Справа № 822/553/17
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2019-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/553/17
РІШЕННЯ

іменем України

29 липня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І.

за участю:секретаря судового засідання Страхарської М.В., представника позивача Гащака Б.В. , представників відповідачів Сохатюка О.С., Дмитрієвої А.Л.
розглянувши адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "ГЕБЕРІТ КЕРАМІК ПРОДАКШН" до Славутського управління державної казначейської служби України Хмельницької області , Головного управління ДФС у Хмельницькій області про стягнення з Державного бюджету України пені,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Славутський комбінат "Будфарфор" звернулося до суду з позовом до Славутського управління державної казначейської служби України Хмельницької області, Славутська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Хмельницькій області про стягнення з Державного бюджету України пені, нарахованої на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість (далі - ПДВ), у розмірі 918368,91 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що у зв`язку із невідшкодуванням контролюючим органом сум ПДВ протягом строку, визначеного статтею 200 Податкового кодексу України (далі - ПК України), на суму такої заборгованості бюджету до моменту її погашення в силу положень пункту 200.23 згаданої статті нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, яка, однак, виплачена не була.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 березня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2017 року, адміністративний позов залишено без розгляду з підстав порушення позивачем шестимісячного строку на звернення до суду, встановленого частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року; далі - КАС України).

Постановою від 14 березня 2019 року Верховний Суд задовольнив касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Славутський комбінат "Будфарфор", скасував ухвали Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 березня 2017 року та Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2017 року у справі № 822/553/17, а справу направив до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою від 13 травня 2019 року Хмельницький окружний адміністративний суд ухвалив продовжити розгляд справи за позовом Публічного акціонерного товариства "Славутський комбінат "Будфарфор" до Славутського управління державної казначейської служби України Хмельницької області, Славутська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Хмельницькій області про стягнення з Державного бюджету України пені за правилами загального позовного провадження.

Протокольною ухвалою проголошеною у судовому засіданні 06 червня 2019 року суд ухвалив замінити відповідача - Славутську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Хмельницькій області на належного, а саме на Головне управління ДФС у Хмельницькій області, а також позивача - Публічне акціонерне товариство "Славутський комбінат "Будфарфор" на Приватне акціонерне товариство "ГЕБЕРІТ КЕРАМІК ПРОДАКШН".

У встановлений судом строк представник Головного управління ДФС у Хмельницькій області подав до суду відзив на адміністративний позов в якому зазначає, що здійснюючи розрахунок пені, позивач не враховує дату отримання Славутською ОДПІ рішення суду апеляційної інстанції у справі № 2270/8437/11, як того вимагає ч. 2 ст. 200.15 ПК України (редакція на час спірних відносин). А на свій власний розсуд встановлює час відліку початку нарахування пені.

Представник податкового органу також вказує, що копію ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду у справі №2270/8437/11 від 25 січня 2012 року Славутською ОДПІ отримано 01 березня 2012 року, що підтверджується відміткою про отримання копії судового рішення. Отже, на думку представника відповідача якщо розрахунок пені мав би здійснюватись після вказаного рішення суду, то граничним терміном формування Славутською ОДПІ та подання органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновку із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету, є 09 березня 2012 року (з урахуванням того, що 03 березня 2012 року, 04 березня 2012 року та 08 березня 2012 року є вихідними днями).

Тобто, відповідач вважає, що тільки з 09 березня 2012 року можливим був би відлік строку (п`ять операційних дів) в межах яких органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, могло бути здійснено перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку. Отже, заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість можливим було б лише з 16 березня 2012 року (враховуючи, що 10 березня 2012 року та 11 березня 2012 року є вихідними днями).

Отже, якщо розрахунок пені здійснюється після рішення суду апеляційної інстанції у справі № 2270/8437/11, відповідно розмір ставок НБУ має обчислюватись за період, який має починатись з 16 березня 2012 року, а не з 25 січня 2012 року.

Однак, представник відповідача стверджує, що в даному випадку, відповідним рішенням є остаточне рішення в судовому оскарженні, тобто ухвала Вищого адміністративного суду України, а не рішення першої інстанції, яке за наслідками апеляційного оскарження набрало законної сили, тому відповідач вважає, що розрахунок пені має здійснюватися після отримання ним рішення Вищого адміністративного суду України.

Вказане на переконання представника відповідача є підтвердженням того, що розрахунок пені позивачем здійснено з порушенням, без урахування вимог п. 200.15 ст. 200 ПК України, тому просить у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача 06 червня 2019 року подав до суду відповідь на відзив представника ГУ ДФС у Хмельницькій області, в якому вказує. що оскільки, на момент написання адміністративного позову у позивача не було інформації про дату отримання Славутською ОДПІ вищезгаданого рішення і не могло бути такої інформації, позивач вказує, що все ж таки дотримався вимог передбачених ст. 200.13 та 200.15 - про що свідчить розрахунок у позові.

В той же час, оскільки ГУ ДФС у Хмельницькій області, було надано інформацію, про точну дату отримання рішення суду апеляційної інстанції у справі №2270/8437/11, позивач здійснив відповідний перерахунок пені.

Таким чином, пеня по бюджетному відшкодуванню в сумі 3147 391 грн., заявлена позивачем в деклараціях буде розраховуватись позивачем за наступні періоди:

за січень 2010 року - в сумі 381 810 грн.: 270 799 грн. - з 16 березня 2012 року (5 робочих днів згідно абз. 2 п. 200.15 cт. 200 ПК України + 5 робочих днів згідно п. 200.13 ст. 200 ПК України) по 03 квітня 2015 року (дата фактичної сплати бюджетного відшкодування, що складає 1114 днів); 98 494 грн. з 16 березня 2012 року (5 робочих днів згідно абз. 2 п. 200.15 ст. 200 ПК України + 5 робочих днів згідно п. 200.13 ст. 200 ПК України) по 29 травня 2015 року (дата фактичної сплати бюджетного відшкодування), що складає 1170 днів). 12 517 грн. - пеня позивачем не нараховується.

за лютий 2010 року - в сумі 675 000 грн. з 16 березня 2012 року (5 робочих днів згідно абз. 2 п. 200.15 ст. 200 ПК України + 5 робочих днів згідно п. 200.13 ст. 200 ПК України) по 03 квітня 2015 року (дата фактичної сплати бюджетного відшкодування), що складає 1114 днів);

за березень 2010 року - в сумі 831 667 грн. з 16 березня 2012 року (5 робочих днів згідно абз. 2 п. 200.15 cт. 200 ПК України + 5 робочих днів згідно п. 200.13 ст. 200 ПК України) по 03 квітня 2015 року (дата фактичної сплати бюджетного відшкодування), що складає 1114 днів);

за квітень 2010 року - у сумі 616 667 грн. з 16 березня 2012 року (5 робочих днів згідно абз. 2 п. 200.15 ст. 200 ПК України + 5 робочих днів згідно п. 200.13 ст. 200 ПК України) по 03 квітня 2015 року (дата фактичної сплати бюджетного відшкодування), що складає 1 114 днів);

за травень 2010 року - в сумі 475 287 грн. з 16 березня 2012 року (5 робочих днів згідно абз. 2 п. 200.15 ст. 200 ПК України + 5 робочих днів згідно п. 200.13 ст. 200 ПК України) по 03 квітня 2015 року (дата фактичної сплати бюджетного відшкодування), що складає 1 114 днів);

за червень 2010 року - у сумі 166 960 грн. з 16 березня 2012 року (5 робочих днів згідно абз. 2 п. 200.15 ст. 200 ПК України + 5 робочих днів згідно п. 200.13 ст. 200 ПК України) по 03 квітня 2015 року (дата фактичної сплати бюджетного відшкодування), що складає 1 114 днів).

Облікова ставка Національного банку України, на момент виникнення пені, а саме 10 лютого 2012 року складала - 7,75 % річних;

Для обчислення суми пені, яка підлягає стягненню позивач застосував наступний розрахунок: сума пені = 7,75 % х 120 % / 365 х (сума несвоєчасно відшкодованого ПДВ) х (кількість днів прострочення відшкодування) / 100.

Виходячи із наведеного розрахунку сума пені, яка підлягає відшкодуванню на переконання представника позивача складає:

за січень 2010 року - в сумі 381 810 грн.: 270 799 грн. - нарахована пеня складає 76 863,88 = (7,75 % х 120 % / 365 х 270 799 х 1114/100); 98 494 грн. - нарахована пеня складає 29 362,00 = (7,75 % х 120 % / 365 х 98 494 х 1170 /100); 12 517 грн. - пеня позивачем не нараховується.

за лютий 2010 року - в сумі 675 000 грн. нарахована пеня складає 191 592,74 = (7,75 % х 120 % / 365 х 675 000 х 1114 / 100);

за березень 2010 року - в сумі 831 667 грн. - нарахована пеня складає 236 061,27 = (7,75 % х 120 % / 365 х 831 667х 1114 / 100);

за квітень 2010 року - у сумі 616 667 грн. - нарахована пеня складає 175 035,44 = (7,75 % х 120 % / 365 х 616 667х 1114 / 100);

за травень 2010 року - в сумі 475 287 грн. - нарахована пеня складає 134 905,98 = (7,75 % х 120 % / 365 х 475 287 грн. х 1114 / 100);

за червень 2010 року - у сумі 166 960 грн. - нарахована пеня складає 47 390,11 = (7,75 % х 120 % / 365 х 166 960 грн. х 1114 / 100);.

Таким чином, позивач стверджує, що загальна сума пені, яка підлягає відшкодуванню становить 891 211,42 грн.

Враховуючи зазначене у даному відзиві представник позивача зменшує розмір позовних вимог та просить суд:

стягнути з Державного бюджету України через Славутське управління державної казначейської служби України Хмельницької області на користь ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ГЕБЕРІТ КЕРАМІК ПРОДАКШН" пеню в розмірі 891 211,42 (вісімсот дев`яносто одна тисяч двісті одинадцять) гривень 42 копійки, шляхом зарахування на поточний рахунок.

11 червня 2019 року представник ГУ ДФС у Хмельницькій області подав до суду заперечення на відповідь на відзив в яких вказує, що частиною 2 п. 200.15 ст. 200 ПК України визначено, що орган державної податкової служби протягом п`яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов`язаний подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження.

Отже, представник відповідача стверджує, що вказана норма ПК України призупиняє відшкодування з бюджету оскаржуваних сум в судовому або адміністративному порядку. А також не пов`язує продовження процедури відшкодування разом із набранням законної сили судовим рішенням.

Тобто, в даному випадку, на переконання представника відповідача, відповідним рішенням є остаточне рішення в судовому оскарженні, а не рішення, яке набрало законної сили.

Отже, представник відповідача стверджує, що розрахунок пені позивачем здійснено з порушенням п. 200.15 ст. 200 ПК України, оскільки відлік розпочато з урахуванням рішення, яке набрало законної сили у справі №2270/8437/11.

10 липня 2019 року до суду надійшов відзив представника Славутського управління державної казначейської служби України Хмельницької області в якому зазначає, що позивач визначив відповідачем по справі Славутське управління Державної казначейської служби України Хмельницької області, проте у контексті позовної заяви та додатків до неї позивач жодним чином не довів та не обґрунтував, яку саме шкоду, протиправні дії чи бездіяльність орган Казначейства завдав останньому, та у чому полягала протиправність діяння відповідача.

Представник відповідача також вказує, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено покладення відповідальності на органи Державної казначейської служби України за дії інших юридичних осіб та Держави України в цілому, а також, що посадові особи Управління Казначейства діяли виключно в межах чинного законодавства, не вступали у жодні правовідносини з позивачем, своїми діями або бездіяльністю не порушували його законних прав та інтересів.

З урахуванням вищезазначеного представник відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив суд позов задоволити з підстав викладених у позовній заяві відповіді на відзив.

Представник ГУ ДФС у Хмельницькій області заперечувала проти задоволення заявлених позовних вимог та просила відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві на позов та запереченнях.

Представник Славутського управління Державної казначейської служби України Хмельницької області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи у їх єдності та сукупності, суд встановив наступне.

Суд встановив, що ПАТ "Славутський комбінат "Будфарфор" заявлено суму бюджетного відшкодування ПДВ в розмірі 3147391,00 грн., зазначене у податкових деклараціях з ПДВ за січень, лютий, березень, квітень, травень та червень 2010 року.

В подальшому за результатами позапланової виїзної перевірки позивача податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення №/0 від 19 жовтня 2010 року про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 3147391,00 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення позивач оскаржив в судовому порядку, за наслідками якого постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2011 року по справі №2270/8437/11 податкове повідомлення-рішення №/0 від 19 жовтня 2010 року визнано протиправним та скасовано. Рішення суду першої інстанції залишено без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2012 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30 жовтня 2014 року, тобто набрало законної сили.

Фактично кошти бюджетного відшкодування з ПДВ перераховані на банківський рахунок позивача у розмірі 3048897,00 грн. - 03 квітня 2015 року та 29 травня 2015 року - в сумі 98494,00 грн.

У зв`язку з тим, що бюджетне відшкодування з ПДВ було здійснено з порушенням строків, визначених ПК України, позивач, зважаючи на приписи пункту 200.23 статті 200 ПК України, розрахував суму пені у розмірі 918368,91 грн., яка на його думку, має бути сплачена податковим органом, що стало підставою для звернення до суду із даним адміністративним позовом.

Як зазначено вище, позивачем було здійснено повторний розрахунок суми пені та в результаті зменшено позовні вимоги в частині стягнення з Державного бюджету України пені у розмірі 891 211,42 грн. 42 коп.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

За визначенням, наведеним у підпунктах 14.1.18 та 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 ПК України, бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника; пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов`язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення повернення бюджетного відшкодування до тих пір поки не буде відшкодовано кошти.

Порядок визначення суми ПДВ, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків встановлені статтею 200 ПК України.

Відповідно до пункту 200.7 статті 200 ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин у цій справі) платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

За змістом пунктів 200.10, 200.11 статті 200 ПК України протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, податковий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

Пунктами 200.12, 200.13 цієї статті визначено, що орган державної податкової служби зобов`язаний у п`ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету. На підставі отриманого висновку відповідного органу державної податкової служби орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання висновку органу державної податкової служби.

У відповідності до пункту 200.14 статті 200 якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки орган державної податкової служби виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган: а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної органом державної податкової служби за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з пунктом 200.6 цієї статті у зменшення податкових зобов`язань з цього податку в наступних податкових періодах; б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною органом державної податкової служби за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування; в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Як передбачено положеннями пункту 200.15 цієї статті, у разі якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або орган державної податкової служби розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, орган державної податкової служби не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний повідомити про це орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, тимчасово припиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до набрання законної сили судовим рішенням.

Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження орган державної податкової служби протягом п`яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов`язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

У відповідності до пункту 200.23 статті 200 ПК України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування ПДВ. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Зі змісту наведених норм можна дійти висновку, що держава в особі відповідних державних органів, виконуючи певний комплекс дій, зобов`язана повернути платнику суму бюджетного відшкодування з ПДВ протягом законодавчо встановленого строку після дня набуття відповідною сумою статусу узгодженої. Якщо ж протягом згаданого строку необхідних дій для відшкодування податку здійснено не було, невідшкодовані суми перетворюються на бюджетну заборгованість, на яку в силу положень пункту 200.23 статті 200 ПК України нараховується пеня.

Передумовою початку нарахування пені є невиконання контролюючим органом обов`язку з виплати заборгованості з відшкодування податку на додану вартість протягом строку, визначеного статтею 200 ПК України.

Нарахування пені пов`язується саме із недотриманням суб`єктами владних повноважень положень статті 200 ПК України, яка визначає, зокрема, комплекс дій, необхідних для своєчасного повернення сум бюджетної заборгованості з податку на додану вартість.

Наведений юридичний факт, у свою чергу, зумовлює виникнення фінансових правовідносин між боржником в особі держави та кредитором - платником податків, права якого порушені саме внаслідок несплати йому відповідної суми.

Здійснюючи аналіз наведених норм законодавства можна виокремити факт того, що процедура відшкодування суми податку розпочинається з моменту закінчення адміністративного, або як у даному випадку судового оскарження, а саме з моменту отримання податковим органом відповідного рішення суду.

Як встановлено судом, та не заперечується відповідачем, копію ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду у справі № 2270/8437/11 від 25 січня 2012 року Славутською ОДПІ отримано 01 березня 2012 року, що підтверджується відміткою відділення поштового зв`язку, про отримання копії судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 257 КАС України (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання

Частиною 1 статті 370 КАС України (в редакції від 15 грудня 2017 року), передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно з ч. 3 та ч. 5 ст. 254 КАС України (в редакції, чинній на час спірних правовідносин), у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (аналогічні положення викладено в ч. 2 ст. 255 КАС України (в редакції від 15 грудня 2017 року).

Таким чином, виходячи із змісту статей 254-255 КАС України (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) закінченням процедури судового оскарження є дата набрання судовим рішенням у справі законної сили, (аналогічні положення містяться в ст. 14, 255 та 370 КАС України (в редакції від 15 грудня 2017 року)).

Отже на підставі вищевказаного, суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що в даному випадку, відповідним рішенням є остаточне рішення в судовому оскарженні, тобто ухвала Вищого адміністративного суду України, а не рішення першої інстанції, яке за наслідками апеляційного оскарження набрало законної сили.

Відтак, на переконання суду, саме з моменту отримання ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду у справі № 2270/8437/11 від 25 січня 2012 року, податковий орган зобов`язаний був розпочати процедуру повернення платнику суми бюджетного відшкодування з ПДВ протягом законодавчо встановленого строку, незалежно від того, чи було подано відповідачем касаційну скаргу на вказане рішення.

Так, оскільки ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду по справі № 2270/8437/11 від 25 січня 2012 року податковим органом отримано 01 березня 2012 року, то граничним терміном формування Славутською ОДПІ та подання органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновку із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету, є 09 березня 2012 року (з урахуванням того, що 03 березня 2012 року, 04 березня 2012 року, 08 березня 2012 року є вихідними днями).

Тобто, з 09 березня 2012 року в межах п`яти операційних дів, органом що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, мало бути здійснено перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку. Отже, заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість слід обчислювати з 16 березня 2012 року (враховуючи, що 10 березня 2012 року та 11 березня 2012 року є вихідними днями).

Таким чином, пеня по бюджетному відшкодуванню в сумі 3147391 грн., заявлена позивачем в деклараціях повинна розраховуватись за наступні періоди:

за січень 2010 року - в сумі 381 810 грн.: 270 799 грн. - з 16 березня 2012 року (5 робочих днів згідно абз. 2 п. 200.15 ст. 200 ПК України + 5 робочих днів згідно п. 200.13 ст. 200 ПК України) по 03 квітня 2015 року (дата фактичної сплати бюджетного відшкодування), що складає 1114 днів); 98 494 грн. з 16 березня 2012 року (5 робочих днів згідно абз. 2 п. 200.15 ст. 200 ПК України + 5 робочих днів згідно п. 200.13 ст. 200 ПК України) по 29 травня 2015 року (дата фактичної сплати бюджетного відшкодування), що складає 1170 днів). 12 517 грн. - пеня не нараховується.

за лютий 2010 року - в сумі 675 000 грн. з 16 березня 2012 року (5 робочих днів згідно абз. 2 п. 200.15 ст. 200 ПК України + 5 робочих днів згідно п. 200.13 ст. 200 ПК України) по 03 квітня 2015 року (дата фактичної сплати бюджетного відшкодування), що складає 1114 днів);

за березень 2010 року - в сумі 831 667 грн. з 16 березня 2012 року (5 робочих днів згідно абз. 2 п. 200.15 cт. 200 ПК України + 5 робочих днів згідно п. 200.13 ст. 200 ПК України) по 03 квітня 2015 року (дата фактичної сплати бюджетного відшкодування), що складає 1114 днів);

за квітень 2010 року - у сумі 616 667 грн. з 16 березня 2012 року (5 робочих днів згідно абз. 2 п. 200.15 ст. 200 ПК України + 5 робочих днів згідно п. 200.13 ст. 200 ПК України) по 03 квітня 2015 року (дата фактичної сплати бюджетного відшкодування), що складає 1114 днів);

за травень 2010 року - в сумі 475 287 грн. з 16 березня 2012 року (5 робочих днів згідно абз. 2 п. 200.15 ст. 200 ПК України + 5 робочих днів згідно п. 200.13 ст. 200 ПК України) по 03 квітня 2015 року (дата фактичної сплати бюджетного відшкодування), що складає 1114 днів);

за червень 2010 року - у сумі 166 960 грн. з 16 березня 2012 року (5 робочих днів згідно абз. 2 п. 200.15 ст. 200 ПК України + 5 робочих днів згідно п. 200.13 ст. 200 ПК України) по 03 квітня 2015 року (дата фактичної сплати бюджетного відшкодування), що складає 1114 днів).

Облікова ставка Національного банку України, на момент виникнення пені, а саме 10 лютого 2012 року складала - 7,75 % річних;

Для обчислення суми пені, яка підлягає стягненню слід застосовувати наступний розрахунок: сума пені = 7,75 % х 120 % / 365 х (сума несвоєчасно відшкодованого ПДВ) х (кількість днів прострочення відшкодування) / 100

Виходячи із наведеного розрахунку сума пені, яка підлягає відшкодуванню ПАТ "СК "Будфарфор" складає:

за січень 2010 року - в сумі 381 810 грн.: 270 799 грн. - нарахована пеня складає 76 863,88 = (7,75 % х 120 % / 365 х 270 799 х 1114/100); 98 494 грн. - нарахована пеня складає 29 362,00 = (7,75 % х 120 % / 365 х 98 494 х 1170/100); 12 517 грн. - пеня не нараховується.

за лютий 2010 року - в сумі 675 000 грн. нарахована пеня складає 191 592,74 = (7,75 % х 120 % / 365 х 675 000 х 1114 / 100);

за березень 2010 року - в сумі 831 667 грн. - нарахована пеня складає 236 061,27 = (7,75 % х 120 % / 365 х 831 667 х 1114 / 100);

за квітень 2010 року - в сумі 616 667 грн. - нарахована пеня складає 175 035,44 = (7,75 % х 120 % / 365 х 616 667х 1114 / 100);

за травень 2010 року - в сумі 475 287 грн. - нарахована пеня складає 134 905,98 = (7,75 % х 120 % / 365 х 475 287 грн. х 1114 / 100);

за червень 2010 року - у сумі 166 960 грн. - нарахована пеня складає 47 390,11 = (7,75 % х 120 % / 365 х 166 960 грн. х 1114 / 100);.

Таким чином, загальна сума пені, яка підлягає відшкодуванню позивачу становить 891 211,42 грн.

Варто зазначити, що на виконання протокольної вимоги суду, відповідачем також було обчислено суму, що підлягає відшкодуванню позивачу, яка обчислена відповідачем з моменту отримання ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду у справі №2270/8437/11 від 25 січня 2012 року, вказаний розрахунок представник відповідача надав у судовому засіданні, відповідно до розрахунку загальна сума пені, яка підлягає відшкодуванню позивачу становить 891 211,43 грн., що на одну копійку більше ніж заявляє позивач.

При цьому, враховуючи, що суд розглядає даний позов у межах позовних вимог заявлених позивачем, а також оскільки в ході судового дослідження суд провів власне обчислення загальної суми пені, яка підлягає відшкодуванню позивачу, що в результаті склала 891 211, 42 грн., тому суд погоджується із розрахунком наведеним позивачем та вважає його обґрунтованим та таким, що відповідає нормам законодавства, відтак сума, яка підлягає до відшкодування позивачу на переконання суду складає саме 891 211, 42 грн.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, відповідач доказів на спростування вищенаведених обставин, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України, суду не надав.

Враховуючи зазначене, оцінюючи у сукупності встановлені обставини та перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позивач має право на стягнення з Державного бюджету України пені, нарахованої на суму заборгованості бюджету з відшкодування ПДВ, у розмірі 891211,42 грн., що об`єктивно підтверджується долученими до матеріалів справи доказами, а тому на переконання суду наявні всі підстави для задоволення позовних вимог ПАТ "ГЕБЕРІТ КЕРАМІК ПРОДАКШН".

У зв`язку із задоволенням позовних вимог ПАТ "ГЕБЕРІТ КЕРАМІК ПРОДАКШН", з врахуванням положень ст. 139 КАС України, суд приходить до висновку, що на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 13775,54 грн., за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Хмельницькій області.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов - задоволити.

Стягнути з Державного бюджету України через Славутське управління державної казначейської служби України Хмельницької області на користь Приватного акціонерного товариства "ГЕБЕРІТ КЕРАМІК ПРОДАКШН" пеню за несвоєчасне бюджетне відшкодування ПДВ у розмірі 891211 (вісімсот дев`яносто одна тисяча двісті одинадцять) грн. 42 коп. шляхом зарахування на поточний рахунок.

Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства "ГЕБЕРІТ КЕРАМІК ПРОДАКШН" 13775 (тринадцять тисяч сімсот сімдесят п`ять) грн. 54 коп. судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 31 липня 2019 року

Позивач:Приватне акціонерне товариство "ГЕБЕРІТ КЕРАМІК ПРОДАКШН" (вул. Козацька, буд. 136, Славута, Славутський район, Хмельницька область, 30002 , код ЄДРПОУ - 32285199)
Відповідач:Славутське управління державної казначейської служби України Хмельницької області (вул. Я. Мудрого, 48 а, Славута, Славутський район, Хмельницька область, 30000 , код ЄДРПОУ - 38009078) Головне управління ДФС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17, Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 39492190)

Головуючий суддя П.І. Салюк