Справа № 540/2585/18
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2019-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2019 р. Категорія: 8.3.3м.ОдесаСправа № 540/2585/18
Головуючий в 1 інстанції: Варняк С.О.

час і місце ухвалення: 10:36:09, м. Херсон

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюка Г.В.

суддів: Потапчука В.О. , Шляхтицького О.І.

при секретаріВишневській А.В.

за участю сторін:
ГУ ДФСЯцемирський С.С. (довіреність)
Пред-к позивачаШелудько С.М. (довіреність)
Пред-к позивачаАвер`янова С.Б. (довіреність)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2019 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонавтокомунсервіс" до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20.09.2018 р. № , -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20.09.2018 р. № , мотивуючи його тим, що висновки ревізора щодо нереальності здійснених господарських операцій з контрагентами зазначеними в акті, такими, що не відповідають дійсності, оскільки на момент укладання договорів всі контрагенти були зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, перебували на податковому обліку та були зареєстровані платниками ПДВ. Окрім того, відповідно до презумпції правомірності правочину всі укладені підприємством правочини є чинними, якщо їх недійсність прямо не встановлена законом (нікчемні правочини) або не визнана такою в судовому порядку, а відтак останні у відповідності до ст. 204 ЦК України є правомірними.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2019 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 20.09.2018 року № .

Не погодившись з Рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати Рішення суду та прийняти нову постанову, яким відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, що згідно інформації, яка міститься в Єдиному реєстрі податкових накладних (СРПН), встановлено, що протягом періоду, що перевірявся, вищезазначені контрагенти - постачальники декларували придбання різноманітних товарів від постачальників з номенклатурою: цукор-пісок, цемент, хлібобулочні вироби, сендвичі, вода, квас, напої, круасани, мастила, цукерки, печиво, тосол, антифриз, макарони, та інше, що не відповідає задекларованим податковим зобов`язанням з реалізації запасних частин для ТОВ «Херсонавтокомунсервіс», що свідчить про неможливість реалізації запасних частин та контейнерів для сміття, так як походження їх не встановлено.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що в період з 16.07.2018 року по 27.07.2018 року ГУ ДФС у Херсонській області на підставі наказу від 03.07.2018 року № 651 було проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "Херсонавтокомунсервіс" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року.

Згідно наказу начальника ГУ ДФС у Херсонській області від 27.07.2018 року № 730, строк проведення виїзної перевірки було продовжено з 30.07.2018 року терміном на 5 робочих днів, тобто до 03.08.2018 року.

За результатами проведеної перевірки було складено акт про результати документальної планової виїзної перевірки № 153/21-22-14- 01/31006311 від 10.08.2018 року, який отримано ТОВ "Херсонавтокомунсервіс" 03.09.2018 року та прийнято оскаржуване податкові повідомлення-рішення № від 20.09.2018 року, яким позивачу збільшено податкове зобов`язання на суму 597259 грн. та на підставі п.123.1 ст. 123 ПК України застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 149314,75 грн.

В акті перевірки встановлені наступні порушення (що стосуються оскаржуваного податкового повідомлення-рішення) пп.44.1, ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.5, п.198.6 ст.198 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 597 259 грн., у тому числі: за серпень 2015 року в сумі 61962 грн., за жовтень 2015 року в сумі 69 468 грн., за листопад 2015 року в сумі 46 123 грн., за грудень 2015 року в сумі 43 911 грн., за січень 2016 року в сумі 332 грн., за лютий 2016 року в сумі 54 207 грн., за квітень 2016 року в сумі 91 015 грн., за травень 2016 року в сумі 90 341 грн., за липень 2016 року в сумі 1226 грн., за серпень 2016 року в сумі 33 656 грн., за жовтень 2016 року в сумі 29 944 грн., за грудень 2016 року в сумі 36 183 грн., за березень 2016 року в сумі 2562 грн., за липень 2017 року в сумі 13 692 грн., за серпень 2017 року в сумі 8 343 грн., за жовтень 2017 року в сумі 13 749 грн., за грудень 2017 року в сумі 545 грн.

Відповідно до п. 86.7 ст. 86 ПК України ТОВ "Херсонавтокомунсервіс" було надано до ГУ ДФС у Херсонській області заперечення до акту перевірки від 10.09.2018 р. за вих. № 2016 (том 1, а.с. 99-110).

За результатами розгляду заперечень листом №10249/10/21-22-14-01-14 від 19.09.2018 року відповідач висновок до акту перевірки ТОВ "Херсонавтокомунсервіс" від 10.08.2018 року № 153/21-22-14-01/31006311 залишив без змін (том 1, а.с.111-114).

10.12.2018 року позивачем отримано від ДФС України рішення про результати розгляду скарги від 03.12.2018 року № 39085/6/99-99-11-0401-25, яким оскаржуване податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Херсонській області залишено без змін, а скаргу позивача без задоволення (том 1, а.с 124-125).

Вважаючи ППР від 20.09.2018 року № протиправним та такими, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що висновки податкового органу про фіктивність та нереальність господарських операцій, що здійснювались між позивачем та контрагентами ТОВ "Транс Трейдинг", ТОВ "Опт - Капитал", ПП "Комерційна фірма "Агроресурс", ПП "Альянс Промпол", ПП "Грузтранс", ТОВ "Здравода", ТОВ "Астра-Буд-Пром", ТОВ "Рост-Херсон", ТОВ "Інноваційна компанія "Плазма-Плюс", ТОВ "Укртрейд Альянс" є безпідставними, адже позивачем наданні всі необхідні документи для здійснення ним господарських операцій з вищевказаними контрагентами.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Підпунктом 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Порядок визначення суми податку, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), визначений у статті 200 Податкового кодексу України

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що при відємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу;

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобовязань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду

Положеннями пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Виходячи з вищевикладеного, податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображатимуть реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Приписи ч. 1 ст. 208 ГК України визначають, що якщо господарське зобов`язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін - у разі виконання зобов`язання обома сторонами - в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов`язанням, а у разі виконання зобов`язання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави.

Враховуючи положення зазначених вище статей ГК України, колегія суддів вважає за необхідне підкреслити той факт, що для визнання правочину такого, що укладений з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, необхідно встановити факт наявності у контрагентів або контрагента такої мети. Водночас, доказів на підтвердження даних обставин відповідачем надано не було.

Надаючи оцінку реальності вчинення господарських операцій між контрагентами, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон про бухгалтерський облік) документом, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення є первинний документ.

Приписи ст. 9 вказаного закону визначають, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Твердження податкового органу про те, що позивачем не було доведено під час перевірки факту здійснення розрахунків за Договорами, колегією суддів оцінюється критично, оскільки як вбачається зі змісту акту, до перевірки позивача були надані платіжні доручення про сплату коштів за договорами поставки. При цьому на жодні недоліки згаданих платіжних доручень у ході перевірки контролюючим органом вказано не було. Викладене, на переконання суду апеляційної інстанції, спростовує посилання податкового органу про відсутність доказів здійснення оплати поставленого за Договорами товару. Крім іншого, у матеріалах справи наявні копії платіжних доручень, зі змісту яких вбачається як факт перерахування коштів за договорами поставки.

Аналогічна позиція підтримується Верховним Судом, зокрема, у постанові від 13.11.2018 року у справі № 822/6312/15.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Наведені правові норми дозволяють платнику податку формувати податковий кредит у зв`язку з реальним придбанням товарів (робіт, послуг) та на підставі відповідних розрахункових, платіжних та інших документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

З аналізу вищезазначених правових норм суд доходить висновку, що необхідними та достатніми підставами для включення позивачем до складу податкового кредиту відповідних сум податку на додану вартість є: придбання ним товару, робіт чи послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності; сплата чи нарахування сум податку на додану вартість у зв`язку з таким придбанням.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, між ТОВ "Херсонавтокомунсервіс" та контрагентом ТОВ "Транс-Трейдинг" господарські операції підтверджуються договором поставки від 01.07.2017 року та специфікацій за видатковими накладними № РН-0000056 від 18.07.2017р., № РН-0000057 від 20.07.2017р., № РН-0000058 від 24.07.2017р. Факт придбання позивачем запасних частин до транспортних засобів та отримання товару підтверджується товарно-транспортними накладними № 5 від 18.07.2017р., № 7 від 20.07.2017р., № 9 від 24.07.2017р. Оплата за отриманий товар здійснена позивачем у повному обсязі, в безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями № 681 від 04.08.2017 р., № 682 від 04.08.2017 р., № 696 від 10.08.2017 р., податковими накладними на поставлені товари № 28 від 18.07.2017 р., № 29 від 20.07.2017 р., № 30 від 24.07.2017 р. Використання у господарській діяльності позивача придбаного товару підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 20 (том 1, а.с 213-218; том 2, а.с.68, 80, 110-112).

З контрагентом ТОВ "Опт-Капитал" операції підтверджуються договором поставки від 01.08.2017р. та специфікацій за видатковими накладними № РН-0000170 від 21.08.2017 р., № РН-00000171 від 29.08.2017 р. Позивачем було придбано запасні частини до транспортних засобів, факт отримання товару підтверджується товарно-транспортними накладними № 7 від 21.08.2017 р., № 9 від 29.08.2017 р., оплата за товар здійснена в повному обсязі, в безготівковій формі, підтверджується платіжними дорученнями № 799 від 05.09.2017 р., № 800 від 05.09.2017 р., податковими накладними на поставлені товари № 37 від 21.08.2017 р., № 38 від 29.08.2017 р. (том 1, а.с. 208-211; том 2, а.с. 74, 119-120, 129-130, 134).

З контрагентом "Комерційна фірма "Агроресурс" здійснення господарських операцій підтверджується договором поставки від 01.08.2016р. та специфікацій за видатковими накладними № РН-0000060 від 31.08.2016 р., № РН-0000061 від 31.08.2016 р., № РН-0000135 від 31.10.2016 р., № РН-0000138 від 31.10.2016 р., № РН-0000205 від 30.12.2016 р., № РН-0000206 від 30.12.2016 р., № РН-0000208 від 30.12.2016 р. Позивачем було придбано запасні частини до транспортних засобів, факт отримання товару підтверджується товарно-транспортними накладними № 18 від 31.08.2016 р., № 19 від 31.08.2016 р., № 11 від 31.10.2016 р., № 12 від 31.10.2016 р., № 14 від 30.12.2016 р., № 15 від 30.12.2016 р., № 16 від 30.12.2016 р. Оплата за отриманий товар була здійснена позивачем у повному обсязі, в безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями № 3517 від 30.09.2016 р., № 3612 від 28.10.2016 р., № 3724 від 29.11.2016 р., № 3832 від 28.12.2016 р., № 3833 від 28.12.2016 р., № 3846 від 29.12.2016 р., № 3847 від 29.12.2016 р., № 10 від 06.01.2017 р., № 11 від 06.01.2017 р., № 144 від 23.02.2017 р., № 151 від 24.02.2017 р., № 161 від 28.02.2017 р., № 255 від 27.03.2017 р., № 273 від 31.03.2017 р., № 364 від 03.05.2017 р. ПП "Комерційна фірма "Агроресурс" були виписані податкові накладні на поставлені товари № 35 від 31.08.2016 р., № 36 від 31.08.2016 р., № 71 від 31.10.2016 р., № 75 від 31.10.2016 р., № 85 від 30.12.2016 р., № 86 від 30.12.2016 р., № 87 від 30.12.2016 р., які внесені до Єдиного реєстру податкових накладних. Використання придбаного товару у господарській діяльності позивача підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 20 (том 1, а.с. 172-183; том 2 а.с. 69-73, 77-78, 113-117).

Здійснення господарських операцій з ПП "Альянс Промпол" підтверджується договором поставки № 24-03 від 24.03.2015р. та специфікацій за видатковими накладними: № РН-0000149 від 30.03.2015 р.; № РН-0000363 від 18.08.2015 р.; видаткова накладна № РН-0000364 від 18.08.2015 р.; видаткова накладна № РН-0000378 від 20.08.2015 р.; видаткова накладна № РН-0000462 від 26.08.2015 р.; видаткова накладна № РН-0000476 від 26.08.2015 р.; видаткова накладна № РН-0000486 від 28.08.2015 р.; видаткова накладна № РН-0000487 від 28.08.2015 р.; видаткова накладна № РН-0000488 від 31.08.2015 р.; видаткова накладна № РН-0000489 від 31.08.2015 р.; видаткова накладна № РН-0000590 від 31.12.2015 р.; видаткова накладна № РН-0000591 від 31.12.2015 р. Факт придбання запасних частин до транспортних засобів та контейнерів пластикових, об`ємом 1,1 куб. м (б/у), підтверджується товарно-транспортними накладними: № 1 від 30.03.2015р.; № 1 від 18.08.2015р.; № 2 від 18.08.2015р.; № 3 від 20.08.2015р.; № 4 від 26.08.2015р.; № 4 від 26.08.2015р.; № 5 від 28.08.2015р.; № 6 від 28.08.2015р.; № 7 від 31.08.2015р.; № 8 від 31.08.2015р.; № 4 від 31.12.2015р.; № 5 від 31.12.2015р. Оплата за отриманий від ПП "Альянс Промпол" товар була здійснена у повному обсязі, в безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями: №2071 від 23.11.2015р.; № 2079 від 24.11.2015р.; № 2092 від 26.11.2015р.; №2091від 26.11.2015р.; № 2094 від 27.11.2015р.; № 2102 від 30.11.2015р. ПП "Альянс Промпол" були виписані податкові накладні на поставлені товари № 84 від 30.03.2015р., № 50 від 18.08.2015р., № 54 від 18.08.2015р., № 66 від 20.08.2015р., № 83 від 26.08.2015р., № 84 від 26.08.2015р., № 102 від 28.08.2015р., № 103 від 28.08.2015р., № 130 від 31.08.2015р., № 131 від 31.08.2015р., № 20 від 31.12.2015р., № 21 від 31.12.2015р., які внесені до Єдиного реєстру податкових накладних. Придбаний товар було використано у господарській діяльності позивача, що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 20 та оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 22 (том 1, а.с. 184-207, 220-228; том 2 а.с. 67, 75-76).

Здійснення господарських операцій з ТОВ "Укртрейд Альянс" підтверджується договором поставки від 01.02.2016 р. та специфікацій, договором про надання послуг від 01.04.2016 р. за видатковими накладними та актами здачі - прийнятгя робіт (надання послуг): № РН-000043 від 29.02.2016р.; № РН-000044 від 29.02.2016р.; № РН-000045 від 29.02.2016р.; № РН-0000103 від 28.04.2016р;. № РН-0000104 від 28.04.2016р.; № РН-0000105 від 29.04.2016р.; № РН-0000106 від 29.04.2016р.; № РН-0000107 від 29.04.2016р.; № РН-0000154 від 31.05.2016р.; № РН-0000155 від 31.05.2016р.; № РН-0000156 від 31.05.2016р.; № РН-0000157 від 31.05.2016р;. № РН-0000158 від 31.05.2016р.; № РН-0000159 від 31.05.2016р.; Актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000191 від 30.04.2016р.; актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000192 від 30.04.2016р. Факт отримання товару підтверджується товарно-транспортними накладними: № 3 від 29.02.2016р.; № 2 від 29.02.2016р.; № 1 від 29.02.2016р.; № 28/04 від 28.04.2016р.; № 28/04/1 від 28.04.2016р.; № 29/04 від 29.04.2016р.; № 28/04/1 від 29.04.2016р.; № 29/04/2 від 29.04.2016р.; № 31/05 від 31.05.2016р.; № 31/05-1 від 31.05.2016р.; № 31/05-2 від 31.05.2016р.; № 31/05-3 від 31.05.2016р.; № 31/05-4 від 31.05.2016р.; № 31/05-5 від 31.05.2016р. ТОВ "Укртрейд Альянс" були виписані податкові накладні на поставлені товари та надані транспортні послуги № 44 від 29.02.2016р., № 45 від 29.02.2016р., № 56 від 29.02.2016р., № 121 від 28.04.2016р., № 122 від 28.04.2016р., № 123 від 29.04.2016р., № 124 від 29.04.2016р., № 125 від 29.04.2016р., № 126 від 30.04.2016р., № 127 від 30.04.2016р., № 107 від 31.05.2016р., № 108 від 31.05.2016р., № 109 від 31.05.2016р., № 111 від 31.05.2016р., № 112 від 31.05.2016 року (том 1, а.с. 126-169; том 2, а.с.127-128).

Здійснення господарських операцій з "Грузтранс" підтверджується договором поставки від 01.10.2015р. та специфікацій за видатковими накладними: № РН-0000311 від 28.10.2015р.; № РН-0000312 від 28.10.2015р.; № РН-0000313 від 29.10.2015р.; № РН-0000314 від 29.10.2015р.; № РН-0000315 від 30.10.2015р.; № РН-0000316 від 30.10.2015р.; № РН-0000317 від 29.10.2015р. ПП "Грузтранс" були виписані податкові накладні на поставлені товари № 57 від 28.10.2015р., № 58 від 28.10.2015р., № 59 від 29.10.2015р„ № 60 від 29.10.2015р., № 63 від 29.10.2015р., № 61 від 30.10.2015р., № 62 від 30.10.2015р., які внесені до Єдиного реєстру податкових накладних. Придбаний товар було використано у господарській діяльності позивача, що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 20 та оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 22.(том 2, а.с. 3-5, 56-57, 133, 89-94).

Здійснення господарських операцій з ТОВ "Здравода" підтверджується договором поставки від 18.05.2015 р. № 18/05/15, договором поставки від 01.06.2015 р. № 01/06/15 та специфікацій, договору про надання послуг від 01.06.2015 р. № 06/15 за видатковими накладними та актом здачі-прийняття наданих послуг, актом здачі-прийняття наданих послуг № ОУ-0000170 від 22.06.2015р., видатковими накладними: № РН-0000102 від 25.05.2015р.; № РН-0000103 від 25.05.2015р.; № РН-0000104 від 25.05.2015р.; № РН-0000106 від 26.05.2015р.; № РН-0000108 від 27.05.2015р.; № РН-0000109 від 27.05.2015р.; № РН-0000115 від 27.05.2015р.; № РН-0000219 від 24.06.2015р.; № РН-0000220 від 24.06.2015р.; № РН-0000222 від 25.06.2015р.; № РН-0000234 від 25.06.2015р.; № РН-0000245 від 30.06.2015р.; № РН-0000246 від 30.06.2015р.; № РН-0000898 від 31.12.2015р. ТОВ "Херсонавтокомунсервіс" було придбано запасні частини до транспортних засобів, контейнери пластикові об`ємом 1,1 куб. м (б/у) та транспортні послуги, факт отримання товару підтверджується товарно-транспортними накладними: № 1 від 25.05.2015 р.; №2 від 25.05.2015р.; № 3 від 25.05.2015р.; № 5 від 27.05.2015р.; № 6 від 27.05.2015р.; № 1 від 24.06.2015р.; № 2 від 24.06.2015р.; № 3 від 25.06.2015р.; № 4 від 25.06.2015р.; № 5 від 30.06.2015р.; № 6 від 30.06.2015р.; № 10 від 25.06.2015р. ТОВ "Здравода" були виписані податкові накладні на поставлені товари та надані транспортні послуги № 78 від 25.05.2015р., № 79 від 25.05.2015р., № 80 від 25.05.2015р., № 84 від 26.05.2015р., № 92 від 27.05.2015р., № 93 від 27.05.2015р„ № 97 від 27.05.2015р„ № 91 від 22.06.2015р., № 110 від 24.06.2015р., № 111 від 24.06.2015р., № 115 від 25.06.2015р., № 116 від 25.06.2015р., № 158 від 30.06.2015р., № 159 від 30.06.2015р., № 161 від 31.12.2015р., які внесені до Єдиного реєстру податкових накладних. Придбаний товар було використано у господарській діяльності позивача, що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 20 та оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 22 (том 2 а.с. 6-34,50-53, 58-60, 95-104).

Здійснення господарських операцій з ТОВ "Астра-Буд-Пром" підтверджується наступними первинними документами: згідно договору поставки від 01.10.2017р. та специфікацій за видатковими накладними № РН-0000003 від 17.10.2017р., № РН-0000005 від 26.10.2017р. Позивачем було придбано запасні частини до транспортних засобів, факт отримання товару підтверджується товарно-транспортними накладними № 1 від 17.10.2017р., № 1 від 26.10.2017р. Оплата за отриманий товар була здійснена позивачем у повному обсязі, в безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями № 997 від 06.11.2017р., № 1001 від 07.11.2017р. ТОВ "АСТРА-БУД-ПРОМ" були виписані податкові накладні на поставлені товари № 9 від 17.10.2017р., № 38 від 26.10.2017р., які внесені до Єдиного реєстру податкових накладних. Придбаний товар було використано у господарській діяльності позивача, що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 20 (том 2 а.с. 234-238, том 2 а.с. 42-44, 81).

Здійснення господарських операцій з ТОВ "Рост-Херсон" підтверджується договором поставки від 01.11.2015р. та специфікацій за видатковими накладними № РН-000707 від 27.11.2015р., № РН-000708 від 27.11.2015р„ № РН-000711 від 28.11.2015р., № РН-000712 від 28.11.2015р., № РН-0000026 від 29.02.2016р., № РН-0000027 від 29.02.2016р., ТОВ "Херсонавтокомунсервіс" було придбано запасні частини до транспортних засобів, факт отримання товару підтверджується товарно-транспортними накладними № 1 від 27.11.2015р., № 2 від 27.11.2015р., № 1 від 28.11.2015р., № 1 від 29.02.2016р., № 2 від 29.02.2016р. ТОВ "Рост-Херсон" були виписані податкові накладні на поставлені товари № 69 від 27.11.2015р„ № 70 від 27.11.2015р., № 75 від 28.11.2015р., № 76 від 28.11.2015р., № 20 від 29.02.2016р., № 21 від 29.02.2016р., які внесені до Єдиного реєстру податкових накладних. Придбаний товар було використано у господарській діяльності позивача, що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 20 (том 1, а.с. 240-247, том 2 а.с. 35-41, 54-55, 84-85).

Здійснення господарських операцій з ТОВ "Інноваційна Компанія "Плазма-Плюс" підтверджується наступними первинними документами: згідно договору поставки від 01.12.2015р. № 01/12/15 та специфікацій за видатковими накладними № РН-000377 від 31.12.2015р., РН-000378 від 31.12.2015р. ТОВ "Херсонавтокомунсервіс" було придбано запасні частини до транспортних засобів, факт отримання товару підтверджується товарно-транспортними накладними № 11 від 31.12.2015 р., № 12 від 31.12.2015 р. Оплата за отриманий від ТОВ "Інноваційна Компанія "Плазма-Плюс" товар була здійснена ТОВ "Херсонавтокомунсервіс" у повному обсязі, в безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями № 2381 від 19.01.2016р., № 2504 від 12.02.2016р., № 2756 від 07.04.2016р., № 2775 від 12.04.2016р., № 2776 від 12.04.2016р„ № 2786 від 13.04.2016р.; податковими накладними на поставлені товари № 188 від 31.12.2015р., № 189 від 31.12.2015р., які внесені до Єдиного реєстру податкових накладних. Придбаний товар було використано у господарській діяльності позивача, що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 20 (том 1, а.с.229, 231-233, том 2, а.с.45-47, 66, 79).

З урахуванням наведеного колегія судів зазначає про відсутність правових підстав визнання безтоварними господарських операцій позивача зі згаданими контрагентами, а тому податкове повідомлення рішення підлягає скасуванню.

При цьому колегією судів враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Крім цього, необхідно зазначити, що і практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, свідчить про те, якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (Рішення Європейського суду з прав людини від 09.01.2007 у справі "Інтерсплав проти України").

У ході розгляду справи відповідачем не подано до суду жодних доказів порушення кримінального провадження відносно посадових (службових) осіб платника податків або за викладеними в акті фактами діяльності платника податків, доказів наявності обвинувального вироку суду, рішення суду про стягнення одержаного за нікчемним правочином чи рішення суду про визнання правочину недійсним суб`єктом владних повноважень до суду також не подано.

Окрім того, в силу приписів статей 215, 216, 228 Цивільного кодексу України, одного лише висновку органу державної податкової служби про нікчемність вчиненого платником податків правочину або про нереальність здійсненої платником податків господарської операції є недостатньо для судження іншого податкового органу про вчинення контрагентом такого платника порушення закону, оскільки податкові органи не наділені законодавцем виключною прерогативою на визнання правочинів такими, що суперечать закону, а тому доводи відповідача в цій частині є безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2019 року по справі № 540/2585/18, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст Постанови складено 31 липня 2019 року.

Суддя-доповідач Семенюк Г.В.
Судді Потапчук В.О. Шляхтицький О.І.