимога ОСОБА_1 щодо зобов`язання ГУ ПФУ у Львівській області виплачувати пенсію у розмірі 13118,10 грн до моменту здійснення чергового перерахунку пенсії відповідно до вимог законодавства задоволенню не підлягає, оскільки заявлена передчасно.

У апеляційній скарзі ГУ ПФУ у Львівській області просить зазначене судове рішення скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що станом на 01 травня 2017 року розмір пенсії позивача становив 13118,00 грн. Однак, на виконання Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» пенсію позивача було перераховано з урахуванням коефіцієнта страхового стажу 0,42333 (0,42333*1%) (із застосуванням величини оцінки одного року стажу 1 %) та заробітної плати 22793,10 грн. (3764,40*6,05491) (з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки 3764,40 грн).

Оскільки після проведення перерахунку з 01 жовтня 2017 розмір пенсії позивача зменшився та становив 9740,84 грн., йому встановлено доплату до попереднього розміру пенсії (10740 грн) та проведено виплату у раніше встановленому розмірі, що передбачено пункту 4 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Представник ГУ ПФУ у Львівській області у ході апеляційного розгляду підтримала доводи, викладені у апеляційній скарзі. Просила скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 повністю.

Представник ОСОБА_1 на виклик апеляційного суду не прибув, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції та слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 10 травня 2017 року призначено пенсію з віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058). Загальний трудовий стаж складає 42 роки 14 місяців 17 днів.

Пенсію призначено з урахуванням коефіцієнта страхового стажу 0,57150 (0,42333*1,35) (із застосуванням величини оцінки одного року стажу 1,35) та заробітної плати 22793,10 грн (3764,40 грн*6,05491) (з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 року 3764,40 грн).

Розмір пенсії позивача за віком станом на 10 травня 2017 року становив 13118,10 грн.

Відповідно до частини 3 статті 27 Закону № 1058 пенсія позивачу виплачувалася з обмеженим максимальним розміром 10740,00 грн.

У зв`язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (далі Закон № 2148-VIII), пенсію ОСОБА_1 станом на 01 жовтня 2017 року відповідачем перераховано з урахуванням коефіцієнта страхового стажу 0,42333 (0,42333*1) (з застосуванням величини оцінки одного року стажу 1) і з 01 жовтня 2017 року встановлено у розмірі 10740,00 грн.

Разом із тим, з 1 січня 2018 року максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, тобто 13730,00 грн.

16 лютого 2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату пенсії у попередньо визначеному розмірі.

Листом від 23 лютого 2018 року № О-3/9 відповідач повідомив, що на виконання Закону № 2148-VIII пенсію позивача перераховано з урахуванням коефіцієнта страхового стажу 0,42333 (0,42333*1%) (із застосуванням величини оцінки одного року стажу 1%); розмір пенсійної виплати станом на 01 жовтня 2017 року становить 10740,00 грн., в тому числі: 9649,00 грн розмір пенсії за віком (22793,10 грн*0,42333); 91,84 грн доплата за 7 років понаднормового стажу понад 35 років (1312,00грн* 7%); 999,16 грн доплата до попереднього розміру пенсії; згідно з проведеним перерахунком позивачу встановлено доплату до попереднього розміру 999,16 грн, тому розмір пенсії позивача з 01 жовтня 2017 року не змінився.

16 березня 2018 року позивач повторно звернувся до відповідача із заявою, в якій просив виплачувати йому пенсію в раніше встановленому розмірі 13118,00 грн.

Листом від 29 березня 2018 року № 992/15/О-20/07.05.-06 відповідачем повідомлено позивача про те, що призначений розмір його пенсії до перерахунку 01 жовтня 2017 року був більше максимального розміру та був обмежений розміром до виплати 10740,00 грн, а після перерахунку менше призначеного розміру пенсії. Тому виплата проводиться в розмірі, який розрахований відповідно Закону № 2148-VIII з 01 жовтня 2017 року. Зазначено, що оскільки з 01 жовтня 2017 року розмір пенсії позивача не досягає 13118,10 грн, то в управління немає підстав для здійснення виплати пенсії в зазначеному розмірі.

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач звернувся із позовною заявою до адміністративного суду.

Відповідно до частини 2 статті 5 Закону № 1058 виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Згідно із частиною 3 статті 27 Закону № 1058-ІV максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Таким чином, на думку апеляційного суду, вказаною нормою обмеження пенсії максимальним розміром у сумі 10740 грн встановлювалось лише на 2017 рік і саме така сума виплачувалась позивачу. Вказані обставини сторонами не заперечуються та не оспорюються.

Проте, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що розмір фактичної пенсійної виплати позивача, визначений з урахуванням обмеження її максимального розміру відповідно до вимог закону, не є тотожним загальному розміру пенсії позивача, розрахованому згідно з формулою, наведеною у частині 1 статті 27 Закону № 1058.

Тобто, величина 10740 грн є сумою, яка підлягала виплаті позивачу з урахуванням законодавчо встановлених тимчасових обмежень, однак встановленим розміром його пенсії залишалася сума 13118,10 грн.

З 01 січня 2018 року відповідно до норми частини 3 статті 27 Закону № 1058 максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

11 жовтня 2017 року набрав чинності Закон № 2148-VIII, яким розділ XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 доповнено пунктом 4-3 такого змісту:

«Пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %. При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», збільшений на 79 гривень».

Відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача з 01 жовтня 2017 року, за наслідками якого загальний розмір пенсії позивача було встановлено на рівні 10740,00 грн.

Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2148 -VII у разі якщо внаслідок перерахунку, проведеного відповідно до цього Закону, розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Крім того, аналогічні положення містяться в пункті 4-3 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058.

Таким чином, оскільки після перерахунку пенсії позивача з 01 жовтня 2017 року відповідно до пункту 4-3 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 її розмір зменшився, то відповідач був зобов`язаний виплачувати позивачу пенсію в розмірі, що був встановлений до 01 жовтня 2017 року. Пенсія позивача до 01 жовтня 2017 року була встановлена у розмірі 13118,10 грн., хоча і виплачувалася у сумі 10740,00 грн з урахуванням тимчасового законодавчо встановленого обмеження її максимального розміру.

При цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що розмір фактичної пенсійної виплати позивача, визначений з урахуванням обмеження її максимального розміру відповідно до частини 3 статті 27 Закону № 1058, не є тотожним загальному розміру пенсії позивача, розрахованому згідно з формулою, наведеною у частині 1 статті 27 Закону № 1058.

З 01 січня 2018 року відповідно до частини 3 статті 27 Закону № 1058 максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність становить: з 1 січня 2018 року - 1373 гривні, з 1 липня - 1435 гривень, з 1 грудня 1497 гривень.

Таким чином, відповідно до положень Закону № 1058 максимальний розмір пенсії з 01 січня 2018 року не може перевищувати 13730,00 грн.

Разом із тим, на момент призначення позивачу пенсії за віком її розмір становив 13118,10 грн. та не досягав максимального розміру пенсії з урахуванням приписів частини 3 статті 27 Закону № 1058 та статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» з 01 січня 2018 року у 13730,00 грн.

При цьому апеляційний суд наголошує на тому, що запровадження Законом № 2148 єдиної формули для обчислення всіх пенсій стосується порядку призначення пенсії особам у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення та не підлягає застосуванню для нарахування позивачу нового розміру пенсії.

Таким чином, оскільки з 01 січня 2018 року максимальний розмір пенсії становить 13730,00 грн, а позивачу пенсія первинно була призначена у розмірі 13118,10 грн, то з 01 січня 2018 року пенсія ОСОБА_1 мала виплачуватися у вказаному розмірі.

Разом із тим, суд першої інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність стягнення з вказаного відповідача спірної заборгованості, а також визначення судом конкретного розміру заборгованості, що підлягає виплаті позивачу.

З огляду на положення статей 160, 245 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльність відповідача, зобов`язання вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю. Встановивши, що відповідач у справі порушив норми права, які регулюють спірні правовідносини, адміністративний суд повинен визнати такі дії протиправними і зобов`язати відповідача провести нарахування та виплату належних позивачу сум відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про стягнення чи виплату їх у конкретному розмірі, визначення якого належить до виключної компетенції відповідача.

Відповідно до приписів частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного адміністративно-правового спору у частині задоволених позовних вимог допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Відтак, рішення суду першої інстанції у цій частині слід скасувати та прийняти постанову про часткове їх задоволення.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задовольнити частково.

Скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2019 року у справі № 1.380.2019.000949 у частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та такі вимоги задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 пенсії у розмірі 10740 (десять тисяч сімсот сорок) грн 00 коп з 01 січня 2018 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ) нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) пенсію за віком у розмірі 13118 (тринадцять тисяч сто вісімнадцять) грн. 00 коп, починаючи з 01 січня 2018 року з урахуванням виплачених сум

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Я. С. Попко
Р. Б. Хобор
Постанова у повному обсязі складена 01 серпня 2019 року.