Справа № 440/511/19
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2019-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 р.Справа № 440/511/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Донець Л.О.,

Суддів: Гуцала М.І. , Бенедик А.П. ,

за участю секретаря судового засідання Соколової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.04.2019 року (головуючий суддя І інстанції: Г.В. Костенко, повний текст складено 23.04.19 року) по справі № 440/511/19

за позовом Приватного підприємства "Альфа-Капітал"

до Головного управління ДФС у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

08.02.2019, Приватне підприємство «Альфа-Капітал» (далі - позивач) звернулось до суду з позов до Головного управління Державної фіскальної служби України у Полтавській області (далі - відповідач), в якому просить скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача № від 25.01.2018.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.04.2019 позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення відповідача № від 25.01.2019.

Відповідач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування своїх доводів апеляційної скарги, відповідач посилається на неврахування судом першої інстанції фактичних обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що працівниками відповідача проведено документальну планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 30.06.2018, правильності нарахування та обчислення єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 по 30.06.2018, про що складений акт від 14.12.2018 №1658/16-31-14-01-10/35171344.

Порушення виявлені під час перевірки склали у порушенні, зокрема, п.198.5 ст.198 ПК України в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 239435 грн, в тому числі за листопад 2016 на 239435 грн.

За результатами перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення від 25.01.2019 №1, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) 14010100» у загальній сумі 359153,00 грн,у тому числі 239435,00 грн податкове зобов`язання, 119 718,00 грн штрафні санкції.

Суд першої інстанції, під час задоволення позову, дійшов до висновку що оскаржуване податкове повідомлення-рішення не є обґрунтованим, тому підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Пунктом 198.1 ст.198 ПК України визначено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

придбання або виготовлення товарів та послуг;

придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Пунктом 198.3 ст.198 ПК України зазначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 187.1 ст.187 ПК України передбачено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб`єкти підприємницької діяльності можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Пункт 188.1 ст.188 ПК України каже, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком:

товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню;

газу, який постачається для потреб населення.

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.

До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

У випадках, передбачених статтею 189 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 189 цього Кодексу.

Пунктом 198.5 ст.198 ПК України зазначено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах:

придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання;

придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Пунктом 198.6 ст.198 ПК України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) відповідно до підпункту 191.1.2 пункту 191.1 статті 191 цього Кодексу оператором поштового зв`язку, експрес-перевізником.

Податковим органом ставиться під сумнів правильність формування податку на додану вартість у листопаді 2016 року за результатами господарських операцій з мінеральними добривами в результаті чого занижено податок на додану вартість на суму 239435 грн.

В своїй господарській діяльності позивач мав взаємовідносини з ПрАТ «УКРАГРО НПК» з яким був укладені договори поставки №Ч745 від 06.06.2016, договір поставки №Ч761 від 09.06.2016; договір поставки №Ч887 від 16.08.2016; договір поставки №Ч951 від 06.09.2016; договір поставки №Ч1168 від 31.10.2016.

В підтвердження фактичного характеру господарських операцій до матеріалів справи надані наступні докази, а саме:

копії видаткових накладних та ТТН (а.с.151-250 т.1; а.с.1-8 т.2);

платіжні доручення: №3151 від 17.08.2016 на суму 3937500,00 грн, №3274 від 06.09.2016 на суму 6609999,20 грн, №2699 від 06.06.2016 на суму 528000,00 грн, №2729 від 09.06.2016 на суму 66000,00 грн (а.с.9-12 т.2);

копії паспортів якості на поставлену продукцію (а.с.13-15 т.2);

договір поставки №215 від 09.03.2016 (а.с.16 т.2);

видаткові накладні № РН-0001494 від 15.05.2016, № РН-0001495 від 17.05.2016, № РН-0001496 від 18.05.2016 (а.с.17-19 т.2);

платіжні доручення: №2468 від 11.05.2016 на суму 1474364,30 грн, №2469 від 11.05.2016 на суму 944835,70 грн, №2537 від 18.05.2016 на суму 217053,00 грн (а.с.20-22 т.2);

акт документальної планової виїзної перевірки податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, № 1658/16-31-14-01-10/35171344 від 14.12.2018 (а.с. 12-49);

Використання мінеральних добрив позивач пояснює наданням відповідних послуг з вирощування сільськогосподарських культур контрагентам - ТОВ «Агрофірма «Куліково» та ПАТ «Алтфа-Капітал».

Так, в підтвердження фактичного характеру господарських операцій з контрагентам - ТОВ «Агрофірма «Куліково» та ПАТ «Альфа-Капітал», позивачем надані наступні докази, а саме:

договір №26/09-16 від 26.09.2016 про надання сільськогосподарських робіт (послуг) (а.с.23-24 т.2);

акт здачі-прийняття робіт №а-00000020 від 30.11.2016 (а.с.25 т.2) та акт списання № а-00000601 від 25.11.2016 про використання мінеральних органічних і бактеріальних добрив, ядохімікатів і гербіцидів (а.с.59-60 т.1).

Розрахунки за вказаним договором проведені в повному обсязі, що підтверджено платіжними дорученнями: №620 від 20.02.2017 на суму 130,20 грн, №621 від 20.02.2017 на суму 140986,40 грн, №623 від 24.02.2017 на суму 6140835,40 грн та картка по рахунку 361 по контрагенту ТОВ "Агрофірма "Куликово" (а.с.26-29 т.2).

Таким чином, в листопаді 2016 року позивачем внесені в ґрунт мінеральні добрива, а саме: аміачну селітру в кількості 82 т. та КАС-32 в кількості 146 т. на виконання зобов`язань да договорами про надання сільськогосподарських робіт (послуг) №26/09-16 від 26.09.2016 та №28-09/16 від 28.09.2016.

ПП "Альфа-Капітал" замовило звіт з інвентаризації промислових відходів у ТОВ "Цент практичної екології", котре досліджувало ряд питань, зокрема, обробіток ґрунту, етапи підготовки ґрунту до посіву та використання добрив. В звіті вказано, що для накопичення оптимальної кількості води, мобілізації поживних речовин і кращої аерації ґрунту в осінній час проводять глибоку оранку поля з одночасним внесенням добрив. Під осінню оранку ґрунту вносяться мінеральні добрива, які завдяки глибокому заляганні приносять більше користі. Розкидання азоту рекомендується проводити перед лущенням стерні і додатково на весні під час передпосівної культивації (а.ч.63-65 т.1).

Про доцільність внесення мінеральних добрив восени свідчить лист Департаменту агропромислового розвитку Полтавської ОДА від 05.12.2018 №03-02-11/96 на запит ПП "Альфа-Капітал" від 04.12.2018 №349 (а.с.57-58 т.1).

Щодо посилання відповідача на те, що ПП "Альфа-Капітал" не надано акти про використання мінеральних, органічних і бактеріальних добрив та засобів хімічного захисту рослин (форма N ВЗСГ-3), згідно з додатком 3 Методичних рекомендацій щодо застосування спеціалізованих форм первинних документів з обліку виробничих запасів в сільськогосподарських підприємствах, затверджених наказом Міністерства аграрної політики України від 21.12.2007 №929, колегія суддів виходить з наступного.

На підставі ч.1-6 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, а саме: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Колегія суддів, вважає, що неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо.

Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на кінець останнього дня кожного місяця.

Права і обов`язки сторін, які виникають за результатами здійснення господарської операції, оформленої первинним документом відповідно до вимог цього Закону, не залежать від факту відображення її в регістрах та на рахунках бухгалтерського обліку.

Регістри бухгалтерського обліку повинні мати назву, період реєстрації господарських операцій, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні.

Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку з використанням електронних засобів оброблення інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.

За наведених підстав, колегія суддів, вважає що судом першої інстанції зроблений правильний висновок про необгрунтованність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

З приводу доводів апеляційної скарги про неможливість внесення в грунт одночасно мінеральних добрив таких як аміачна селітра та КАС-32, то колегія суддів зауважує на таке.

У відповідності до змісту відповіді Департаменту агропромислового розвитку Полтавської обласної державної адміністрації від 05.12.2018 №03-2-11/96 на запит про це позивача, азотні добрива вносяться весною під посів ярих культур, а також восени під посів озимих культур та під основний обробіток грунту. Також для оптимального проходження мінералізації органічних рештків (післязбиральних решток сільськогосподарських культур) грунтовими бактеріями на 1 тону соломи необхідно додати 8-10 кг д.р. аміачної селітри, для цього використовують також карбамід або КАС. Технологічно після збирання зернових культур, кукурудзи, соняшнику солома й інші рослинні рештки, подроблені наявними у господарстві подрібнювачами, рівномірно розподіляють на поверхні грунту і обробляють робочим розчином (200-300 л води на гектар) до якого додають 8-12 кг/га д.р. аміачної селітри. При традиційному методі внесення аміачної селітри розкидуванням по площі поля норму гранульованих азотних добрив збільшують.

Крім цього, колегія суддів акцентує увагу на таке, що з огляду на зміст відповіді Департаменту агропромислового розвитку Полтавської обласної державної адміністрації від 05.12.2018 №03-2-11/96 так, як КАС це суміш водних розчинів аміачної селітри та карбаміду (в співвідношенні 35.4 % карбаміду, 44,3 % селітри, 19.4 % води, 0,5% аміачної води). Густина рідкого добрива становить до 1,34 кг/м3, його теж можна використовувати для підвищення мінералізації соломи. КАС відрізняється якісними і кількісними позитивними особливостями дії порівняно з іншими формами добрив. Через відсутність у складі КАС вільного аміаку він не випаровується в атмосферу тому його можна вносити і восени під основний обробіток ґрунту.

З огляду на це, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання апеляційної скарги на те, що позивачем під час внесення мінеральних добрив в зимовий період не ставилося за мету отримання високого урожаю сільськогосподарських культур, тобто діяльність по списанню мінеральних добрив не зрозуміло для яких цілей, не є господарською діяльністю.

З огляду на викладені вище обставини, колегія суддів дійшла до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому судове рішення не підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно до п.1 ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.04.2019 року по справі № 440/511/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.О. Донець
Судді М.І. Гуцал А.П. Бенедик
Повний текст постанови складено 30.07.2019 року