Справа № 2340/4829/18
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2019-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2340/4829/18 Суддя (судді) першої інстанції: В.П. Тимошенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Епель О.В., секретар судового засідання Суркова Д.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства обмеженою відповідальністю "ДЕЛЬТА-2015" на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 березня 2019 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕЛЬТА-2015" до Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

В С Т А Н О В И В :

10.12.2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ДЕЛЬТА-2015" (далі - ТОВ "ДЕЛЬТА-2015") звернулося до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відповідача від 23.11.2018 №, №.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 31.03.2017 за митною декларацією № UA902040/2017/410189 ними проведено митне оформлення товару: «Трактор колісний для сільськогосподарських робіт John Deere 6920S, серійний номер L06920V3508J9, 2003 року випуску, що був у використанні. Марка: John Deere, тип двигуна: дизельний, об`єм двигуна: 6800 см. куб., потужність 122 кВт., календарний рік виготовлення: 2003, не містить у своєму складі передавача або передавача та приймача. Виробник Deere & Company. Країна виробництва DE. Торговельна марка John Deere», на підтвердження задекларованої країни походження для проведення митного оформлення надано сертифікат перевезення (походження) товару EUR.1 від 29.03.2017 № А092399, оформлення якого здійснювалось уповноваженим митним органом Литовської Республіки, з території якої поставлявся товар. Також було надано рахунок - фактуру (інвойс), який містив відомості про країну походження товару. Після проведення митного оформлення, Черкаською митницею ДФС через ДФС України ініційовано перевірку зазначеного сертифікату (лист від 20.12.2017 року № 2009/8/23-70-19-35) шляхом направлення відповідного запиту до уповноваженого органу Литовської Республіки, отримана від уповноваженого органу Литовської Республіки інформація стала підставою для проведення відповідачем документальної перевірки позивача. Перевіркою встановлено, що сертифікат EUR.1 від 29.03.2017 № А 092399 є справжнім, але походження товару за результатами проведеної верифікації не підтверджене. Позивач вважає, що визнання позивачем невідомою країни походження товару за МД № UА902040/2017/410189 здійснено з порушенням вимог ст.ст. 2,6 Протоколу І Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної, енергії і їхніми державами-членами, ратифікованої Законом України №1678-VІІ від 16.09.2014 та на підставі суперечливої інформації про верифікацію сертифікату походження товару EUR.1 від 29.03.2017 № А092399.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 18 березня 2019 р. у задоволенні позову відмолено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано доводами аналогічними позовній заяві.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримано висновки суду першої інстанції.

Відповідно до ст.311 КАС України, апеляційну скаргу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 19.10.2015 ТОВ «Дельта-2015» зареєстроване Звенигородською районною державною адміністрацією Черкаської області, як юридична особа, ідентифікаційний код 40072437.

В період, що перевірявся, ТОВ «Дельта-2015» здійснювало вид діяльності за КВЕД, який пов`язаний із здійсненням зовнішньоекономічних операцій: « 46.61 - Оптова торгівля сільськогосподарськими, машинами й устаткуванням».

31.03.2017 ТОВ «ДЕЛЬТА-2015» за митною декларацією № UA902040/2017/410189 проведено митне оформлення товару: «Трактор колісний для сільськогосподарських робіт John Deere 6920S, серійний номер L06920V3508J9, 2003 року випуску, що був у використанні. Марка: John Deere, тип двигуна: дизельний, об`єм двигуна: 6800 см. куб., потужність 122 кВт., календарний рік виготовлення: 2003, не містить у своєму складі передавача або передавача та приймача. Виробник Deere & Company. Країна виробництва DE. Торговельна марка John Deere», у товарній підкатегорії 8701 90 50 00 «Трактори для сільськогосподарських робіт (крім тракторів, що керуються водієм, який іде поряд) та трактори для лісового господарства, колісні, що використовувалися згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності.

Товар ввозився позивачем на митну територію України на виконання умов договору купівлі-продажу від 17.03.2017 №168, укладеного між компанією UAB «Stаigus sprendіmai» (Lдzdiju area Кrosnos, K, Кrosnos sеn, Lithuania) (Продавець) та ТОВ «Дельта-2015» (Покупець), згідно з яким об`єктом договору є трактор John Deere 6920S, серійний номер НОМЕР_1 , 2003 року випуску, що був у використанні, загальною вартістю 25 500,00 євро, на умовах доставки FCA (згідно з Інкотермс-2010): Krosnos к Кrosnos sеn, Литва.

Головним управлінням ДФС у Черкаській області проведено документальну невиїзну перевірку ТОВ «Дельта-2015» () дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи з окремих питань по митній деклараії від 31.03.2017 № UA902040/2017/410189.

За результатами перевірки сладено акт від 01.11.2018 № 414/23-00-14-0606/40072437 про порушення ТОВ «Дельта-2015»:

- підпункту а) частини першої статті 16 розділу V Протоколу І Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони» від 16.09.2014 №1678-VII;

- положень частин четвертої та п`ятої статті 280, частини першої статті 281 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI;

- положень Закону України від 19.09,2013 №584-VII «Про Митний тариф України» в частині застосування розміру ставок ввізного мита за відповідними товарними підкатегоріями;

- положень пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI в частині визначення бази оподаткування податком на додану вартість товарів, які ввозяться на митну територію України;

в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті митних платежів на загальну суму 32217,40 грн., в тому числі, ввізного мита на суму 26847,84 грн, податку на додану вартість на суму 5 369,56 гривень.

На підставі даного акта перевірки відповідачем винесені податкові повідомлення-рішення від 23.11.2018 №, № (а.с.22-25).

Не погоджуючись з даними податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вищенаведені обставини, встановлені судом першої інстанції, перевірені і знайшли своє підтвердження при апеляційному розгляді справи, і не є спірними.

Колегія суддів відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України переглядає судове рішення суду першої інстанції в даній справі в межах доводів апеляційної скарги позивача.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 272 Митного кодексу України визначено, що ввізне мито встановлюється на товари, що ввозяться на митну територію України. Встановлення нових та зміна діючих ставок ввізного мита, визначених Митним тарифом України, здійснюються Верховною Радою України шляхом прийняття законів України.

З огляду на частини 4 та 5 статті 272 Митного кодексу України, ввізне мито на товари, митне оформлення яких здійснюється в порядку, встановленому для підприємств, нараховується за ставками, встановленими Митним тарифом України. Ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнароднимщдоговорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

Частиною 1 статті 281 Митного кодексу України, встановлено, що допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.

Відповідно до частини 7 статті 36 Митного кодексу України, повністю вироблені або піддані достатній переробці товари преференційного походження визначаються на основі законів України, а також міжнародних договорів України, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

Законом України №1678-VII ратифіковано Угоду, статтею 26 Глави 1 розділу IV «Торгівля та питання, пов`язані з торгівлею» якої встановлено, що положення цієї Глави застосовуються до торгівлі товарами, що походять з територій Сторін. Для цілей цієї Глави «походження» означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі І до цієї Угоди («Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва») (далі - Протокол І).

Відповідно до пункту першого частини 3 статті 44 Митного кодексу України, у разі ввезення товару на митну територію України сертифікат про походження товару подається обов`язково на товари, до яких застосовуються преференційні ставки ввізного мита. встановлені Митним тарифом України.

Згідно з частиною 1 статті 16 розділу V «Підтвердження походження» Протоколу І Угоди, товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання сертифіката з перевезення товару EUR. 1. зразок якого наведений у Додатку Ш до цього Протоколу, як одного з таких документів.

Водночас, частинами 1 та 3 статті 17 розділу V Протоколу І Угоди визначено, що сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами країни експорту на письмову заяву експортера. Експортер, який подає заяву про видачу сертифіката з перевезення товару EUR.1, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів країни експорту, у якій видається сертифікат з перевезення товару EUR.1, надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу.

Відповідно до частин 1, 3 та 5 статті 33 «Перевірка підтверджень походження» розділу VI Протоколу І Угоди подальші,перевірки підтверджень походження мають здійснюватись у довільному порядку або тоді, коли митні органи країни імпорту мають обгрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог цього Протоколу. Перевірка має бути здійснена митними органами країни експорту. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь- яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними. Митні органи, на запит яких була здійснена перевірка, мають бути повідомлені про її результати якомога раніше. Ці результати повинні чітко вказувати на те, чи є перевірені документи достовірними та чи розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу або України і відповідають іншим вимогам цього Протоколу.

Частиною 1 статті 45 Митного кодексу України передбачено, що у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, орган доходів і зборів може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

Матеріали справи свідчать, що для проведення митного оформлення товару 31.03.2017 ТОВ «ДЕЛЬТА-2015» за МД №UA902040/2017/410189 (а.с.69):

- не надавало сертифікат перевезення (походження) товару EUR.1 від 29.03.2017 року № А092399;

- в графі 34 задекларувало країну походження товару DE (Німеччина), а не Європейський Союз;

- на підтвердження країни походження для застосування пільгової ставки ввізного мита у розмірі 10% ТОВ «ДЕЛЬТА-2015» надало інвойс від 17.03.2017 STG №1646;

- наявність преференції по ввізному миту в графі 36 не вказувало;

- згідно з відомостями граф 34, 36, 47 та В, ТОВ «ДЕЛЬТА-2015» задекларувало товар за пільговою ставкою ввізного мита 10% та сплатило ввізне мито у сумі 81 357,09 грн.

В подальшому, 31.08.2017 Черкаською митницею ДФС, на підставі аркуша коригування від 31.03.17 р. за зверненням ТОВ «ДЕЛЬТА-2015», яке після завершення митного оформлення надало сертифікат з перевезення товару EUR.1 від 29.03.2017 № А 092399 для застосування преференції по статі ввізного мита за кодом пільги « 410-товари, що ввозяться в Україну та походять з країн Європейського Союзу», були внесені відповідні коригування до граф МД від 31.03.2017 №UA902040/2017/410189 (а.с.70), а саме:

- в графі 34 «Код країни походження»: DE (Німеччина) змінено на EU (Європейський Союз);

- в графі 44 «Додаткова інформація/ Подані документи/ Сертифікати і дозволи»: за кодом « 0954» вказано сертифікат з перевезення товару EUR.1 від 29.03.2017 № А 092399;

- в графі 36 «Преференції»: початкові відомості « 000000000» змінено на « 410000000», де перші три цифри означають преференцію по сплаті ввізного мита за кодом пільги « 410- товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС»,

- в графі 47 «Нарахування платежів» пільгова ставка ввізного мита у розмірі 10% замінена преференційною ставкою в розмірі 6.7%, а сума ввізного мита до сплати 81357,09 грн. замінена сумою 54 509,25 грн., про що вказано в графі В.

Також встановлено, що Черкаська митниця ДФС листом від 16.10.2018 №1124/7/23-70-19-01-37 «Про надання інформації» було повідомлено ГУ ДФС у Черкаській області про проведення митницею перевірки (через ДФС) тарифної преференції зі сплати ввізного мита (код 410) по товару «Трактор John Deere 6920S...», ввезеному із Литовської Республіки ТОВ «ДЕЛЬТА-2015» за МД від 31.03.2017 №UA902040/2017/410189.

При цьому, Черкаською митницею ДФС 31.08.2017 внесені коригування до МД від 31.03.2017 №UA902040/2017/410189, так як ТОВ «ДЕЛЬТА-2015» був наданий сертифікат з перевезення товару EUR.1 від 29.03.2017 № А 092399, виданий митними органами Литовської Республіки.

Під час проведення подальшої перевірки сертифікату з перевезення товару EUR.1 від 29.03.2011 № А 092399, експортер не підтвердив статус походження розглядуваних товарів, товар №1 «Трактор John Deere 6920S...», митне оформлення якого здійснено ТОВ «ДЕЛЬТА-2015» за МД від 31.03.2017 № UA902040/2017/410189, тому не може вважатися таким, що походить з ЄС з огляду до статті 2 розділу II Протоколу І Угоди.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що товар №1 «Трактор John Deere 6920S...», митне оформлення якого здійснено ТОВ «ДЕЛЬТА-2015» за МД від 31.03.2017 №UA902040/2017/410189 із застосуванням тарифної преференції зі сплати ввізного мита на підставі сертифікату з перевезення товару EUR.1 від 29.03.2017 № А 092399, не підпадає під дію Угоди, відповідно до підпункту а) частини 1 статті 16 розділу V Протоколу І Угоди, оскільки митним органом країни експорту під час проведення подальшої перевірки не підтверджено походження товару у відповідності до статей 32 та 33 розділу VI Протоколу І Угоди.

Відповідно до частини 2 статті 48 Митного кодексу України, товари, походження яких достовірно не встановлено, випускаються органом доходів і зборів у вільний обіг на митній території України за умови сплати ввізного мита за повними ставками Митного тарифу України.

З аналізу вищевикладеного, колегія суддів вважає висновки Акта перевірки є обгрунтованими і законними, а доводи позивача щодо суперечливих тверджень відповідача про недійсність наданого позивчем митному органу сертифікату спростовуються матеріалами справи.

Також не заслуговують на увагу посилання позивача на ч. 1 ст. 16 розділу V Протоколу І Угоди, про те, що країна походження товару може підтверджуватися й іншим, зокрема комерційними документами, що містять достатній для їх ідентифікації опис з огляду на наступне.

Відповідно до відомостей графи 36 «Преференції» МД від 31.03.2017 V:UA902040/2017/410189, ТОВ «ДЕЛЬТА-2015» скористалося преференцією по сплаті ввізного мита за кодом пільги « 410-товари, що ввозяться в Україну та походять з країн Європейського Союзу», заявивши тим самим, що задекларований товар походить з країн ЄС, та застосувавши до цього товару преференційну ставку ввізного мита 6,7%, у відповідності до абзацу першого частини 1 статті 29, додаток 1-А «Тарифний графік України» до глави 1 розділу IV «Торгівля та питання, пов`язані з торгівлею» (скасування мит) Угоди, ратифікованої Законом України №1678-VII.

В свою чергу, частиною 1 статті 16 розділу V Протоколу І Угоди чітко визначений перелік документів, необхідних для застосування преференційних режимів до товарів, що походять з ЄС.

Так, відповідно до частини першої статті 16 розділу V «Підтвердження походження» Протоколу І Угоди, товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів:

(a) сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку III до нього Протоколу; або

(b) у випадках, вказаних у статті 22(1) цього Протоколу, - декларація, що надалі іменуватиметься "декларацією інвойс", надана експортером до інвойса, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати; текст декларації інвойс наведений у Додатку IV до цього Протоколу.

Відповідно до частини 1 статті 22 цього Протоколу, декларація інвойс, зазначена в статті 16(1)(Ь) цього Протоколу, може бути складена:

(a) затвердженим експортером у розумінні статті 23 цього Протоколу, або

(b) експортером будь-якої партії товару, що складається з одного чи декількох місць товарів, що походять з певної країни, сукупна вартість яких не перевищує 6000 євро.

Крім того, декларація, що надалі іменуватиметься "декларацією інвойс", надана експортером до інвойса, повинна бути складена затвердженим експортером у розумінні статті 23 цього Протоколу, та відповідати встановленому зразку, наведеному у Додатку IV до нього Протоколу.

Враховуючи те, що вартість товару за інвойсом від 17.03.2017 STG№1646 (а.с.35) складає 25500 євро, для застосування преференційного режиму згідно з частиною 1 статті 16 розділу V Протоколу І Угоди, "декларація інвойс" може бути складена тільки затвердженим експортером у розумінні статті 23 цього Протоколу і за встановленою формою.

При цьому, відповідно до частини 3 статті 22 розділу V цього Протоколу, експортер, який складає декларацію інвойс, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів країни експорту надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 23 розділу V цього Протоколу, експортер, який бажає одержати такий дозвіл, повинен надати митним органам усі гарантії, які вони зважатимуть необхідними для підтвердження статусу походження товарів, а також знконання всіх інших умов цього Протоколу; митні органи повинні надати затвердженому експортерові номер митного дозволу, який має бути вказаний на декларації інвойс.

Враховуючи вищевикладене, відсутність в інвойсі від 17.03.2017 STG№1646, визначених розділом V цього Протоколу Угоди вимог до складання "декларація інвойс", а саме, текст щодо походження товару не відповідає встановленому зразку, наведеному у Додатку IV до цього Протоколу; відсутній номер митного дозволу, який має бути вказаний на декларації інвойс; відправник товару не має статусу затвердженого експортера.

Таким чином, в даному випадку, для отримання преференційного режиму по сплаті ввізного мита, для ТОВ «ДЕЛЬТА-2015» єдиним документом є сертифікат з перевезення товару EUR. 1, який повинен підтверджувати походження товару з країн ЄС.

З огляду на викладене, не заслуговують на увагу й посилання позивача на висновок експертизи № 41/19 від 31.01.2019, оскільки підтвердженням країни походження товару може бути лише чітко визначений законодавством перелік документів, як то сертифікат з перевезення товару EUR.1; або «декларація інвойс», складена у випадках, вказаних у статті 22 (1) Протоколу, а висновок експертизи як вірно визначено судом першої інстанції є недостовірним та недопустимим доказом.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

З огляду на вказане всі аргументи апелянта не заслуговують уваги, оскільки вони не спростовують вірних висновків суду першої інстанції і не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Стаття 77 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для його скасування.

Повне судове рішення складено 29.07.2019 р.

Керуючись статтями 308, 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства обмеженою відповідальністю "ДЕЛЬТА-2015" на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 березня 2019 р. - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 березня 2019 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕЛЬТА-2015" до Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

Л.В. Губська

О.В. Епель