Справа № 817/2176/17
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

31 липня 2019 рокуЛьвів№ КДМ/103/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Гуляка В. В.
суддів -Ільчишин Н. В.
Коваля Р. Й.

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2018 року,

в адміністративній справі №817/2176/17 за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Рівненської області,

про визнання бездіяльності неправомірною, зобов`язання вчинення дій,

встановив:

У грудні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Прокуратури Рівненської області, в якому просив: 1) визнати неправомірною бездіяльність щодо непроведення відповідачем повної, всесторонньої перевірки, з врахуванням вимог міжнародного законодавства і практики Європейського суду по правам людини стосовно фактів порушення прав і свобод людини і громадянина викладених в заяві від 26.09.2017 року щодо неодноразових та незаконних поміщень адміністрацією Городищенською ВК-96 в одиночні камери; 2) зобов`язати провести повторну перевірку щодо фактів порушення прав і свобод людини і громадянина викладених в заяві від 26.09.2017 р. з урахуванням вимог міжнародного законодавства і практики Європейського суду по правам людини.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

З цим рішенням суду першої інстанції від 20.02.2018 року не погодився позивач ОСОБА_1 та оскаржив його в апеляційному порядку.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20.02.2018 року скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо визнання неправомірною бездіяльність відповідача та зобов`язання провести повторну перевірку. Прийнято нову постанову, якою позовні вимоги в цій частині задоволено. Визнано неправомірною бездіяльність Прокуратури Рівненської області щодо непроведення повної, об`єктивної і всесторонньої перевірки, стосовно фактів порушення прав і свобод людини і громадянина викладених в заяві ОСОБА_1 від 26.09.2017 року щодо неодноразових та незаконних поміщень адміністрацією Городищенською ВК-96 в одиночні камери. Зобов`язано Прокуратуру Рівненської області провести повторну перевірку щодо фактів порушення прав і свобод людини і громадянина викладених в заяві ОСОБА_1 від 26.09.2017 року з урахуванням обставин встановлених судом. В решті рішення суду залишено без змін.

19.06.2019 року позивач ОСОБА_1 подав до Рівненського окружного адміністративного суду заяву про встановлення судового контролю за виконанням Прокуратурою Рівненської області постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29.05.2018 року.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 24.06.2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням постанови суду - відмовлено повністю.

Також позивач ОСОБА_1 подав до Житомирського апеляційного адміністративного суду заяву в порядку ст. 382 КАС України, в якій просив: 1) зобов`язати Прокуратуру Рівненської області подати у встановлений судом строк звіт про виконання постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29.05.2018 року по справі №817/2176/17; 2) про результати виконання Прокуратурою Рівненської області постанови суду від 29.05.2018 року повідомити заявника (позивача).

У зв`язку з ліквідацією Житомирського апеляційного адміністративного суду та припиненням його процесуальної діяльності вищезгадану заяву ОСОБА_1 направлено до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №817/2176/17 разом з вищезгаданою заявою ОСОБА_1 передано 22.07.2019 року на розгляд колегії суддів: Гуляк В.В., Ільчишин Н.В., Коваль Р.Й..

Дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи заяви про встановлення судового контролю за виконанням постанови, суд вважає, що дану заяву слід залишити без задоволення, з врахуванням наступного.

Відповідно до ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно ч.2 ст.382 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Проаналізувавши наведені положення КАС України, можна дійти висновку, що суд може встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі.

Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення; наступним етапом є розгляд поданого звіту на виконання постанови суду першої інстанції, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

Тобто зі змісту ч.1 та 2 ст.382 КАС України видно послідовний алгоритм дій, якщо суд дійде висновку про встановлення звіту.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Колегія суддів звертає увагу на те, що подана позивачем заява, а також матеріали справи не містять в собі будь-яких фактичних доказів того, що Прокуратурою Рівненської області не виконано постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2018 року у справі №817/2176/17.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Так, відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно ч.1 ст.5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Однак, колегія суддів звертає увагу на те, що заявником не надано та в матеріалах справи відсутні докази відкриття виконавчого провадження.

Отже, оскільки матеріали справи не містять будь-яких доказів невиконання відповідачем рішення суду у даній справі, тому відсутні підстави для встановлення судового контролю та зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Враховуючи вищенаведені норми законодавства та обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що подану ОСОБА_1 заяву про встановлення судового контролю за виконанням постанови суду, необхідно залишити без задоволення, оскільки відсутні достатні правові підстави для встановлення судового контролю у цій адміністративній справі.

Керуючись ст. 311, 321, 325, 328, 329, 382 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2018 року у справі №817/2176/17.

Ухвала набирає законної сили з дати її підписання та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль