Справа № 280/1606/19
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2019-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2019 року Справа № 280/1606/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Національної поліції України (вул. Академіка Богомольця, буд. 10, м. Київ, 01601), Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України (вул. Академіка Богомольця, буд. 10, м. Київ, 01601) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

09.04.2019 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Національної поліції України (далі - відповідач 1) та Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України (далі - відповідач 2), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача 2 №2 о/с від 04.02.2019 «По особовому складу» в частині звільнення зі служби в поліції старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах сектору з обслуговування Мелітопольської оперативної зони управління з обслуговування Дніпропетровської та Запорізької областей Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України за п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) підполковника поліції - позивача;

- поновити позивача на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах сектору з обслуговування Мелітопольської оперативної зони управління з обслуговування Дніпропетровської та Запорізької областей Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України;

- стягнути з відповідача 1 на користь позивача суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 05.02.2019 по дату прийняття судом рішення про поновлення на роботі.

- допустити до негайного виконання постанову в частині поновлення на роботі позивача та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги таким.

У період з 2001 по 2015 роки позивач проходив службу в органах внутрішніх справ. 06.11.2015 позивача було звільнено у запас Збройних Сил України відповідно до п. 9 розділу 11 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон України від 02.07.2015 № 580-VIII) та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (далі - Положення), затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.01.1991 № 114 «Про затвердження Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ».

З серпня 2016 року позивач обіймав посаду старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах сектору з обслуговування Мелітопольської оперативної зони управління з обслуговування Дніпропетровської та Запорізької областей Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України. 04.02.2019 відповідачем 2 було видано Наказ № 2 о/с про звільнення позивача зі служби в поліції за п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) з 04.02.2019.

Позивач вважає оскаржуваний Наказ відповідача 2 від 04.02.2019 № 2 о/с протиправним, оскільки Законом України від 02.07.2015 № 580-VIII належним чином не врегульовано процедуру здійснення пропозиції наявних вакантних посад поліцейському, який попереджається про можливе звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, судом до спірних правовідносин застосовуються положення трудового законодавства. З урахуванням положень ч. 2 ст. 68 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII відповідач 1 зобов`язаний був, на думку позивача, запропонувати йому усі вакантні посади з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків, однак протиправно не надав жодної відповідної пропозиції. Отже, як стверджує позивач, реорганізація чи скорочення штатів фактично не здійснювалось відповідачем 1, натомість мала місце заміна тимчасового штатного розпису на постійний. З огляду на викладені обставини, позивач просить суд задовольнити позов повністю.

Ухвалою судді Запорізького окружного адміністративного суду від 10.04.2019 позовну заяву було залишено без руху, позивачу надано строк для усунення її недоліків.

Ухвалою судді Запорізького окружного адміністративного суду від 19.04.2019 позивачу був продовжений процесуальний строк для усунення недоліків позову до 30.04.2019.

02.05.2019 засобами поштового зв`язку до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позову, до якої доданий уточнений позов, при цьому позовні вимоги лишились незмінними.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 06.05.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання без виклику сторін на 04.06.2019.

29.05.2019 судом отримано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача 1 просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки в процесі реформування відповідача 2 як юридичної особи - органу державної влади відбулось скорочення всіх посад, натомість у структуру головних управлінь Національної поліції в областях було введено управління (відділи) протидії наркозлочинності (у складі кримінальної поліції). Представник відповідача 1 стверджує, що відповідачем 2 та Головним управлінням Національної поліції в Запорізькій області вживались заходи щодо залишення позивача на службі у поліції, однак з урахуванням висновку ДВБ за наявної обґрунтованої відсутності можливості подальшого використання позивача на службі в поліції відповідачем 2 правомірно було видано оскаржуваний Наказ від 04.02.2019 № 2 о/с, яким позивача звільнено зі служби в поліції. Отже, позивач просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

31.05.2019 від відповідача 1 та відповідача 2 до суду надійшли клопотання про участь їх представника у судовому засіданні у режимі відеоконференції.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 03.06.2019 відмовлено у задоволенні клопотань представника відповідача 1 та відповідача 2 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

04.06.2019 Запорізький окружний адміністративний суд постановив ухвалу, якою витребував відповідні докази, а саме: 1) від відповідача 1 - інформацію щодо наявності станом на 04.02.2019 (дату прийняття оскаржуваного наказу) вакантних посад, які могли бути запропоновані позивачу; 2) від відповідача 2 - довідку про середній заробіток позивача, розрахований відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, з відомостями про установлений йому посадовий (місячний) оклад; 3) від Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України - інформацію щодо підстав для висновку про недоцільність призначення позивача на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Олександрівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області, викладеного у листі від 15.01.2019 №318/42-16/0219.

Запитувані документи та інформація були надані відповідачем 1, відповідачем 2 та Департаментом внутрішньої безпеки Національної поліції 08.07.2019, 05.07.2019, 20.06.2019 відповідно.

Суд, розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наступні обставини.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідача 1 зареєстровано як юридичну особу - орган державної влади 07.11.2015. Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідача 2 зареєстровано як юридичну особу - орган державної влади 23.11.2015.

У період з травня 2001 року по листопад 2015 року позивач проходив службу в органах внутрішніх справ, однак був звільнений у запас Збройних Сил України з 06.11.2015 відповідно до п. 9 розділу 11 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII та Положення. З 07.11.2015 позивача зараховано до Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України.

18.09.2017 відповідачем 2 було видано Наказ № 89 о/с, яким позивача звільнено зі служби поліції за п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів).

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 23.08.2018 по справі № 808/1807/18 (головуючий - суддя Стрельнікова Н.В.) наказ Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України №89о/с від 18.09.2017 визнано протиправним та скасовано; поновлено позивача на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах сектору з обслуговування Мелітопольської оперативної зони управління з обслуговування Дніпропетровської та Запорізької областей Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України з 19.09.2017; стягнуто з відповідача на користь позивача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 19.09.2017 по 23.08.2018 у розмірі 83739,87 грн.

05.10.2018 на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23.08.2018 по справі № 808/1807/18 відповідач 2 видав Наказ № 4 о/с «По особовому складу», яким поновив позивача на службі в поліції на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах сектору з обслуговування Мелітопольської оперативної зони управління з обслуговування Дніпропетровської та Запорізької областей Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України з 19.09.2017, виплативши середню заробітну плату за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 8 918,00 грн. (а.с.35).

03.12.2018 у зв`язку з ліквідацією Департаменту міжрегіонального територіального органу та можливе наступне звільнення позивач був персонально попереджений відповідачем 2 про скорочення його посади (а.с.36).

У той же день, 03.12.2018, позивач надав відповідачу 2 згоду на можливе подальше проходження служби на рівнозначній посаді у Головному управлінні Національної поліції в Запорізькій області відповідно до ст. 65 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII (а.с.38).

05.12.2018 головою ліквідаційної комісії Департаменту протидії наркозлочинності (міжрегіональний територіальний орган) Національної поліції України Кіхтенком А.О. була підготовлена та подана голові Національної поліції України Князєву С.М . доповідна записка «Про подальше проходження служби в поліції ОСОБА_1 та ОСОБА_3 » з пропозицією призначити позивача на рівнозначну вакантну посаду Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (а.с.38-39). На підставі даної доповідної записки голова Національної поліції України дав доручення Головному управлінню Національної поліції в Запорізькій області вжити відповідні заходи щодо подальшого працевлаштування позивача на рівнозначну посаду, враховуючи положення Наказу відповідача 1 від 04.12.2015 № 142.

03.01.2019 позивач подав начальнику Головному управлінню Національної поліції в Запорізькій області рапорт про переведення до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області для проходження служби на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Олександрівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції (а.с.40).

04.01.2019 Головне управління Національної поліції в Запорізькій області надіслало голові ліквідаційної комісії відповідача 2 лист № 60/107/04/3-19 «Про запит особової справи ОСОБА_1 », в якому просило останнього направити для прийняття рішення по суті особову справу позивача з довідкою внутрішньої безпеки про наявність або відсутність компрометуючих матеріалів, матеріалами атестування та довідкою за результатами перевірки, передбаченої Законом України від 16.09.2014 № 1682-VII «Про очищення влади». У листі також зазначено, що за відсутністю потреби особова справа позивача буде повернута (а.с.41).

Листом від 15.01.2019 № 318/42/16/0219 «Про результати перевірки» Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України повідомив начальника Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України Кіхтенка А.О. про недоцільність призначення позивача на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Олександрівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області (а.с.42).

У зв`язку із скороченням всіх посад у ліквідованому Департаменті протидії наркозлочинності Національної поліції України 04.02.2019 головою ліквідаційної комісії відповідача 2 Кіхтенком А.О. було видано наказ № 2 о/с «По особовому складу» про звільнення позивача зі служби в поліції за п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII, з виплатою компенсації за 2 доби додаткової оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час у 2019 році (а.с.43).

Оцінюючи правомірність Наказу відповідача 2 №2 о/с від 04.02.2019 «По особовому складу», суд виходить із такого.

Частиною 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України від 02.07.2015 № 580-VIII.

У ст. 3 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII законодавець зазначив, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 2 ст. 68 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті.

За приписами ч. 3 ст. 68 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 цього Закону.

За приписами п. 4 ч.1 ст. 77 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Перебування поліцейського, посада якого скорочена, на лікарняному, у відрядженні чи у відпустці не є перешкодою для його призначення на іншу посаду або звільнення зі служби в поліції відповідно до положень цієї статті, за умови його персонального у письмовій формі попередження у встановлений законом строк (ч. 4 ст. 68 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII).

Частиною 5 ст. 68 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII визначено, що переважне право на залишення на службі в поліції при реорганізації надається поліцейським з більш високими кваліфікацією та досягненнями у службовій діяльності. За рівних умов щодо кваліфікації та досягнень у службовій діяльності перевага в залишенні на службі надається особам, які мають таке право відповідно до вимог законодавства.

У частині 1 ст. 65 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII законодавець зауважив, що переміщення поліцейських здійснюється, зокрема на рівнозначні посади: для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби; за ініціативою поліцейського; у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації; на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський: у зв`язку зі скороченням штатів або реорганізацією в разі неможливості призначення на рівнозначну посаду.

Поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України (ч.ч.1-2 ст.94 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII).

Як передбачено п. 3 Розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок), затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за №669/28799, грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з п. 6 Розділу ІІІ Порядку поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Відповідно до п.1 Розділу ІV Порядку у разі переміщення по службі (переведення, відрядження, переходу), а також звільнення поліцейського зі служби в поліції фінансовий підрозділ зобов`язаний виплатити йому належні види грошового забезпечення, про що зробити відповідні записи в грошовому атестаті за формою, визначеною у додатку 2 до цих Порядку та умов.

У свою чергу, за приписами п. 24 Положення у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов`язків, але не більш як за один рік.

Судом встановлено, що у 2017 році позивач обіймав посаду старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах сектору з обслуговування Мелітопольської оперативної зони управління з обслуговування Дніпропетровської та Запорізької областей Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України. Наказом відповідача 2 від 18.09.2017 № 89 о/с позивача було звільнено зі служби в поліції за п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів), однак даний Наказ був визнаний протиправним та скасований пішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 23.08.2018 по справі № 808/1807/18 (головуючий - суддя Стрельнікова Н.В.). 05.10.2018 на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23.08.2018 по справі № 808/1807/18 відповідач 2 поновив позивача на службі в поліції на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах сектору з обслуговування Мелітопольської оперативної зони управління з обслуговування Дніпропетровської та Запорізької областей Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України з 19.09.2017 (а.с.35).

03.12.2018 у зв`язку з ліквідацією Департаменту міжрегіонального територіального органу та можливе наступне звільнення позивач був персонально попереджений відповідачем 2 про скорочення його посади (а.с.36). Також, останній надав згоду на можливе подальше проходження служби на рівнозначній посаді у Головному управлінні Національної поліції в Запорізькій області відповідно до ст. 65 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII (а.с.38). Однак, листом від 15.01.2019 № 318/42/16/0219 «Про результати перевірки» Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України повідомив начальника Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України Кіхтенка А.О. про недоцільність призначення позивача на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Олександрівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області (а.с.42).

04.02.2019 відповідач 2 видав наказ № 2 о/с «По особовому складу», яким звільнив позивача зі служби в поліції за п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII у зв`язку із скороченням всіх посад у ліквідованому Департаменті протидії наркозлочинності Національної поліції України 04.02.2019 (а.с.43).

У контексті оцінки спірних правовідносин суд виходить із того, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази з`ясування відповідачами обставин відносно того, хто з кандидатів на посади, визначені Переліком змін у штатах Національної поліції, затверджених Наказом № 1372 від 27.12.2016 «Про організаційно-штатні зміни в Національній поліції», має більш високу кваліфікацію та досягнення у службовій діяльності, ніж позивач. Більше того, взагалі відсутня інформація на підтвердження факту здійснення відповідачем 2 такої оцінки перед безпосереднім звільненням позивача. Також, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідачами не доведено з`ясування можливості подальшого використання позивача на службі у поліції (в інших оперативних підрозділах, які ведуть боротьбу зі злочинністю, з урахуванням його особистих якостей, досвідом роботи). З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав вважати оскаржуваний Наказ відповідача 2 №2 о/с від 04.02.2019 «По особовому складу» таким, що прийнятий обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та з дотриманням принципу рівності перед законом. Належних та достатніх доказів зворотнього представником відповідача 1 та відповідача 2 не надано.

Таким чином, Наказ відповідача 2 №2 о/с від 04.02.2019 «По особовому складу», на переконання суду, є протиправним, а позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Оцінюючи наявність правових підстав для поновлення позивача на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах сектору з обслуговування Мелітопольської оперативної зони управління з обслуговування Дніпропетровської та Запорізької областей Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України, суд виходить із такого.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду

Отже, суд, із урахуванням встановлених вище обставин, з метою захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить, вважає за необхідне поновити позивача на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах сектору з обслуговування Мелітопольської оперативної зони управління з обслуговування Дніпропетровської та Запорізької областей Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України з 05.02.2019.

З огляду на вказані обставини, суд вважає, що позовні вимоги про поновлення позивача на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах сектору з обслуговування Мелітопольської оперативної зони управління з обслуговування Дніпропетровської та Запорізької областей Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України з 05.02.2019 є обґрунтованими, а, відтак, суд дійшов висновку, що в цій частині позов також підлягає задоволенню.

Оцінюючи наявність правових підстав для стягнення з відповідача 1 на користь позивача суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 05.02.2019 по дату прийняття судом рішення про поновлення на роботі, суд виходить із такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП) при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

За приписами п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Пунктом 8 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Як вбачається із довідки відповідача 2 від 14.06.2019 № б/н, загальна сума отриманої позивачем заробітної плати за грудень 2018 року та січень 2019 року склала 13 230,00 грн. (6 615,00 грн. (сума заробітної плати за грудень 2018 року) + 6 615,00 грн. (сума заробітної плати за січень 2019 року) = 13 230,00 грн.).

За приписами ч.ч. 3, 4 ст. 91 Закону України «Про Національну поліцію» для поліцейських установлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями.

Вихідні, святкові та неробочі дні є днями відпочинку для всіх поліцейських, крім залучених до виконання службових обов`язків.

Оскільки загальна кількість робочих днів у грудні 2018 року - січні 2019 року становить 41 робочий день, розмір отриманої позивачем середньої заробітної плати із розрахунку на 1 день складає 322,68 грн. (13 230,00 грн. / 41 день = 322,68 грн.). Враховуючи, що кількість наявних у позивача робочих днів вимушеного прогулу становить 118 днів (з 06.02.2019 по 29.07.2019), загальна сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу складає 38076,24 грн. (322,68 грн. * 118 днів = 38076,24 грн.).

З огляду на вказані обставини, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 2 (а не з відповідача 1, як просив позивач) на користь позивача суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 05.02.2019 по дату прийняття судом рішення про поновлення на роботі (29.07.2019) у розмірі 38076,24 грн. є обґрунтованими, а, відтак, суд дійшов висновку, що в цій частині позов також підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, в тому числі, чи є підстави допустити негайне виконання рішення. За приписами п. 2 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць, поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

За таких обставин, рішення суду в частині поновлення позивача на посаді та в частині стягнення з відповідача 2 на користь позивача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 6615,00 грн. підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем, на переконання суду, доведено протиправність наказу відповідача 2 від 04.02.2019 № 2 о/с «По особовому складу» в частині звільнення позивача зі служби в поліції за п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів).

У свою чергу, суд вважає, що відповідач не надав належних доказів на підтвердження наявності обґрунтованих підстав для звільнення позивача зі служби в поліції у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору з огляду на правову природу даного публічно-правового спору, підстави для стягнення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень відсутні

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 2, 6, 8 - 10, 14, 90, 139, 143, 241 - 246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Національної поліції України (вул. Академіка Богомольця, буд. 10, м. Київ, 01601), Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України (вул. Академіка Богомольця, буд. 10, м. Київ, 01601) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України №2 о/с від 04.02.2019 «По особовому складу» в частині звільнення старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах сектору з обслуговування Мелітопольської оперативної зони управління з обслуговування Дніпропетровської та Запорізької областей Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України підполковника поліції ОСОБА_1 за п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів).

Поновити ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах сектору з обслуговування Мелітопольської оперативної зони управління з обслуговування Дніпропетровської та Запорізької областей Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України з 05.02.2019.

Стягнути з Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05.02.2019 по 29.07.2019 у розмірі 38076,24 грн. (тридцять вісім тисяч сімдесят шість гривень двадцять чотири копійки).

Рішення суду в частині поновлення підполковника поліції ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах сектору з обслуговування Мелітопольської оперативної зони управління з обслуговування Дніпропетровської та Запорізької областей Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України та в частині стягнення з Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 6 615,00 грн. (шість тисяч шістсот п`ятнадцять гривень 00 коп.) підлягає негайному виконанню.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.В. Кисіль