Справа № 640/21398/18
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2019-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Костюк Л.О., Степанюк А.Г.,

за участю секретаря: Рагімової Т.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа: Національна академія внутрішніх справ про визнання протиправним та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа: Національна академія внутрішніх справ, в якому просив:

- визнати протиправним наказ Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 №1388 в частині втрати чинності (скасування) штату Національної академії внутрішніх справ від 31.08.2015;

- визнати протиправним наказ Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1392 в частині затвердження штату Національної академії внутрішніх справ;

- відшкодувати на користь позивача з Міністерства внутрішніх справ України моральну шкоду в розмірі 30 000,00 грн.

Також, позивачем подано клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку для звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Крім того, відповідачем подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки таку подано з порушенням строку звернення до адміністративного суду, визначеного ст. 122 КАС України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 травня 2019 року у задоволенні клопотання представника позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду з позовною заявою відмовлено.

Клопотання представників Міністерства внутрішніх справ України та Національної академії внутрішніх справ про залишення позовної заяви без розгляду задоволено.

Позовну заяву залишено без розгляду.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 травня 2019 року та задовольнити його клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповністю з`ясовані обставини справи, порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

26 липня 2019 року на адресу Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив від третьої особи, в якому останній просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 06 листопада 2015 року на підставі наказу Національної академії внутрішніх справ №178 о/с «По особовому складу» ОСОБА_1 звільнено у запас Збройних Сил за п. 64 «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ через скорочення штатів.

06.03.2018 року позивач звернувся до Національної академії внутрішніх справ із запитом на інформацію, в якому просив повідомити йому причини та підстави скорочення штатів навчально-наукового інституту підготовки фахівців для підрозділів міліції громадської безпеки, психологічної служби та Національної гвардії України Національної академії внутрішніх справ, наслідком яких відбулося звільнення позивача з посади та з органів внутрішніх справ та на яких підставах позивачу не було запропоновано подальше проходження служби та/або не прийняття на службу до поліції.

Листом від 16.03.2018 року №46/1468 Національна академія внутрішніх справ повідомлено, що підставою для скорочення штату стало прийняття Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до п. 8Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону всі працівники міліції були повідомлені про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

В обґрунтування причин пропуску строку звернення до суду позивач вказує на те, що оскільки наказ Національної академії внутрішніх справ про звільнення від 06.11.2015 №178 о/с «По особовому складу» містить виключно посилання на Закон України «Про національну поліцію» та положення проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ через скорочення штатів, тому про існування наказів Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 №1388 та від 07.11.2015 №1392 йому відомо не було. Про оскаржувані накази позивач дізнався 15.06.2018 після їх отримання від відповідача.

При цьому, суд першої інстанції звертає увагу на те, що позивача було звільнено з посади наказом від 06.11.2015 року №178о/с, а звернувся він з запитом до Національної академії внутрішніх справ про надання інформації, зокрема, про причини та підстави для скорочення штатів лише 06.03.2018 року.

З огляду на тривалий проміжок часу, що минув з дня звільнення позивача, до початку його першого звернення про отримання інформації, колегія суддів не визнає посилання позивача на здійснення ним листування для отримання необхідних відомостей, поважною причиною пропуску звернення до суду.

Відповідно до частини 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Приписами ч. 3 ст. 123 цього Кодексу передбачено, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

У клопотанні про залишення позову без розгляду представник Міністерства внутрішніх справ України зазначав про те, що позивачу було відомо про порушення його прав ще у листопаді 2015 року, адже сам ОСОБА_1 не заперечував той факт, що наказом Національної академії внутрішніх справ від 06.11.2015 №178 о/с «По особовому складу» його звільнено у запас Збройних Сил за п. 64 «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ через скорочення штатів, трудову книжку з записом про звільнення позивач отримав в день звільнення.

Крім того, представник позивача в позовній заяві зазначає, що перше звернення ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про надання йому інформації щодо причин скорочення штатів відбулося 06.03.2018 року.

Таким чином, звернення позивача з даним адміністративним позовом відбулося поза межами шестимісячного строку, передбаченого ст. 122 КАС України.

Позивач дізнався про порушення свого права ще у листопаді 2015 року, а отже, саме з цієї дати має обчислюватися шестимісячний строк для звернення до суду.

Суд також звертає увагу на те, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства Українипевних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Таким чином, позивач звернувся до суду з пропуском встановленого ч. 2 ст. 122 КАС України строку звернення до суду, при цьому не навів обставин, які об`єктивно перешкоджали зверненню до суду та не залежали від волі позивача.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Дотримання строку звернення з адміністративним позовом до суду є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє юридичній визначеності у публічно-правових відносинах. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до ч. 4 ст. 123 КАС України якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про залишення без розгляду позовної заяви, оскільки позивачем пропущено строк звернення та не наведено поважних причин пропуску строку.

За таких обставин, апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому у її задоволенні необхідно відмовити, ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Суддя Костюк Л.О.

Суддя Степанюк А.Г.