Справа № 826/3862/18
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2019-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

30 липня 2019 року

Київ

справа №826/3862/18

адміністративне провадження №К/9901/65772/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Хохуляка В.В., суддів: Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.10.2018 (головуючий суддя Бєлова Л.В., судді: Безименна Н.В., Кучма А.Ю.) у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" до Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області, третя особа на стороні відповідача: Головне управління Державної фіскальної служби України у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" звернулось до адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.07.2017 адміністративний позов задоволено.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.10.2018 апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.07.2018 повернуто заявнику.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції Головне управління Державної фіскальної служби у Полтавській області звернулося з касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просить скасувати ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.10.2018 та прийняти нове рішення, яким направити справу на розгляд до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

В обґрунтування вимог касаційної скарги позивач вказує, що ухвала суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги прийнята з порушенням норм процесуального права. Як вважає податковий орган, Шостий апеляційний адміністративний суд, приймаючи оскаржувану ухвалу про повернення апеляційної скарги, не врахував подані відповідачем докази майнового стану, який не дозволяє сплатити судовий збір, а саме довідку казначейства, з якої вбачається, що на рахунках відповідача рахується лише 18803,05грн. На думку відповідача, апеляційним судом порушено право податкового органу на апеляційне оскарження.

У свою чергу, позивачем подано відзив на касаційну скаргу, у якому Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" вказує, що вважає касаційну скаргу необґрунтованою, рішення суду апеляційної інстанції законним, прийнятим з дотриманням норм процесуального та матеріального права.

Ухвалою Верховного Суду від 20.12.2018 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою податкового органу у справі №826/3862/18.

Ухвалою Верховного Суду від 26.07.2019 проведення касаційного розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами призначено на 30.07.2019.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено наступні обставини. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.07.2017 адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" до Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області, третя особа на стороні відповідача: Головне управління Державної фіскальної служби України у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задоволено.

Не погодившись з рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.07.2017, податковий орган звернувся з апеляційною скаргою.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 31.08.2018 апеляційну скаргу заявника залишено без руху, оскільки апеляційну скаргу оформлено з порушенням статті 296 КАС України, а саме: до апеляційної скарги не додано документа про сплату судового збору. Заявнику запропоновано усунути вказані недоліки шляхом надання документа про сплату судового збору в розмірі 136468грн. 80коп., судом встановлено десятиденний строк з моменту отримання копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.10.2018 у задоволенні клопотання відповідача про продовження строку для виконання вимог ухвали відмовлено. Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.07.2018 повернуто особі, яка її подала.

Не погодившись з судовим рішенням про повернення апеляційної скарги, відповідач звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Пунктом 1 частини 5 статті 296 КАС України передбачено, що до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Порядок та розмір сплати судового збору визначений Законом України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI.

У відповідності до частини другої статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу, згідно з якими апеляційна скарга залишається без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії даної ухвали.

Відповідно до частини другої статті 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Згідно пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

З матеріалів справи вбачається, що 14.09.2018 апелянт отримав належним чином завірену копію ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 31.08.2018, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення.

01.10.2018 до Київського апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання відповідача про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги.

Так, клопотання мотивоване тим, що майновий стан відповідача не дозволяє сплатити судовий збір у встановленому розмірі. На підтвердження доводів, податковим органом додано довідку Управління державної казначейської служби у Гадяцькому районі Полтавської області від 21.09.2018 № 02-08/827 згідно якої на рахунку відповідача за кодом економічної класифікації видатків 2800 (з якого сплачується судовий збір) станом на 21.09.2018 рахується 18803,05грн.

З оскаржуваного судового рішення слідує, що як вказано колегією суддів, посилаючись на положення статті 129 Конституції України, обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та недостатністю коштів на рахунках для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою та самостійною підставою для продовження процесуальних строків.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідачем не надано доказів вчинення дій, спрямованих на отримання достатнього фінансування з Державного бюджету України для сплати судового збору саме за цією апеляційною скаргою. Апелянтом не доведено недостатність 10-денного строку для вчинення дій щодо сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва 05.07.2018. Колегія суддів дійшла висновку щодо відсутності правових підстав для продовження процесуального строку усунення недоліків апеляційної скарги, залишеної без руху ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 31.08.2018.

Судом констатовано, що станом на день прийняття ухвали про повернення апеляційної скарги, інших документів на виконання ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 31.08.2018 не надходило.

Разом з тим, суд касаційної інстанції приходить до висновку, що апеляційним судом правомірно визнано подані заявником докази неналежними для задоволення клопотання відповідача.

Верховний суд зауважує, що податковим органом не надано жодних доказів на підтвердження вчинення будь-яких дій з метою отримання суми грошових коштів необхідної для сплати судового збору за подання апеляційної скарги у даній справі, наприклад, звернення до податкового органу вищого рівня або органу казначейської служби з обґрунтуванням необхідності касаційного оскарження судового рішення у справі №826/3862/18 та отримання відповідного фінансування.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Порядок поновлення та продовження процесуальних строків врегульовано статтею 121 КАС України.

Відповідно до частини другої статті 121 Кодексу встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Продовження строку є надання нового строку на вчинення процесуальної дії, яка не була з поважної причини вчинена у заздалегідь встановлений судом строк.

Частина друга статті 44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя від 14.05.1981№ R (81) 7: "В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати" (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду є складовою доступу до правосуддя.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" "право на суд" не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Згідно з положеннями Закону України "Про судовий збір" органам фіскальної служби не надано пільг щодо сплати судового збору.

Органи доходів і зборів є державними органами, які утримуються за рахунок Державного бюджету України, та мають право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів, якими можна було б забезпечити сплату судового збору.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 "Інші поточні платежі", розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Таким чином, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту скарги, в тому числі щодо оплати судового збору.

Головне управління Державної фіскальної служби у Полтавській області має однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи й, до того ж, є бюджетною установою, що фінансується з Державного бюджету України, а тому відсутність на рахунку податкового органу достатньої суми коштів, зокрема, в частині видатків передбачених на сплату судового збору, не повинно впливати на можливість неухильного виконання останнім покладених на нього нормами КАС України процесуальних обов`язків щодо оформлення апеляційної скарги, та не повинно ставитись у залежність від правовідносин, у які податковий орган вступає в інших сферах його діяльності.

Враховуючи вищевикладене, касаційний суд дійшов висновку, що судом апеляційної інстанції правомірно відмовлено у продовженні строку на усунення недоліків апеляційної скарги, оскільки наведені заявником у клопотанні обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з Державного бюджету, недостатністю коштів, призначених для сплати судового збору суб`єктами владних повноважень не є підставою для продовження строку на усунення недоліків.

Суд апеляційної інстанції вказав та матеріалами справи підтверджено, що строк на виправлення недоліків апеляційної скарги становить 10 днів з дня отримання заявником ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Так, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 31.08.2018 про залишення апеляційної скарги заявника без руху, відповідачем отримано 14.09.2018, з чого слідує, що останнім днем усунення недоліків апеляційної скарги є 24.09.2018.

Як вбачається з відтиску поштового штемпеля, 24.09.2018 відповідач надіслав до апеляційного суду клопотання про продовження строку.

Відповідно до вищевикладеного, суд касаційної інстанції погоджується з позицією апеляційного суду щодо відсутності правових підстав для продовження процесуального строку.

Відтак, станом на день прийняття ухвали про повернення апеляційної скарги, інших документів на виконання ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 31.08.2018 не надходило.

Керуючись вимогами пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України, з урахуванням положень статті 298 КАС України суд апеляційної інстанції правомірно повернув апеляційну скаргу особі, яка її подала.

У межах вимог касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що судом апеляційної інстанції виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Пункт 1 частини першої статті 349 КАС України передбачає, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області залишити без задоволення.

Ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.10.2018 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

-------------------

-------------------

-------------------

В.В. Хохуляк

Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна

Судді Верховного Суду