Справа № 824/186/18-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2019-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/186/18-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Дембіцький П.Д.

Суддя-доповідач - Гонтарук В. М.

30 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Курка О. П. ,

секретар судового засідання: Аніщенко А.О.,

за участю:

представника відповідача: Чорнея М.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 14 червня 2019 року (ухвалене в м. Чернівцях) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з клопотанням, в якому просив:

- розглянути звіт ГУ ПФУ в Чернівецькій області у судовому засіданні з викликом сторін, щодо виконання зобов`язання про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 22.06.2018 року, згідно ст. 382 КАС України по справі № 824/186/18-а за його позовом, яким зобов`язано ГУ ПФУ в Чернівецькій області подати протягом 30-ти денного терміну з дати вступу в законну силу даного рішення звіт про виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду;

- розглянути питання про накладення штрафу та накласти штраф на керівника суб`єкта владних повноважень - начальника Головного Управління Пенсійного Фонду України в Чернівецькій області Романіва Михайла Васильовича, відповідального за невиконання судового рішення у справі № 824/186/418-а від 22.06.2018 року.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 14 червня 2019 року клопотання позивача задоволено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку.

19 липня 2019 року до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність її доводів, з клопотанням слухання справи без його участі.

22 та 25 липня 2019 року ОСОБА_1 подав до суду доповнення до відзиву на апеляційну скаргу.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив суд їх задовольнити.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзиву та доповнень до відзиву колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи неоспорені факти про те, що 06.09.2017 року постановою Новодністровського міського суду Чернівецької області №722/903/17 (номер провадження 2-а/719/12/17) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про зобов`язання суб`єкта владних повноважень здійснити перерахунок та виплату пенсії вимоги позивача задоволені часткова, зокрема: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо проведення перерахунку ОСОБА_1 раніше призначеної пенсії; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії відповідно до закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей" № 900-VIII від 23.12.2015 року, ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" № 2262-XII від 09.04.1992 року, постанови КМУ "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" № 988 від 11.11.2015 року (із змінами і доповненнями), з розрахунку 80% від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати відповідної посади працівника поліції з 20.12.2016 року. (т. 1, а. с. 18-21).

В лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити позивачу щомісячну виплату пенсії в розмірі та обсязі, визначеному згідно проведеного перерахунку на підставі рішень Новодністровського міського суду Чернівецької області від 06.09.2017 року, залишеного без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16.11.2017 року, починаючи з 20.12.2016 року.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 22 червня 2018 року адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити ОСОБА_1 щомісячну виплату пенсії в розмірі та обсязі, визначеному згідно проведеного перерахунку на підставі рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області від 06.09.2017 року, залишеного без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16.11.2017 року, починаючи з 20.12.2016 року з розрахунку 80% від середнього заробітку щомісячної заробітної плати відповідної посади працівника поліції.

Стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір 704,80 грн., згідно з квитанцією № 21660426-1 від 20.02.2018 року.

Зобов`язано відповідача суб`єкта владних повноважень Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, подати у 30 денний строк з дня отримання рішення суду звіт про виконання судового рішення.

10.01.2019 року відповідачем проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 20.12.2016 року, виходячи з розрахунку 80% відповідних сум грошового забезпечення. (т. 1, а. с. 214).

14.01.2019 року відповідач листом № 11/Г-11 повідомив позивача, що на виконання вимог рішення суду йому проведено перерахунок пенсії з 20.12.2016 року з урахуванням 80% сум грошового забезпечення. (т.2, а. с. 2-3).

21.01.2019 року відповідач подав до суду звіт про виконання судового рішення, в якому зазначив, що Головним управлінням на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 22.06.2018 року по адміністративній справі № 824/186/18-а проведено перерахунок пенсії позивача з 20.12.2016 року.

Розмір пенсії позивачу на дату, з якої проводиться перерахунок, склав 5600,84, у тому числі: 5563,77 грн. основний розмір пенсії, тобто 80% сум грошового забезпечення 6954,71 грн.; 37,07 грн. доплата до попереднього розміру пенсії відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 21.02.2018 року № 103.

Оскільки, розмір пенсії за рішенням суду більший, то при проведенні перерахунку згідно постанови КМУ від 21.02.2018 року № 103 до пенсії ОСОБА_1 встановлено доплату до попереднього розміру пенсії в сумі 732,54 грн. і починаючи з 01.01.2018 року виплата пенсії забезпечується у розмірі 5600,84 грн.

Виплату суми доплати перерахованої пенсії за період з 20.12.2016 року по 31.12.2017 року у розмірі 26586,06 грн. розпочато з січня 2019 року.

Різниця між розміром пенсії, визначеним відповідно до постанови суду і розміром пенсії, обчисленої без урахування постанови суду, за період до набрання постанови законної сили (тобто з 20.12.2016 по 31.12.2017), в сумі 9074,04 грн. буде виплачуватися позивачу органом Пенсійного фонду відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішення суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649. (т. 1, а. с. 213).

18.03.2019 року Старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ Чернівецької області винесена постанова про відкриття виконавчого провадження (ВП № 586506) з виконання виконавчого листа № 824/186/18-а від 06.03.2019 року. (т. 1, а. с. 225).

01.04.2019 року відповідач звернувся з листом № 10593/06 до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ Чернівецької області, в якому зазначив, що у зв`язку з тим, що Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області самостійно виконало рішення Чернівецького окружного адміністративного суду 22 червня 2018 року, тому просить закінчити виконавче провадження №58650687. (т. 2 а. с. 10).

Позивач вважаючи, що рішення суду не виконане, звернувся до суду з клопотанням розглянути звіт та розглянути питання про накладення штрафу.

Суд першої інстанції розглянувши клопотання позивача про здійснення судового контролю прийшов до висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області фактично не виконало рішення суду, яке набрало законної сили, і має важливе значення для заявника, у зв`язку з чим прийшов до висновку про необхідність застосування до керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області Романіва Михайла Васильовича заходу контролю за виконанням рішення суду у вигляді штрафу у розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб у сумі 38420,00грн (20 х 1921,00 грн).

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на слідуюче.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною другою ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року № 1402-VIII визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Статтею 14 КАС України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Положеннями ст.370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Підстави та порядок встановлення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах визначений ст. 382 КАС України.

У відповідності до ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 2 ст. 382 КАС України).

Отже, за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту, суд може вжити до суб`єкта владних повноважень заходи реагування у формі встановлення нового строку для подачі звіту або накладення штрафу на особу відповідальну за виконання рішення суду.

Тобто, положення вищевказаної норми передбачає певну альтернативу дій суду за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень, або в разі неподання такого звіту, що полягає у виборі одного або декількох заходів судового контролю, а саме: встановлення нового строку для подачі звіту, або накладення штрафу на особу відповідальну за виконання рішення суду.

Поряд з тим, суд зауважує, що такі заходи судового контролю підлягають застосуванню у разі неподання звіту суб`єктом владних повноважень про виконання рішення суду, або якщо в поданому звіті причини невиконання чи неповного виконання судового рішення є неповажними.

Надаючи оцінку доводам апелянта щодо відсутності підстав для застосування штрафу, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду 22 червня 2018 року у справі №722/903/17 адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити позивачу щомісячну виплату пенсії в розмірі та обсязі, визначеному згідно проведеного перерахунку на підставі рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області від 06.09.2017 року, залишеного без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16.11.2017 року, починаючи з 20.12.2016 року з розрахунку 80% від середнього заробітку щомісячної заробітної плати відповідної посади працівника поліції.

21.01.2019 року відповідач подав до суду звіт про виконання судового рішення, в якому зазначив, що Головним управлінням на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 22.06.2018 року по адміністративній справі № 824/186/18-а проведено перерахунок пенсії позивача з 20.12.2016 року. Розмір пенсії позивачу на дату, з якої проводиться перерахунок, склав 5600,84, у тому числі: 5563,77 грн. основний розмір пенсії, тобто 80% сум грошового забезпечення 6954,71 грн.; 37,07 грн. доплата до попереднього розміру пенсії відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 21.02.2018 року № 103.

Також зазначив, що оскільки розмір пенсії за рішенням суду більший, то при проведенні перерахунку, згідно постанови КМУ від 21.02.2018 № 103 до пенсії ОСОБА_1 встановлено доплату до попереднього розміру пенсії в сумі 732,54 грн. і починаючи з 01.01.2018 року виплата пенсії забезпечується у розмірі 5600,84 грн.

Виплату суми доплати перерахованої пенсії за період з 20.12.2016 року по 31.12.2017 року у розмірі 26586,06 грн. розпочато з січня 2019 року.

Різниця між розміром пенсії, визначеним відповідно до постанови суду і розміром пенсії, обчисленої без урахування постанови суду, за період до набрання постанови законної сили (тобто з 20.12.2016 по 31.12.2017), в сумі 9074,04 грн. буде виплачуватися ОСОБА_1 органом Пенсійного фонду відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішення суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649. (а. с. 213).

Здійснивши аналіз вищенаведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не виконано рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 22.06.2018 року в повному обсязі.

Колегія суддів вважає посилання відповідача на Постанову КМУ від 22.08.2018 року № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» та на Постанову КМУ від 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» безпідставними, з огляду на наступне.

Як вбачається зі змісту звіту про виконання судового рішення та з апеляційної скарги відповідач як на правомірність своїх дій посилається на Постанову КМУ від 22.08.2018 року № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» (набрала чинності 28.08.2018 року) та на Постанову КМУ від 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (набрала чинності 24.02.2018 року), які на момент виникнення спірних правовідносин (січень 2016 року) не були прийняті та не діяли.

Суд зауважує, що ст. 58 Конституції України передбачає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

В свою чергу прийняття постанови КМУ від 22.08.2018 року № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» у серпня 2018 року та Постанову КМУ від 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» у лютому 2018 року ніяким чином не спростовує факту протиправної бездіяльності відповідача за період з січня 2016 року.

Вирішуючи питання про застосування Закону № 2262 - ХІІ у часі, колегія суддів виходить із того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсязі існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції. Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян, як і під час проходження служби, так і після її закінчення, зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.

Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто, комплексу організаційно - правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Крім того, Конституційний Суд України у рішенні №3-рп/2001 від 05.04.2001 року зазначив, що Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це вказує на те, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Статтею 151-2 Конституції України визначено, що Рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Виходячи з змісту статті 151-2 Конституції України, а також позиції висловленої у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій, такі не можуть бути звужені шляхом внесення змін до законодавства.

Крім того, суд зазначає, що частиною першою статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII) передбачено, що Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно частини 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Частиною 5 ст. 26 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно ч. 1 ст. 28 Закону № 1404-VIII копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 18.03.2019 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ Чернівецької області винесена постанова про відкриття виконавчого провадження (ВП №586506) з виконання виконавчого листа № 824/186/18-а від 22.06.2018 року. (а. с. 225).

01.04.2019 року відповідач звернувся з листом № 10593/06 до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ Чернівецької області, в якому зазначив, що у зв`язку з тим, що Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області самостійно виконало рішення Чернівецького окружного адміністративного суду 22 червня 2018 року, тому просить закінчити виконавче провадження №58650687. (т. 2 а. с. 10).

Однак, відповідач ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не надав доказів, того чи закінчено виконавче провадження №58650687.

Як зазначено вище, відповідно до ч. 2 ст. 382 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" установлено з 01 січня 2019 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, для працездатних осіб у розмірі - 1921,00 грн.

Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України (ч. 3 ст. 382 КАС України).

Суд зазначає, що притягнення до відповідальності посадової особи, винної у незабезпеченні виконання судового рішення, є одним з інструментів, якими законодавець наділив суд при здійсненні судового контролю для забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, а також реалізації права особи на судовий захист, а тому, його необхідно використовувати для поновлення прав та законних інтересів сторони у судовому процесі.

Враховуючи те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області фактично не виконало рішення суду, яке набрало законної сили, і має важливе значення для заявника, в поданому звіті суб`єкт владних повноважень неаргументував та не надав належних доказів повного виконання судового рішення від 06.03.2019 року, тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно застосував до керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області Романіва Михайла Васильовича заходу контролю за виконанням рішення суду у вигляді штрафу у розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб у сумі 38420,00грн (20 х 1921,00 грн).

Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що відповідачем не в повній мірі доведено правомірність прийнятих рішень, у зв`язку з чим суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про задоволення клопотання позивача, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення, а ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 14 червня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 30 липня 2019 року.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М. Курко О. П.