Справа № 824/157/19-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2019-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/157/19-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Бондарюк О.В.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

25 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Охримчук М.Б.,

представника позивача: Ватаманюк І.І. ,

представника відповідача: Зайцевої Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Чернівецького обласного центру зайнятості на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 02 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом Чернівецького обласного центру зайнятості до Головного управління Державної фіскальної служби України у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення,-,

В С Т А Н О В И В :

в лютому 2019 року позивач, Чернівецький обласний центр зайнятості, звернувся в Чернівецький окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області (далі - відповідач), про:

- визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування), або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 15.06.2018;

- стягнення з відповідача судових витрат;

Чернівецький окружний адміністративний суд рішенням від 02.04.2019 в задоволенні позову відмовив в повному обсязі. Судове рішення мотивоване тим, що доводи позивача, наведені в позові не спростовують правомірність оскаржуваного рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені по єдиному внеску, з урахуванням того, що платежі, які проводились останнім зараховувались в порядку черговості виникнення боргу, і сам по собі факт наявності призначення платежу в платіжних дорученнях не може свідчити про відсутність боргу.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що відповідно до звітів про суми нарахованої заробітної плати та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та електронних квитанцій про прийняття звітів за вказаний період відсутня заборгованість у позивача, оскільки звіти відповідачем приймались без зауважень, без зазначення прострочених днів по сплаті ЄСВ. Вважає, що відповідач чітко не зазначив період виникнення заборгованості, що призвело б до подальшого зарахування платежів в порядку черговості виникнення боргу, також самої вимоги, яка передує винесенню рішення, направлено не було. Згідно "Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті" документальним підтвердженням про сплату податковим агентом утриманого податку на доходи фізичних осіб із суми заробітної плати є примірник платіжного доручення (документа на переказ) про його перерахування, у якому в реквізиті "Призначення платежу" платник зазначив період, за який заробітна плата нарахована, а банк платника заповнив реквізит "Дата виконання".

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що позивачем порушено вимоги ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 21.09.2016 по 30.05.2017, та на підставі даних інформаційної системи "Податковий блок", зокрема згідно інтегрованої картки платника, посадовими особами відповідача правомірно здійснено розрахунок штрафної санкції, нараховано пеню по єдиному соціальному внеску, як наслідок винесено спірне рішення. Згідно Закону №2464 платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, а днем сплати єдиного внеску вважається, у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 15.06.2018 відповідачем винесено рішення № про застосування до Новоселицького районного центру зайнятості штрафних санкцій та нарахування пені на суму 15802,86 грн., в тому числі пеня в сумі 1119,57 грн. за несплату /неперерахування/ або несвоєчасну сплату /несвоєчасне перерахування/ єдиного внеску за період з 21.09.2016 по 30.05.2017. (а.с.18)

Позивачем направлена до ДФС України заява про визнання протиправним та скасування податкового рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску за № 1128/2407.002-17. (а.с.14-17)

26.07.2018 ДФС України винесено рішення №13221/5/99-99-11-02-02-25 про результати розгляду скарги, відповідно до якого рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 15.06.2018 № ГУ ДФС у Чернівецькій області залишено без змін, а скарга Новоселицького районного центру зайнятості - без задоволення. (а.с.11-13)

Судом також дослідженні:

- платіжні доручення згідно яких позивачем сплачувався єдиний соціальний внесок, зокрема: № 571 від 15.09.2016 (ЄСВ за вересень 2016 року), № 572 від 16.09.2016 року (ЄСВ за вересень 2016 року), № 615 від 05.10.2016 року (ЄСВ за вересень 2016 року), № 640 від 13.10.2016 року (ЄСВ за жовтень 2016 року), № 693 від 03.11.2016 року (ЄСВ за вересень 2016р. ), № 715 від 16.11.2016 року (ЄСВ за листопад 2016 року), № 742 від 02.12.2016 року (ЄСВ за листопад 2016 року), № 758 від 15.12.2016 (ЄСВ за грудень 2016 року), № 800 від 28.12.2016 (ЄСВ за грудень 2016 року), № 15 від 16.01.2017(ЄСВ за грудень 2016р., січень 2017 року), № 33 від 02.02.2017 (ЄСВ за січень 2017 року), № 69 від 16.10.2017(ЄСВ за лютий 2017 року), № 86 від 02.03.2017 (ЄСВ за лютий 2017 року), № 96 від 07.03.2017 (ЄСВ за березень 2017 року), № 116 від 15.03.2017 (ЄСВ за березень 2017 року), № 176 від 13.04.2017 (ЄСВ за квітень 2017 року), № 194 від 27.04.2017 (ЄСВ за квітень 2017 року), № 232 від 15.05.2017 (ЄСВ за травень 2017 року), № 242 від 25.05.2017 (ЄСВ за травень 2017 року), № 257 від 31.05.2017 (ЄСВ за травень 2017 року )

- інтегрована картка платника податків з єдиного соціального внеску;

- звітність про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з серпня 2016 року по травень 2017 року;

- платіжне доручення № 456 від 26.07.2016 (оплата ЄСВ за серпень 2016 року), платіжне доручення № 484 від 08.08.2016 (оплата ЄСВ за серпень 2016 року), платіжне доручення № 502 від 17.08.2016 (оплата ЄСВ за серпень 2016 року), - платіжне доручення № 520 від 22.08.2016 (оплата ЄСВ за серпень 2016р.), платіжне доручення № 529 від 29.08.2016 (оплата ЄСВ за серпень 2016 року) (а.с.155-159)

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VІ (далі - Закон № 2464-VІ).

Згідно пункту 2 частини 1 статті 1 Закону № 2464-VІ єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною 1 статті 4 Закону 2464-VI визначено, що платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Приписами пункту 1 частини 2 статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Частиною 5 статті 9 Закону № 2464-VI визначено, що сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування.

Відповідно до абз. 1 ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VI платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Згідно з пунктом 1 частини 10 статті 9 Закону № 2464-VI днем сплати єдиного внеску вважається: у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Згідно частини 12 статті 9 Закону № 2464-VІ передбачено, єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум. (абз. 2 ч.11. ст. 25 Закону № 2464-VІ)

Частиною 10 статті 25 Закону № 2464-VІ встановлено, що на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно. (ч.13. ст. 25 Закону № 2464-VІ)

Положеннями частинами 2 статті 9 Закону № 2464-VІ визначено, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Процедура нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів, встановлена Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена Міністерством фінансів України від 20.04.2015 № 449. (далі - Інструкція №449)

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 розділу VII Інструкції № 449 (окрім іншого) передбачено, що згідно з частиною одинадцятою статті 25 Закону до платників, визначених підпунктами 1-4 та 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, органи доходів і зборів застосовують штрафні санкції в таких розмірах - за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції. Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

Також, слід зазначити, що при застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за зазначені періоди.

Як встановлено судом першої інстанції на підставі даних інформаційної системи "Податковий блок", зокрема відповідно інтегрованої картки платника, посадовими особами відповідача здійснено розрахунок штрафної санкції та нарахованої пені по єдиному соціальному внеску, в зв`язку із порушенням позивачем термінів сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 21.09.2016 року по 30.08.2017 рік, що також підтверджується матеріалами справи, зокрема звітністю по нарахуванню єдиного внеску в зазначений період.

За порушення термінів сплати вказаних платежів відповідачем винесено оскаржуване рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на суму 15 802,86 грн. (у тому числі: 14 683,29 грн. - штрафна санкція та 1119,57 грн. - пеня).

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем всупереч статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" з порушенням законодавчо встановленого строку сплачено єдиний внесок за серпень - грудень 2016 року, та січень-квітень 2017 року.

Згідно частини 6 статті 25 Закону № 2464 за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Отже, за рахунок сплачених сум єдиного внеску погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

При цьому судом першої інстанції правомірно звернуто увагу і на те, що предметом даного позову є рішення про застосування штрафної санкції, а не вимога про сплату боргу.

Положеннями наведених вище норм визначено, що пеня нараховується одночасно на суму недоїмки з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. Так, недоїмка згідно інтегрованої картки платника виникла 21.09.2016 року, а акт звірки № 3-07 на який посилається позивач, складений за період з 21.01.2015 року по 16.09.2016 року. Отже, період вказаний у акті-звірки не входить до періоду у якому виявлено порушення, про що свідчить розрахунок та оскаржуване рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені.

Відповідно до інтегрованої картки позивача по ЄСВ за 2016 рік, 20.09.2016 позивачем нараховано самостійно внеску у сумі 12627,26 грн. При цьому, станом на 16.09.2016 у позивача була переплата у сумі 3274, 87 грн. (а.с.72). Вказану суму нарахування було погашено в частині 3274, 87 грн. наявною переплатою, яка обліковувалась станом на 16.09.2016. Отже, на підставі зазначеного у платника станом на 20.09.2016 обліковувалась недоїмка у сумі 9352,9 грн. (12627,26 - 3274,87 = 9352,39).

06.10.2016 позивачем частково було погашено недоїмку у сумі 8134,96 грн., відповідно заборгованість станом на 06.10.2016 склала 1217 63 грн. (9352,39 - 8134,96 =1217,43).

Чергова сплата внеску зарахована 17.10.2016 в сумі 3994,21 грн, частина якої в сумі 1217.43 грн. погасила залишок недоїмки по звіту про нарахування єдиного внеску від 16.09.2016 № .

Отже, позивачем станом на 20.09 2016 не було погашено повністю суму нарахованих зобовязань по єдиному внеску (звіт про нарахування нарахування єдиного внеску від 16.09.2016 № ), у зв`язку з чим виникла недоїмка (переплата) та спростовує доводи апеляційної скарги, що відповідно до звітів про суми нарахованої заробітної плати та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та електронних квитанцій про прийняття звітів за вказаний період відсутня заборгованість у позивача по сплаті ЄСВ.

Доводи апеляційної скарги, що згідно Постанови Національного банку України від 21.01.2004 №22, якою затверджено "Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті" документальним підтвердженням про сплату податковим агентом утриманого податку на доходи фізичних осіб із суми заробітної плати є примірник платіжного доручення (документа на переказ) про його перерахування, у якому в реквізиті "Призначення платежу" платник зазначив період, за який заробітна плата нарахована, а банк платника заповнив реквізит "Дата виконання" колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки згідно абз. 4 п. 3.9 цієї ж Інструкції банк не перевіряє правильність нарахування та своєчасність сплати податковим агентом податку до бюджету.

Отже, доводи скаржника, наведені в апеляційній скарзі не спростовують правомірність оскаржуваного рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені по єдиному внеску, з урахуванням того, що платежі, які проводились останнім зараховувались в порядку черговості виникнення боргу, і сам по собі факт наявності призначення платежу в платіжних дорученнях не може свідчити про відсутність боргу.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Чернівецького обласного центру зайнятості залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 02 квітня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 31 липня 2019 року.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Залімський І. Г. Сушко О.О.