Справа № 240/7379/19
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2019-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 року м. Житомир справа № 240/7379/19

категорія 108020200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Токаревої М.С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "РЦ" до Житомирської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування картки відмови і рішення,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "РЦ" звернулось до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Житомирської митниці ДФС у якому просить:

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Житомирської митниці ДФС України від 22 квітня 2019 року № UA101070/2019/00333.

- визнати протиправним та скасувати рішення Житомирської митниці ДФС України про коригування митної вартості товарів від 22 квітня 2019 року № UA101000/2019/200134/2.

В обгрунтування позову позивач зазначає, що 22 квітня 2019 року ним було заявлено до митного оформлення придбаний на підставі зовнішньоекономічного договору від 19 лютого 2019 року № JR19219 товар - полімерні флікерти та полірувальні круги з агломерованих штучних алмазів, торговельної марки: "JINSHAN", виробник "Quanzhou Jinshan Stone Tools Technology Co, Ltd" "Jinshan Stone" , країна виробництва: Народна Республіка Китай та подав до Житомирської митниці ДФС України митну декларацію від 22 квітня 2019 року № UA101070/2019/024046 із заявленою митною вартістю товару. На підтвердження заявленої митної вартості Позивачем подано митному органу передбачені Законом документи, а саме: митну декларацію, прайс-лист експортера, комерційну пропозицію експортера, експортну декларацію країни- відправника, банківські платіжні документи оплати товару. Відповідачем відмовлено в митному оформленні товарів з підстав сумніву в ціні товарів, у зв`язку з чим прийнято оскаржуване рішення Житомирської митниці ДФС України від 22 квітня 2019 року № UA101000/2019/200134/2, яким здійснено коригування заявленої Позивачем митної вартості товарів - полімерних фікертів та полірувальних кругів з агломерованих штучних алмазів вагою 1910 кг. торговельної марки "JINSHAN", виробник "Quanzhou Jinshan Stone Tools Technology Co, Ltd", країна виробництва: Народна Республіка Китай, у сторону збільшення та встановлено, що митна вартість імпортованої позивачем партії цього товару за МД від 22 квітня 2019 року № UA101070/2019/024315 становить 24290,20 доларів США, або 652288,30 грн. Митна вартість оцінюваних товарів визначена Відповідачем за резервним методом. На підставі рішення про коригування митної вартості товарів 22 квітня 2019 року № UA101000/2019/200134/2 відповідачем прийнято картку відмови у прийнятті вказаної митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA101070/2019/00333, якою відмовлено у митному оформленні товарів та зобов`язано позивача подати належним чином оформлену митну декларацію відповідно до рішення про коригування митної вартості № UA101000/2019/200134/2 від 22 квітня 2019 року; сплатити платежі у повному обсязі.

Позивач вважає, що такі дії відповідача не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

У встановлений судом строк відповідачем було надано відзив на позовну заяву за змістом якого він просив відмовити у задоволені позову. В обґрунтування відзиву вказано, що після реєстрації наданої позивачем ЕМД в електронній базі даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС (ЄАІС) спрацювали ризики, в т.ч. і ті, що стосуються митної вартості, а саме:

105-2 "Контроль правильності визначення митної вартості товарів";

106-2 "Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів".

Подані разом з митною декларацією № ПА 101070/2019/024046 від 22.04.2019 до митного оформлення документи проаналізовані на предмет наявності у них розбіжностей, всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар. Відповідно до п. 3.1 Контракту № Ж19219 від 19.02.2019 загальна вартість Контракту складає 100 000,00 доларів США. В ході аналізу встановлено, що у поданих до митного оформлення платіжних документах наявне посилання тільки на контракт, що позбавило орган доходів і зборів можливості упевнитись, що оплата здійснена саме за оцінювані товари. На вимогу органу доходів і зборів декларантом надано експертний висновок від 22.04.2019 №В-746, проте він не міг бути використаний як документ, що підтверджує митну вартість товару оскільки, експертом не проведено аналіз кон`юнктури ринку, не проаналізована інформація про вартісні характеристики товарів із інших джерел. Крім того, у висновку експерта неможливо ідентифікувати оцінюваний товар з інформацією, яка використана ним з мережі "Інтернет". На вимогу органу доходів і зборів декларантом не надано бухгалтерську документацію. В ході консультації декларантом не надано додаткових документів щодо цінової інформації на товар. А тому, зважаючи, що використані декларантом відомості під час декларування оцінюваних товарів не підтверджені документально, відсутня складова митної вартості - витрати на навантаження/розвантаження товарів митницею прийнято рішення про коригування митної вартості № UА101000/2019/200112/2 від 22.04.2019 та картку відмови у прийнятті вказаної митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA101070/2019/0033 від 22.04.2019.

Також до суду позивачем було подано відповідь на відзив, а відповідачем заперечення на відповідь на відзив, проте суд не приймає їх до уваги, оскільки справа розглядається у порядку ст. 263 КАС України, а за нормами ч.3 вказаної статті заявами по суті справ, що розглядаються за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи є виключно позов та відзив.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 19 лютого 2019 року ТОВ "РЦ" з фірмою з Народної Республіки Китай "Quanzhou Jinshan Stone Tools Technology Co, Ltd" укладено зовнішньоекономічний контракт № JR19219 стосовно реалізації нею товариству полімерних фікертів та полірувальних кругів з агломерованих штучних алмазів, які мали реалізовуватися товариством на території України.

Відповідно до пункту 3.1 розділу 3 вказаного контракту, сторони правочину домовились про те, що ціна за товар встановлюється у валюті договору - доларах США.

Згідно з розділом 1 контракту товар, асортимент та кількість кожної партії зазначається в рахунку-фактурі (інвойсі), який оформляється на кожну партію товару та є невід`ємною частиною контракту.

Пунктом 2.1 розділу 2 цього контракту визначено базисні умови поставки товару - за правилами Інкотермс 2010. Відповідно до інвойсу товар поставляється до Одеси.

01 жовтня 2018 року між позивачем та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір-доручення на надання митно-брокерських послуг, відповідно до якого останній мав діяти від імені та в інтересах позивача.

22 квітня 2019 року позивачем було заявлено до митного оформлення придбаний на підставі зовнішньоекономічного договору від 19 лютого 2019 року № JR19219 товар - полімерні флікерти та полірувальні круги з агломерованих штучних алмазів, торговельної марки: "JINSHAN", виробник "Quanzhou Jinshan Stone Tools Technology Co, Ltd" "Jinshan Stone" , країна виробництва: Народна Республіка Китай.

З метою митного оформлення імпортованого товару позивач в особі декларанта ОСОБА_1 подав до Житомирської митниці ДФС України митну декларацію від 22 квітня 2019 року № UA101070/2019/024046 із заявленою позивачем митною вартістю товару.

На підтвердження заявленої митної вартості позивачем подано митному органу передбачені Законом документи, а саме: митну декларацію, прайс-лист експортера, комерційну пропозицію експортера, експортну декларацію країни- відправника, банківські платіжні документи оплати товару (платіжні доручення).

Згідно з даними митної декларації від 22 квітня 2019 року вартість партії товару вагою нето 1910 (одна тисяча дев`ятсот десять) кг. становила 466906,22 (чотириста шістдесят шість тисяч дев`ятсот шість) гривень 22 коп., або 17 386,86 (сімнадцять тисяч триста вісімдесят шість) доларів 86 центів США (0,91 дол. США/кг).

Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів посадовою особою Житомирської митниці ДФС витребувано у Позивача додаткові документи на підтвердження митної вартості товару.

Відповідач зобов`язав декларанта відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України надати додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару, а саме: висновок про вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованою організацією.

Оскільки, після реєстрації наданої позивачем ЕМД в електронній базі даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС (ЄАІС) спрацювали ризики, в т.ч. і ті, що стосуються митної вартості, а саме:

105-2 "Контроль правильності визначення митної вартості товарів";

106-2 "Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів".

Подані разом з митною декларацією № ПА 101070/2019/024046 від 22.04.2019 до митного оформлення документи проаналізовані на предмет наявності у них розбіжностей, всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.

На виконання вимоги митниці, позивач звернувся до спеціалізованої організації - Житомирської торгово-промислової палати, якою виконано експертний висновок № В-746 від 22 квітня 2019 року, відповідно до якого ринкова вартість полімерних фікертів та полірувальних кругів, що надійшли на адресу ТОВ "РЦ" станом на 22 квітня 2019 року без ПДВ становить 434 681,44 грн., або за курсом НБУ 16 186,86 доларів, тобто, менше, ніж вартість товару за контрактом.

На вимогу органу доходів і зборів декларантом надано експертний висновок від 22.04.2019 №В-746.

Проте, поданий декларантом на письмову вимогу органу доходів і зборів експертний висновок не використаний як документ, що підтверджує митну вартість товару.

На позицією контролюючого органу відповідно до Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2013, під час підготовки висновку оцінювач самостійно здійснює пошук інформаційних джерел, їх аналіз та виклад обґрунтованих висновків. При цьому оцінювач повинен проаналізувати всі інформаційні джерела, пов`язані із об`єктом оцінки, тенденції на ринку подібного майна, інформацію про угоди щодо подібного майна та іншу істотну інформацію. Зібрані оцінювачем вихідні дані та інша інформація повинні відображатися у звіті про оцінку майна з посиланням на джерело їх отримання та у додатках до нього.

Разом з тим, висновок про вартість оцінюваного товару ґрунтується на інформації про вартісні характеристики товару лише із одного джерела у мережі "Інтернет" http://russian.alibaba.com. При цьому експертом не проведено аналіз кон`юнктури ринку, не проаналізована інформація про вартісні характеристики товарів із інших джерел. Крім того, у висновку експерта неможливо ідентифікувати оцінюваний товар з інформацією, яка використана ним з мережі "Інтернет".

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що декларантом на вимогу митного органу було подано банківські платіжні документи щодо проведення розрахунків з іноземним контрагентом, зокрема, платіжні доручення в іноземній валюті № 878 від 06 березня 2019 року на суму 9000 доларів США та № 882 від 9 квітня 2019 року на суму 8386,86 доларів США.

Крім того, відповідно митного законодавства України розрахунково-платіжним документом є інвойс, в якому виставляються суми до сплати покупцю, та в наданих до митного оформлення інвойсах міститься вся необхідна інформація для визначення митної вартості товару за ціною договору.

Умовою контракту позивача передбачено здійснення розрахунків за товар, про що також зазначено в інвойсі, згідно якого, вартість товару, який митниця відмовилася пропускати на митну територію України за заявленою Позивачем вартістю, становить 17386,86 доларів США або 466906,22 грн. за курсом НБУ станом на 22 квітня 2019 року.

Позивач повідомив, що інших додаткових документів він надати не може.

Відповідачем відмовлено в митному оформленні товарів з підстав сумніву в ціні товарів, у зв`язку з чим прийнято оскаржуване рішення Житомирської митниці ДФС України від 22 квітня 2019 року № UA101000/2019/200134/2, яким здійснено коригування заявленої Позивачем митної вартості товарів - полімерних фікертів та полірувальних кругів з агломерованих штучних алмазів вагою 1910 кг. торговельної марки "JINSHAN", виробник "Quanzhou Jinshan Stone Tools Technology Co, Ltd", країна виробництва: Народна Республіка Китай, у сторону збільшення та встановлено, що митна вартість імпортованої позивачем партії цього товару за МД від 22 квітня 2019 року № UA101070/2019/024315 становить 24290,20 доларів США, або 652288,30 грн.

Митна вартість оцінюваних товарів визначена Відповідачем за резервним методом на підставі вартості товарів, зазначеної у митній декларації від 25 січня 2019 року № UA100110/2019/160509 з дотриманням, на думку Відповідача, принципів і критеріїв, визначених Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року і становить 1,22 доларів США/кг.

На підставі рішення про коригування митної вартості товарів 22 квітня 2019 року № UA101000/2019/200134/2 Відповідачем прийнято картку відмови у прийнятті вказаної митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA101070/2019/00333, якою Відповідач відмовив у митному оформленні товарів та зобов`язав Позивача подати належним чином оформлену митну декларацію відповідно до рішення про коригування митної вартості № UA101000/2019/200134/2 від 22 квітня 2019 року; сплатити платежі у повному обсязі.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справляння митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України, Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування.

Відповідно до частини першої статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з частиною першою статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (частина перша статті 257 Митного кодексу України).

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Частинами четвертою та п`ятою статті 58 Митного кодексу України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно з частиною першою статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобовязані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на обєктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, повязані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації (частини перша та друга статті 52 Митного кодексу України).

Частинами першою та другою статті 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах пятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є обєктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів (частина перша статті 368 Митного кодексу України).

З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України вбачається, що Кодекс містить вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

В силу положень частини п`ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Дана норма кореспондується з положеннями частини третьої статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Таким чином, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Водночас, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.

При цьому, законом чітко окреслено умову, за наявності котрої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів, а саме наявність обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, приписи вказаних статей зобов`язують митний орган чітко зазначити обставини, котрі викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, та обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей із зазначенням документів, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Між тим, витребовувати контролюючий орган має ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, та жодним чином не всі, котрі передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у статті 53 Митного кодексу України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації на підтвердження саме числового значення заявленої митної вартості; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.

Аналіз наведених статей свідчить, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачі. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Про наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості митниця зобов`язана доводити в суді, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Суд визнає, що алгоритм дій митного органу щодо здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів визначений правовими нормами глави 9 Митного кодексу України.

За приписами статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Між тим, як вбачається з рішення про коригування митної вартості товарів № UA101000/2019/200134/2 від 22.04.2019, у ньому зазначено лише про неможливість застосування другого-п`ятого методів визначення митної вартості у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари та даних на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно з методами четвертим та п`ятим, а також джерело інформації, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.

Так, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 31 липня 2018 у справі № 809/719/17 та відповідно до положень ч.5 ст.242 КАС України підлягає обов`язковому врахуванню судом при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин в даній справі.

Всупереч вказаним вимогам відповідачем не обґрунтовано підстави незастосування другого-п`ятого методів при визначенні митної вартості імпортованого позивачем товару, оскільки відповідачем не обґрунтовано ціну, яка визначена ним внаслідок проведеного коригування митної вартості за резервним методом.

Суд зазначає, що неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Крім того, суд наголошує, що на вимогу митного органу позивачем було надано платіжні доручення про проведення оплати за товар, що підлягав митному оформленню.

Проте, контролюючий орган не взяв їх до уваги та відмовив у митному оформленні товару за визначеним ТОВ "РЦ" методом, оскільки, за його позицією надані для митного оформлення платіжних документах іде посилання лише на контракт, що не дає органу доходів і зборів змоги упевнитись, що проплата здійснена саме за оцінювані товари, а додаткових бухгалтерських документів декларантом надано не було.

На підстави викладеного, суд вважає, що позивачем подано до митниці повний пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, відповідачем не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за першим методом, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

Відповідачем як суб`єктом владних не доведено суду, що надані позивачем документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.04.2018р. (справа N 815/329/17) та відповідно до положень ч.5 ст.242 КАС України підлягає обов`язковому врахуванню судом при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин в даній справі.

Таким чином, рішення Житомирської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA 101000/2019/200104/2 від 19.03.2019року та картка відмови в прийомі митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA 101070/2019/00260 не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому є протиправні та їх слід скасувати, а позов - задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - відповідача у справі.

Керуючись статтями 90, 139-143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "РЦ" (вул. Чехова, 1, оф. 8, м.Житомир,10003, ) до Житомирської митниці ДФС (вул. Перемоги, 25, м.Житомир,10003, ) про визнання протиправними та скасування картки відмови і рішення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Житомирської митниці ДФС України від 22 квітня 2019 року № UA101070/2019/00333.

Визнати протиправним та скасувати рішення Житомирської митниці ДФС України про коригування митної вартості товарів від 22 квітня 2019 року № UA101000/2019/200134/2.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Житомирської митниці Державної фіскальної служби на користь товариства з обмеженою відповідальністю "РЦ" судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1921 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С. Токарева