Справа № 160/5163/19
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2019-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 липня 2019 року м. Дніпросправа № 160/5163/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Мельника В.В., Чепурнова Д.В.,

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 червня 2019 року (суддя Верба І.О., м. Дніпро, повний текст рішення складено 24.06.2019 року)

в адміністративній справі №160/5163/19 за позовом ОСОБА_1 до Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа, на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

в с т а н о в и в:

04.06.2019 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі по тексту - відповідач) в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 57869264 від 12.12.2018 року.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.06.2019 року залучено до участі у справі третю особу, на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.06.2019 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

З рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Свої вимоги обґрунтував тим, що судом першої інстанції невірно було надано оцінку та правове значення обставинам справи. Апелянт вказує, що не погоджується з твердженням суду першої інстанції про те, що матеріалами справи підтверджено направлення заяви від 17.10.2018 року про примусове виконання постанови від 18.07.2018 року № ДН803/964/НП/СПТД-ФС/450 поштовим зв`язком 18.10.2018 року, про те, що відповідачем для примусового виконання виконавчого документа відповідна заява подана до органу державної виконавчої служби в межах встановленого законом строку. Помилкове направлення стягувачем під час конвертування поштового відправлення із заявою від 17.10.2018 на адресу Жовтоводського відділу ДВС, навпаки свідчить про пропуск трьохмісячного строку на пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання, оскільки Жовтоводським відділом ДВС поштовим зв`язком направлено заяву стягувана за належністю до Новокодацького відділу ДВС.

Заявник апеляційної скарги вказує, що матеріалами справи не підтверджено належним чином направлення заяви від 17.10.2018 про примусове виконання постанови від 18.07.2018 № ДН803/964/НП/СПТД-ФС/450 поштовим зв`язком саме 18.10.2018 року. На думку апелянта, суд першої інстанції помилково визнав встановленими обставини по справі, які є недоведеними, неповно з`ясував всі обставини, що мають значення для справи, внаслідок чого виклав у рішенні висновки, які не відповідають дійсності, що призвело до невірного вирішення справи. Заява Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 17.10.2018 року №8485-16/04 про прийняття до примусового виконання постанови разом із виконавчим документом- постановою про накладення штрафу від 18.07.2018 року № ДН803/964/НП/СПТД-ФС/450 були подані до Жовтоводського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у області та зареєстровані у цій виконавчій службі 23.10.2018 року про що свідчить вхідний штемпель на заяві. Заява з виконавчим документом направлена до неналежного відділу державної виконавчої служби.

Заявник апеляційної скарги стверджує, що оскільки третьою особою заяву з виконавчим документом було направлено неналежній виконавчій службі, до того ж неможливо встановити чи саме ці документи були направлені та точну дату, тому залишається непідтвердженим своєчасне пред`явлення виконавчого документу до виконання, що в сою чергу унеможливлює відкриття виконавчого провадження.

Новокодацьким відділом державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області подано відзив на апеляційну скаргу.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що обчислення трьохмісячного строку, встановленого частиною першій статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», встановлено для виконання постанови з наступного дня після набрання нею законної сили. Матеріалами справи підтверджено направлення заяви від 17.10.2018 року про примусове виконання постанови від 18.07.2018 року № ДН803/964/НП/СПТД-ФС/450 поштовим зв`язком 18.10.2018 року, тобто відповідачем для примусового виконання виконавчого документа відповідна заява подана до органу державної виконавчої служби в межах встановленого законом строку. Помилкове направлення стягувачем під час конвертування поштового відправлення із заявою від 17.10.2018 року на адресу Жовтоводського відділу ДВС, не свідчить про пропуск трьохмісячного строку на пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання, оскільки Жовтоводським відділом ДВС поштовим зв`язком направлено заяву стягувача за належністю до Новокодацького відділу ДВС.

Матеріалами справи встановлено, що 18.07.2018 року Головним Управлінням Держпраці у Дніпропетровській області прийнята постанова про накладення штрафу уповноваженими особами № ДН803/964/НП/СПТД-ФС/450, якою на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 372300 грн., дата набрання постановою законної сили - 18.07.2018 року, строк пред`явлення постанови до виконання до 18.10.2018 року включно. Постанова про накладення штрафу є виконавчим документом.

Встановлено, що 17.10.2018 року Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області направлено заяву про прийняття до примусового виконання постанови про накладення штрафу уповноваженими особами № ДН803/964/НП/СПТД-ФС/450 від 18.07.2018 року, заяву направлено до Жовтоводського відділу ДВС. Заява, направлена 18.10.2018 року та отримана згідно штампу про прийняття заяви Жовтоводським відділом ДВС 23.10.2018 року за вх. № 2920.

Жовтоводським відділом ДВС заяву про прийняття до примусового виконання від 17.07.2018 року за вих. № 8485-16/04 направлено за належністю до Новокодацького ДВС поштовим зв`язком.

12.12.2018 року державним виконавцем Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 57869264.

Листом від 12.12.2018 року № 69232 сторони виконавчого провадження повідомляиьс про його відкриття та необхідність виконання постанови про накладення штрафу уповноваженими особами № ДН803/964/НП/СПТД-ФС/450 від 18.07.2018 року.

Варто зазначити, що в межах виконавчого провадження № 57869264 державним виконавцем Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, 15.03.2019 року було прийнято постанову про арешт майна боржника з метою реального виконання рішення.

В межах виконавчого провадження № 57869264 державним виконавцем Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, 30.05.2019 року було прийнято постанову про розшук майна боржника.

Відповідно до матеріалів справи, 31.05.2019 року представник ОСОБА_1 звернувся до Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з заявою про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.12.2018 року у зв`язку з пропуском строку подання виконавчого документа до виконання. Листом від 10.06.2019 року № 34386/15 Новокодацьким відділом державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області повідомлено ОСОБА_1 та його представника про те, що заява про примусове виконання рішення та сама постанова до примусового виконання були подані вчасно та у межах трьохмісячного строку.

Варто вказати, що ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.06.2019 року задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову та зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 57869264 на підставі виконавчого документа постанови Головного Управління Держпраці у Дніпропетровській області № ДН803/964/НП/СПТД-ФС/450 від 18.07.2018 року, до набрання законної сили рішенням у справі № 160/5164/19.

Постановою державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області зупинено вчинення виконавчих дій з примусово виконання у виконавчому провадженні № 57869264, на виконання ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.06.2019 року про забезпечення позову.

Отже, колегія суддів оцінивши доводи сторін у справі та оглянувши матеріали справи, вказує, що позивач у своєму обґрунтуванні позовних вимог зводить мотиви незаконності постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження до твердження, що заява про примусове виконання рішення разом з виконавчим документом - постанови Головного Управління Держпраці у Дніпропетровській області № ДН803/964/НП/СПТД-ФС/450 від 18.07.2018 року, були подані пізніше трьохмісячного відведеного терміну для подання виконавчих документів до виконання. У свою чергу відповідач вказує, що виконавчий документ разом з заявою було подано у відведений термін, без порушення строку передбаченого Законом України «Про виконавче провадження», оскільки документ набрав чинності 18.07.2018 року, останнім днем подання до виконання є 18.10.2018 року, натомість заяву про примусове виконання було подано засобами поштового зв`язку 17.10.2018 року.

Відповідно до пунктів 1, 2, 7 Положення про Державну інспекцію України з питань праці, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 року за №386/2011 Державна інспекція України з питань праці (Держпраці України) є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, на випадок безробіття в частині призначення нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб та здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені у встановленому порядку територіальні органи.

Частиною 2 ст.265 КЗпП України передбачено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Згідно п. 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року №509, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками.

Відповідно до пунктів 8, 9, 11 вищевказаного Порядку, постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінсоцполітики, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або видається його представникові, про що на ньому робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. У разі надсилання примірника постанови поштою у матеріалах справи робиться відповідна позначка. Штраф сплачується протягом одного місяця з дня прийняття постанови про його накладення, про що суб`єкт господарювання або роботодавець повідомляють уповноваженій посадовій особі, яка склала постанову про накладення штрафу.

Не сплачені у добровільному порядку штрафи стягуються: зокрема, органами державної виконавчої служби (щодо штрафів, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України).

Постанова про накладення штрафу в обов`язковому порядку подається до примусового виконання до органу виконавчої сулжби.

Поряд з тим, згідно ст. 265 КЗпПУ виконання постанови центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, покладається на органи державної виконавчої служби.

Згідно ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Згідно частин 1 - 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом. Строки, встановлені цим Законом, обчислюються в робочих днях, місяцях і роках, а також можуть визначатися посиланням на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно частин 1, 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Таким чином, дійсно, строком пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання є три місяці з наступного дня після набрання рішенням законної сили. 18.07.2018 року було винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими особами № ДН803/964/НП/СПТД-ФС/450, набранням законної сили рішення є 19.07.2018 року, останнім днем пред`явлення до примусового виконання є 19.10.2018 року.

Заяву про примусове виконання було направлено засобами поштивого зв`язку 17.10.2018 року, у межах відведеного строку. Заява про прийняття до примусового виконання постанови про накладення штрафу уповноваженими особами № ДН803/964/НП/СПТД-ФС/450, Головним Управлінням Держпраці у Дніпропетровській області звернуто до начальника Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Звернуту до начальника Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області заяву було помилково надіслано до Жовтоводського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Згідно частин 1, 3 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Виконання рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій.

Норми Закону України «Про виконавче провадження» не передбачають подання заяви про примусове виконання рішення саме до конкретного відділу виконавчої служби. Нормами передбачено подання виконавчих документів до виконання, однак не передбачено, що документ має бути подано до виконання до визначеного відділу.

Згідно частини 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Таким чином, існує вичерпний перелік за яким державний виконавець може не прийняти виконавчий документ до виконання та повернути його. Передбачено, що виконавчий документ може бути повернуто у разі подання його з порушенням відведеного строку, однак у випадку з поданням постанови про накладення штрафу уповноваженими особами № ДН803/964/НП/СПТД-ФС/450, таку постанову було подано вчасно. Не передбачено повернення виконавчого документа у разі подання його не до відповідного відділу виконавчої служби.

Згідно п. 2 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 року № 2832/5) примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 Закону, здійснюють державні виконавці та приватні виконавці (крім рішень, передбачених частиною другою статті 5 Закону).

Згідно пунктів 1, 3 розділу ІІІ вищевказаної Інструкції, примусовому виконанню підлягають виконавчі документи, визначені у статті 3 Закону. Заява про примусове виконання рішення подається до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа та квитанцією про сплату авансового внеску, крім випадків, коли стягувач звільняється від сплати авансового внеску відповідно до частини другої статті 26 Закону та у разі виконання рішення Європейського суду з прав людини. До заяви про примусове виконання рішення, яка подається представником стягувача, додається документ, що підтверджує його повноваження. На кожен поданий на примусове виконання виконавчий документ стягувачем подається окрема заява про примусове виконання рішення.

Варто звернути увагу, про те, що передбачено, що заява про примусове виконання рішення подається до органу державної виконавчої служби, що і було здійснено третьою особою.

Згідно частин 1, 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Постанова про накладення штрафу, що прийнята Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області, є виконавчим документом. Державний виконавець отримавши виконавчий документ до виконання, зобов`язаний відкрити виконавче провадження та провадити виконавчі дії направлені на примусове виконання виконавчого документа. Розгляд питання про закриття виконавчого провадження можливий лише після скасування виконавчого документа, на підставі якого виконавче провадження було відкрите.

Відповідно до частин 1 - 4 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Пунктами 4, 5 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 року № 2832/5) передбачено, що виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа. У разі наявності підстав, передбачених частиною третьою статті 5 Закону, приватний виконавець має право повернути виконавчий документ без прийняття до виконання, про що зобов`язаний письмово повідомити стягувача із зазначенням підстави повернення та роз`яснити йому право оскаржити рішення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, а також право стягувача подати виконавчий документ на виконання іншого приватного виконавця або до органу державної виконавчої служби.

У разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Постанова про відкриття виконавчого провадження № 57869264 від 12.12.2018 року є правомірною з огляду на те, що заява про прийняття виконавчого документа була подана у відведений трьохмісячний строк до органу державної виконавчої служби, як це вимагає Закон України «Про виконавче провадження» та положення Інструкції з організації примусового виконання рішень. Передача помилково поданої заяви від одного органу виконавчої служби до іншого не робить строк подання порушеним, оскільки стягувач добросовісно виконав норму та подав заяву разом з виконавчим документом. Державний виконавець отримавши заяву та виконавчий документ, встановив його відповідність вимогам статті 4 Закону та не знайшов підстав для його повернення.

Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. Суд апеляційної інстанції ухвалюючи нове рішення вирішує питання про розподіл судових витрат.

Судові витрати здійснені позивачем повертаються йому тільки у тому разі коли його позовні вимоги задоволено. Не передбачено повернення судових витрат у разі відмови у задоволенні позовних вимог.

Також не передбачено повернення судових витрат, здійснених особою у разі відмови в задоволенні апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ч. 4 ст. 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції у справах, визначених статтями 280, 281, 287та 288 цього Кодексу, можуть бути оскаржені до суду касаційної інстанції.

Керуючись статтями 242, 287, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 червня 2019 року в справі №160/5163/19 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов