Справа № 295/317/18
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 295/317/18

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Слюсарчук Н.Ф.

Суддя-доповідач - Курко О. П.

31 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Житомирської митниці Державної фіскальної служби України на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 20 червня 2019 року (м. Житомир) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Житомирської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В :

в січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Богунського районного суду м. Житомира з позовом до Житомирської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про порушення митних правил.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 20 червня 2019 року позов задоволено, а саме: визнано протиправною та скасовано постанову у справі про порушення митних правил № 0686/10100/17 від 19 грудня 2017 року про визнання ОСОБА_1 винним у порушенні митних правил, передбачених ст. 485 Митного кодексу України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 9719,25 грн.; справу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 - закрито.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що постановою заступника начальника Житомирської митниці ДФС про порушення митних правил № 0686/10100/17 від 19.12.2017 року, ОСОБА_1 визнано винним у порушенні митних правил, передбачених ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів на суму 9719,25 грн.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 26.07.2017 року до митного поста "Житомир-Центральний" Житомирської митниці ДФС декларантом ОСОБА_1 , який є фізичною особою - підприємцем, була подана до митного оформлення митна декларація на автомобіль вантажний, марка - Renault, модель TRAFIC, номер кузова - НОМЕР_1 , загальною митною вартістю 111668 гривень 99 копійок, який надійшов на адресу TOB "МЕДІА СВІТ "ІНФОГЛОБАЛ ЦЕНТР" (01042, м.Київ, Печерський р-н., пров. Новопечерський, буд.19/3, корп.1, офіс 10).

Вказана митна декларація була прийнята до митного оформлення, присвоєно номер UA101070/2017/014792 і оформлена 26.07.2017 року. У відповідності до графи 54 митної декларації UA101070/2017/014792 декларантом є ОСОБА_1 . Згідно поданих до митного оформлення декларантом ОСОБА_1 документів, а саме висновку автотоварознавчого дослідження від 26.07.2017 року № 5/316, складники підвіски, рульового керування та ходової системи, топливної системи вищевказаного автомобіля потребують діагностики та ремонту. За результатами проведеного 27.07.2017 року переогляду транспортного засобу, на виконання листа ГУ ВБ ДФС України від 26.07.2017 року 19626/7/99-99-22-02-17, встановлено, що висновок автотоварознавчого дослідження від 26.07.2017 року №5/316, а саме, інформація, що зазначена в графі 7 таблиці 2 даного висновку не відповідає дійсності, що безпосередньо впливає на митну вартість товару, що призвело до зменшення розміру податків і зборів.

У постанові зазначено, що показання ОСОБА_1 надавати відмовився. 30.11.2017 року надіслав лист, зі змісту якого, вважає себе невинуватим, оскільки був фактично представником декларанта, жодного відношення до огляду і проведених досліджень не мав, наявні в матеріалах справи листи, огляди і дослідження не є доказами.

Крім того, у постанові вказано, що відповідно до пояснень ОСОБА_2 оцінка транспортного засобу була здійснена з врахуванням наданих декларантом документів, а оскільки документи, що підтверджують факт проведення діагностики та ТО не надавались, дослідження проводилось без діагностичного обладнання.

Не погоджуючись з вказаною постановою позивач звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до митної декларації одержувачем задекларованого автомобіля та особою, відповідальною за фінансове врегулювання є ТОВ "МЕДІА СВІТ "ІНФОГЛОБАЛ ЦЕНТР", а декларант ОСОБА_1 є його представником, що свідчить про відсутність у позивача заінтересованості у зменшенні митних платежів, оскільки фінансового тягаря по їх сплаті він не несе. Відповідач в оскаржуваній постанові не навів доказів протиправності дій позивача, доказів вини позивача у формі умислу, а також, що дії позивача були спрямовані саме на заявлення в поданих митних деклараціях неправдивих відомостей для досягнення мети неправомірного зменшення митних платежів, які підпадають під ознаки порушень, передбаченихст.485 МК України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Частиною 1 статті 458 Митного кодексу України визначено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

За диспозицією ст. 485 МК України, відповідальність настає за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Таким чином, зазначеною статтею передбачено наявність спеціальної протиправної мети - неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, що свідчить про те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини. В даному випадку конкретна мета, як обов`язкова ознака складу правопорушення - є намір особи неправомірно звільнитись від сплати митних платежів чи зменшити їх розмір.

Відповідно до ч.1 ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Згідно пункту 8 статті 4 МК України, декларант це особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування.

Положення ч.1 п.1 ст.265 МК України визначають, що декларантами мають право виступати при переміщенні товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України або при зміні митного режиму щодо товарів на підставі зовнішньоекономічного договору, укладеного резидентом, - резидент, яким або від імені якого укладено цей договір, а згідно із ч.3 ст.265 МК України підприємства можуть бути декларантами, за умови перебування їх на обліку в митних органах України.

Відповідно до ч.1 ст.257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

За приписами п.1 ч.1 ст.266 МК України, декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку встановленого Митним кодексом України, надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей, у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X Митного кодексу України.

Відповідно до ч.8 ст. 264 МК України, з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Статтею 49 Митного кодексу України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до п. 2 ч. 2 зазначеної статті Кодексу декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно з ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до ч.2 ст. 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Частиною 3 ст. 57 Митного кодексу України встановлено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 57 Митного кодексу України, застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Як вбачається з копії декларації UA101070/2017/014792, ОСОБА_1 вказана ціна товару 2950,00 євро, що становить - 111668 грн.99 копійок.

До митної декларації позивач долучив висновок № 5/316 експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу від 26.07.2017 року, згідно якого вартість автомобіля для митного оформлення на момент огляду може становити 3685,00 євро.

Крім того, висновок № 5/316 експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу від 26.07.2017 року містить різні дані щодо вартості автомобіля, а саме вказано 3685,00 евро, тоді як у графі 42 митної декларація така ціна становить 2950,00 євро.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 надав до відповідача документи до митної декларації UА101070/2017/014792, за якими здійснювався розрахунок до сплати митних платежів, про технічний стан транспортного засобу, згідно якого, вартість товару, не зменшена та становить 3685,00 евро, що не могло призвести до зменшення сум податків і зборів, від суми 2950 євро, заявленої в митній декларації.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.07.2017 року ОСОБА_1 не вчинялись дії на внесення недостовірних відомостей щодо технічного стану транспортного засобу, з метою неправомірного зменшення митних платежів.

Таким чином, у відповідача були відсутні підстави вважати, що дії позивача спрямовані на внесення неправдивих даних до митної декларації та ухилення від сплати митних платежів.

Частиною 8 статті 264 Митного кодексу України визначено, що з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Зі змісту митної декларації вбачається, що зазначені у ній дані відповідають доданим до декларації документам.

Судова колегія зазначає, що у висновку № 5/316 експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу від 26.07.2017 року містяться дані щодо технічного стану транспортного засобу та позивач не приймав участь у технічному огляді цього автомобіля і не складав цей висновок, а лише надав його у загальному пакеті документів до митної декларації і його дії не були спрямовані на зменшення чи ухилення від сплати митних платежів та податків.

А відтак, є безпідставними доводи апелянта щодо внесення ОСОБА_1 неправдивих даних.

Ці обставини також підтвердженні показаннями оцінювача фізичною особою-підприємцем експертом ОСОБА_2 , який склав висновок № 5/316 експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу від 26.07.2017 року на замовлення ТОВ "МЕДІА СВІТ "ІНФОГЛОБАЛ ЦЕНТР". Даний висновок ОСОБА_2 готував одноособово та не допустив помилку щодо візуальної оцінки технічного стану автомобіля.

Окрім того, вказаний висновок не спростований іншим відповідним технічним оглядом, т.к. відповідач не надав будь-яких доказів проведення такого дослідження-оцінки, тобто його висновок не анульований та його недопустимості використання не доведена.

При цьому, колегія суддів враховує, що будь-яких доказів того, що висновок № 5/316 експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу від 26.07.2017 року анульований, відповідачем не надано.

Суд приймає до уваги те, що відповідно до митної декларації одержувачем задекларованого автомобіля та особою, відповідальною за фінансове врегулювання є ТОВ "МЕДІА СВІТ "ІНФОГЛОБАЛ ЦЕНТР", а декларант ОСОБА_3 О ОСОБА_4 є його представником, з чого можна зробити висновок про відсутність у ОСОБА_1 заінтересованості у зменшенні митних платежів, оскільки фінансового тягару по їх сплаті він не несе.

Доводи відповідача, викладені в оскаржуваній постанові, про заниження розміру митних платежів в розмірі 3239,75 грн. не підтверджуються відповідними документами та розрахунками.

Враховуючи, що розмір штрафу за порушення митних правил, передбачених ст. 485 Митного кодексу України, залежить від розміру суми митних платежів, тому необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, є доведення факту не сплати суми митних платежів у певному розмірі.

Крім того, суд бере до уваги пояснення позивача про те, що ТОВ "МЕДІА СВІТ "ІНФОГЛОБАЛ ЦЕНТР" сплачено всі визначені митним органом платежі за декларацією під №UA101070/2017/014792, на яку посилається відповідач в оскаржуваній постанові, але такі докази у матеріалах справи про порушення митних правил № 068/10100/17 відсутні, оскільки докази на спростування даного твердження відповідачем суду не надані.

Суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що матеріали справи про порушення митних правил не містять доказів умислу позивача на вчинення дій, передбачених диспозицією статті 485 МК України, тому є безпідставними доводи відповідача щодо внесення позивачем неправдивих даних.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Житомирської митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 20 червня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку ст. 325 КАС України та згідно ст. 272 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 31 липня 2019 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Гонтарук В. М. Біла Л.М.