Справа № 826/9823/18
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2019-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/9823/18 Суддя (судді) першої інстанції: Катющенко В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Ключковича В.Ю.,

при секретарі судового засідання Гужві К.М.

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: не з`явились,

від відповідача (апелянта): не з`явились,

від третьої особи 1: не з`явились,

від третьої особи 2: не з`явились,

від третьої особи 3: не з`явились,

від третьої особи 4(апелянта): Павлунішен С.М.,

від третьої особи 5: не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Міністерства юстиції України та Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохолдинг 2012" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сатанов Аграр" до Міністерства юстиції України, треті особи: 1) Державний реєстратор КП "Городоцьке бюро технічної інвентаризації" Бодяк Оксана Володимирівна, 2) Державний реєстратор Цвітоцької сільської ради Славутського району Хмельницької області Зощук Дмитро Сергійович, 3) Товариство з обмеженою відповідальністю "Сатанів-Аграр", 4) Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрохолдинг 2012", 5) Приватне підприємство "Жищинське" про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сатанов Аграр" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просило суд (з урахуванням уточнення позовних вимог):

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 15.12.2017 №4043/5 в частині відмови у задоволенні вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Сатанов Аграр" (скарга від 26.10.2017, зареєстрована за вх. №32538-0-33-17 від 30.10.2017);

- зобов`язати Міністерство юстиції України не пізніше п`яти робочих днів з дня надходження рішення суду прийняти рішення про скасування наказу від 15.12.2017 № 4043/5 в частині відмови у задоволенні вимог ТОВ "Сатанов Аграр" у формі наказу та зобов`язати Міністерство юстиції України не пізніше наступного робочого дня з дати прийняття судового рішення повторно розглянути скаргу ТОВ "Сатанов Аграр" від 26.10.2017, зареєстровану за вх. № 32538-0-33-17 від 30.10.2017.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на підставі договорів оренди останній є користувачем ряду земельних ділянок, проте, державними реєстраторами при прийнятті перелічених вище рішень не було перевірено вказані обставини, що стало наслідком подвійної реєстрації права користування на одні й ті самі земельні ділянки. Позивач стверджує, що належним чином обґрунтував протиправність рішень державних реєстраторів, проте, спірним наказом Міністерство юстиції України скасувало лише одне рішення державного реєстратора, при цьому останнім взагалі не обґрунтовано підстави прийняття наказу.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 травня 2019 позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано пункт 4 наказу Міністерства юстиції України від 15.12.2017 № 4043/5;

- зобов`язано Міністерство юстиції України повторно розглянути скаргу позивача від 26.10.2017 з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині рішення суду.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, відповідач та третя особа ТОВ "Агрохолдинг 2012" звернулись до суду з апеляційною скаргою, відповідно до змісту яких просять скасувати рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 травня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказують про те, що оскаржуване рішення ухвалене без повного з`ясування обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального і порушено норми процесуального права, що відповідно до ст. 317 КАС України є підставами для його скасування з ухваленням нового рішення в цій частині - про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог.

Разом з цим, апелянти акцентують увагу суду, що в даній справі між позивачем та третіми особами існує спір про право цивільне, який може бути вирішений у порядку цивільної або господарської юрисдикції, у той час як скасування наказу Міністерства юстиції даного спору не вирішить спірних правовідносин. Зауважують, що ані відповідач, під час розгляду скарги позивача, ані адміністративний суд, під час вирішення даного спору не наділені повноваженнями вирішувати питання щодо чинності договорів оренди земельних ділянок.

Апелянти вважають, що судом першої інстанції під час прийняття рішення у даній справі не було також дотримано принципу змагальності сторін та всебічного з`ясування обставин у справі, оскільки рішення суду ґрунтується виключно на досліджених доказах, які були подані позивачем без врахування доводів та доказів, поданих іншими учасниками справи.

З огляду вказані обставини, відповідач та третя особа наголошують, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи та дійшов помилкових висновків під час вирішення даного спору, а тому оскаржуване рішення в частині задоволених позовних вимог не відповідає вимогам законності та обґрунтованості у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Позивачем, у свою чергу, подано відзив на апеляційну скаргу відповідно до змісту

Відзиву на апеляційну скаргу від позивача та інших учасників справи до суду не надходило.

У судовому засіданні представник апелянта ТОВ "Агрохолдинг 2012" підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та просив суд скаргу задовольнити, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 травня 2019 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Інші учасники судового процесу, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, явку уповноважених представників до суду не забезпечили та про причини їх неявки суду не повідомили, будь-яких заяв або клопотань до суду не надали.

За наведених обставин та керуючись приписами ч. 2 ст. 313 КАС України, колегія суддів визнала за можливе здійснити апеляційний розгляд справи за даною явкою.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції 26.10.2017 ТОВ "Сатанов Аграр" звернулось до Міністерства юстиції України зі скаргою, у якій просило:

1) скасувати рішення державного реєстратора КП "Городоцьке бюро технічної інвентаризації" Бодяк О.В. про державну реєстрацію іншого речового права (права оренди) щодо земельних ділянок за Товариством з обмеженою відповідальністю "Сатанів Аграр" (ідентифікаційний код 40917524),

2) скасувати рішення державного реєстратора Цвітоцької сільської ради Славутського району Хмельницької області Зощука Дмитра Сергійовича про державну реєстрацію іншого речового права (права оренди) щодо земельних ділянок за Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрохолдинг 2012" (ідентифікаційний код 40028765),

3) скасувати рішення державного реєстратора Цвітоцької сільської ради Славутського району Хмельницької області Зощука Дмитра Сергійовича про державну реєстрацію іншого речового права (права оренди) щодо земельних ділянок за Приватним підприємством "Жищинецьке" (ідентифікаційний код 34312742),

4) блокувати доступ державних реєстраторів - Бодяк О.В. та Зощука Д.С. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (том 2 а.с. 136-140).

Отже, як було встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи та не заперечується учасниками судового процесу, звертаючись до відповідача з вказаною скаргою, позивач просив Міністерство юстиції України скасувати 110 рішень державних реєстраторів, які розділив на 3 окремих блока відповідно до нових користувачів земельних ділянок.

При цьому, обґрунтовуючи скаргу позивач стверджував, що за договорами оренди останній є користувачем земельних ділянок та наголошував на тому, що строк дії договорів спливає у 2030 році. Наголошував на тому, що внаслідок неналежної перевірки державними реєстраторами обставин щодо зареєстрованих прав користування, має місце подвійна реєстрація права користування за різними юридичними особами на одні й ті самі земельні ділянки.

Наказом від 15.12.2017 № 4043/5 частково задоволено скаргу ТОВ "Сатанов Аграр": скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 07.09.2017 № 36965287, прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно Цвітовської сільської ради Славутського району Хмельницької області Зощуком Д.С.; заблоковано доступ державного реєстратора до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 2 місяці; у задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим відповідачем рішенням в частині відмови у задоволенні його скарги, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що встановлені під час судового розгляду обставини справи свідчать про порушення відповідачем процедури прийняття спірного рішення внаслідок неповного з`ясування усіх обставин, що мали значення для його прийняття, формальний підхід відповідача під час розгляду скарги позивача та неналежну перевірку скарги позивача. За наведених обставин, Окружний адміністративний суд дійшов висновку, що наказ Міністерства юстиції України від 15.12.2017 № 4043/5 в оскаржуваній частині не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, а також суперечить встановленим у справі обставинам, є протиправним та підлягає скасуванню, що є правовою підставою для задоволення позовних вимог у цій частині. Крім того, суд зазначив, що задоволення позовної вимоги про зобов`язання Міністерства юстиції України повторно розглянути скаргу ТОВ "Сатанов-Аграр" від 26.10.2017 з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині рішення суду, є дотриманням судом гарантій того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав врегульовано ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV (далі - Закон № 1952-ІV).

Положеннями ст. 37 вказаного Закону передбачено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Міністерство юстиції України розглядає скарги, зокрема, на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір).

Приписами ч. 6 вказаної норми ввстановлено, що за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про:

1) відмову у задоволенні скарги;

2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення визначеного у п. а-є цієї норми.

Частиною дев`ятою статті 37 Закону N 1952-IV встановлено, що порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, процедуру розгляду відповідно скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту (далі - суб`єкт оскарження), що здійснюється Мін`юстом та його територіальними органами (далі - суб`єкт розгляду скарги) визначає Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128 (далі - Порядок № 1128).

Відповідно до пункту 8 Порядку № 1128 під час розгляду скарги по суті комісія встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), та у разі необхідності витребування документів, пояснень тощо у суб`єкта оскарження, і вирішує:

1) чи мало місце прийняття оскаржуваного рішення суб`єктом оскарження, чи мала місце оскаржувана дія або бездіяльність суб`єкта оскарження;

2) чи було оскаржуване рішення прийнято суб`єктом оскарження на законних підставах, чи здійснювалася дія або вчинялася бездіяльність суб`єктом оскарження на законних підставах;

3) чи належить задовольнити кожну з вимог скаржника або відмовити в їх задоволенні;

4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у своїй скарзі (зокрема внесення шляхом виправлення технічних помилок у записах реєстрів взамін скасування рішення державного реєстратора);

5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.

Пунктами 12 - 14 Порядку № 1128 за результатами розгляду скарги суб`єкт розгляду скарги на підставі висновків комісії приймає мотивоване рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених Законами, у формі наказу.

Зі змісту оскаржуваного наказу вбачається, що підставою для його прийняття слугував став висновок Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 11 грудня 2017 року.

Зі змісту висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 11.12.2017 (том 3 а.с. 250-253) вбачається, що останньою було розмежовано оскаржувані рішення на 4 блоки, а саме:

1. 50 рішень державного реєстратора КП "Городоцьке бюро технічної інвентаризації" Бодяк О.В. про державну реєстрацію іншого речового права (права оренди) щодо земельних ділянок за ТОВ "Сатанів Аграр" (ідентифікаційний код 40917524);

2. 54 рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Цвітоцької сільської ради Славутського району Хмельницької області Зощука Д.С. про державну реєстрацію іншого речового права (права оренди) щодо земельних ділянок за ТОВ "Агрохолдинг 2012";

3. 5 рішень державного реєстратора прав на нерухоме майно Цвітоцької сільської ради Славутського району Хмельницької області Зощука Д.С. про державну реєстрацію іншого речового права (права оренди) щодо земельних ділянок за ПП "Жищинецьке";

4. 1 рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 07.09.2017 № 39965287, прийняте Зощуком Д.С. щодо реєстрації іншого речового права - права оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 за ТОВ "Агрохолдинг 2012".

Так, по першому питанню скарги позивача Комісія встановила, що прийняті державним реєстратором Бодяк О.В. рішення (які оскаржує ТОВ Сатанов Аграр») були прийняті за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ТОВ «Сатанів Аграр» від 15 вересня 2017 року та доданих договорів оренди землі, укладеними між власниками земельних ділянок та ТОВ «Сатанів Аграр». На підставі цих рішень державним реєстратором було внесено до Державного реєстру прав відповідні про інше речове право - право оренди на земельні ділянки.

Обґрунтовуючи відсутність підстав для скасування вказаних рішень, Комісія зазначила, що згідно з відомостями, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, право оренди земельних ділянок за скаржником припинено на підставі угод про розірвання договорів оренди. Враховуючи, що скаржником не було надано документів на підтвердження того, що угоди про розірвання договорів оренди є недійсними, відповідач дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги у цій частині.

Судом першої інстанції встановлено, що на підтвердження правомірності прийнятого рішення відповідачем додано до матеріалів справи копії угод про дострокове розірвання договорів оренди земельних ділянок, укладених від імені позивача та фізичними особами (том 4 а.с. 84-105).

У свою чергу, суд першої інстанції вирішуючи питання щодо правомірності відповідного рішення Комісії дійшов висновку, що відмова у задоволенні скарги позивача в цій частини є передчасною, з огляду на те, що на підтвердження власних доводів відповідачем додано до матеріалів справи лише 4 з 50 вказаних угод, які у розумінні чинного законодавства засвідчують припинення ТОВ "Сатанов Аграр" права оренди земельних ділянок, що на переконання суду першої інстанції свідчить про те, що відповідачем не надано належної правової оцінки оскаржуваним рішенням державного реєстратора КП "Городоцьке бюро технічної інвентаризації" Бодяк О.В. про державну реєстрацію іншого речового права (права оренди) щодо земельних ділянок за ТОВ "Сатанів Аграр".

Водночас, колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та вважає його помилковим, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 12 ЗУ № 1952-IV державний реєстр прав містить записи про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав, відомості та електронні копії документів, поданих у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у процесі проведення таких реєстраційних дій. Записи, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії.

Згідно з вимогами п. 7 ч. 3 ст. 10 цього Закону державний реєстратор виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав).

При цьому, колегія суддів зауважує, що відповідно до положень ч. 1 ст. 1 вказаного Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав.

Отже, відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та відповідно копії електронних документів, поданих у паперовій формі, та розміщених у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав є достатніми, належними та достовірними доказами фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно.

Разом з цим, з наявних у матеріалах справи електронних копій угод про розірвання договорів оренди землі, що містяться у Державному реєстрі прав укладених між позивачем та власниками земельних ділянок вбачається, що право оренди скаржника на 50 земельних ділянок (визначених у п. 1 прохальної частини скарги) було припинено 26 серпня 2016 року.

Водночас, судом першої інстанції під час прийняття рішення у справі не було враховано відповідних норм законодавства, а також не було надано належної правової оцінки вказаним доказам, що наявні в матеріалах справи, що мало наслідком прийняття необгрутованого висновку, що відповідачем не доведено правомірності прийнятого рішення.

Обґрунтовуючи відсутність підстав для задоволення скарги в частині рішень, зазначених у блоках 2, 3 Комісія у висновку від 11.12.2017 зазначила, що державним реєстратором Зощуком Д.С. дотримано вимоги Закону N 1952-IV.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, державним реєстратором Зощуком Д.С. дійсно були скеровані запити для з`ясування обставин щодо наявної реєстрації права оренди на земельні ділянки, зареєстрованої до 01.01.2013, і згідно відомостей, наданих Держгеокадастром, відсутні відомості щодо реєстрації права оренди за такими запитами реєстратора (том 3 а.с. 236 зворот - 241).

При цьому, колегія суддів вважає безпідставним посилання суду першої інстанції, що відповідачем взагалі не надано правової оцінки доданим позивачем до скарги документам, а саме:

- укладеним між позивачем та фізичними особами договорам оренди, які, на думку суду першої інстанції зареєстровані у встановленому порядку та є чинними на момент прийняття державним реєстратором спірних рішень;

- довідці Відділу Держгеокадастру у Городоцькому районі Хмельницької області від 11.10.2017 № 240/0/10617, відповідно до якої станом на 01.01.2013 за ТОВ "Сатанов-Аграр" зареєстровано 115 договорів оренди земельних ділянок, у тому числі і тих, по яким державним реєстратором були направлені запити (том 2 а.с. 141-143), а також довідкам від 25.02.2016 (том 2 а.с. 144-146).

Так, колегією суддів встановлено, що у 2005 році позивачем було укладено ряд договорів оренди земельних ділянок, які у 2007 році були зареєстровані у відділі ДЗК, що підтверджується відповідними записами реєстраторами ДЗК.

Відповідно до частини третьої статті 3 № 1952-IV права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Відповідно до приписів п. 3 ч. 3 ст. 10 ЗУ № 1952-IV під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Отже, відомості отримані з Держгеокадастру щодо зареєстрованих в установленому порядку прав до 1 січня 2013 року є обов`язковими для врахування державним реєстратором під час встановлення відповідності заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

У свою чергу, колегією суддів не встановлено жодних суперечностей у відомостях що містяться у довідці Відділу Держгеокадастру у Городоцькому районі Хмельницької області від 11.10.2017 № 240/0/10617, а також відповідей відділу Держгеокадастру у Городоцькому районі Хмельницької області на запити Державного реєстратора Зощука Д.С.

Так, у довідці від 11.10.2017 № 240/0/10617 Відділу Держгеокадастру у Городоцькому районі Хмельницької області надає інформацію про реєстрацію договорів оренди земельних ділянок в державному реєстрі земель станом на 01 січня 2013 року у кількості 113 штук.

Водночас, у відповідь на запити реєстратора, Відділу Держгеокадастру у Городоцькому районі Хмельницької області повідомляє про відсутність інформації про реєстрацію договорів оренди земельних ділянок до 01 січня 2013 року в Державному земельному кадастрі.

Крім того, колегія суддів зауважує, що висновки суду першої інстанції про те, що вказані договори оренди землі зареєстровані у встановленому порядку та є чинними на момент прийняття державним реєстратором спірних рішень є необґрунтованими, оскільки вирішення відповідного питання не належить до юрисдикції адміністративних судів, а належні, достатні та достовірні докази, які підтверджують відповідні обставини в матеріалах справи - відсутні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, враховуючи принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості, суд зазначає, що обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем не звільняє позивача від обов`язку доказування протилежного.

Разом з цим, позивачем не надано належних та допустимих доказів які б свідчили про протиправність прийнятого відповідачем рішення.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи та дійшов помилкового висновку про порушення відповідачем процедури прийняття спірного рішення внаслідок неповного з`ясування усіх обставин, що мали значення для його прийняття, формальний підхід відповідача під час розгляду скарги позивача та неналежну перевірку скарги позивача.

Таким чином, на підставі встановлених під час апеляційного розгляду обставин справи у їх сукупності та взаємозв`язку, колегією суддів встановлено, що висновки викладені у рішенні суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог не відповідають обставинам справи та нормам чинного законодавства, а також спростовуються доводами апелянтів.

Згідно статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Натомість, як встановлено колегією суддів, судом першої інстанції під час вирішення даної справи не було дотримано відповідних вимог, що призвело до неправильного вирішення даного спору.

Згідно з ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242-243, 308, 310, 313, 315, 317, 321, 325, 328-329 КАС України,суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Міністерства юстиції України та Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохолдинг 2012" задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 травня 2019 року скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Сатанов Аграр" відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді О.О. Беспалов

В.Ю. Ключкович

Повний тест постанови виготовлено 30 липня 2019 року