Справа № 300/1367/19
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2019-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" липня 2019 р. справа № 300/1367/19

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Суддя Остап`юк С.В.,

за участю секретаря Котик Д.М.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Бондара О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

24.06.2019 ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області (далі - відповідач) про визнання неправомірними дій щодо відмови в списанні безнадійного податкового боргу в розмірі 517 810 гривень та зобов`язання списати податковий борг як безнадійний за платежами: податок на доходи фізичних осіб в розмірі 19 346, 24 гривень, податок на додану вартість в розмірі 35 028, 82 гривень, штрафні санкції за порушення законодавства про патентування в розмірі 463 435 гривень.

01.07.2019 ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження за вказаним позовом, а справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що контролюючий орган повторно відмовив у списанні безнадійного податковий боргу в розмірі 517 810 гривень. Вважає такі дії не правомірними, а належних та ефективним способом захисту спірних правовідносин є рішення суду про зобов`язання списати податковий борг як безнадійний за платежами: податок на доходи фізичних осіб в розмірі 19 346, 24 гривень, податок на додану вартість в розмірі 35 028, 82 гривень, штрафні санкції за порушення законодавства про патентування в розмірі 463 435 гривень.

Представник відповідача суду направив відзив на позовну заяву, в якому позовних вимог не визнав, просив в задоволенні позову відмовити на тій підставі, що Надвірнянським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області виконавчі листи № 2а-6584/08/0970 від 15.10.2009 та № 2а-160/10/0970 від 08.04.2010 не повернені стягувачу, виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_2 заборгованості триває, а тому податковий борг по податку з доходів фізичних осіб, податку на додану вартість та штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування не підлягає списанню та не може бути визнаний як безнадійний в силу пункту 102.4 статті 102 Податкового кодексу України.

Позивач направив відповідь на відзив, з викладом пояснень щодо наведених відповідачем заперечень проти позову, в якій пояснив, що стаття 101 Податкового кодексу України не встановлює вимог про те, що для списання безнадійного податкового боргу необхідною умовою є закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого документу. Однією з підстав списання безнадійного податкового боргу є закінчення 1 095 днів для стягнення податкового боргу донарахованого контролюючим органом.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з мотивів, викладених у позовній заяві та відповідь на відзив.

Представник відповідача в судовому засіданні не визнав заявлених позовних вимог, з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву. Просив в задоволенні позову відмовити.

Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази і письмові пояснення, викладених у заявах по суті справи, встановив наступне.

ОСОБА_2 звернувся із заявою до Надвірнянського управління Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області про списання безнадійного податкового боргу по податку на доходи фізичних осіб в розмірі 19 346, 24 гривень, податку на додану вартість в розмірі 35 028, 82 гривень та штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування в розмірі 463, 435 гривень.

Надвірнянським управлінням Головного управління ДФС в Івано-Франківській області листом за № 2959/10/09-19-53-03 від 15.03.2018 повідомлено ОСОБА_2 , що безнадійного податкового боргу за ним не обліковується. При цьому відповідно до виконавчих листів, виданих Івано-Франківським окружним адміністративним судом № 2а-6584/08/0970 від 15.10.2009 та № 2а-160/10/0970 від 08.04.2010 Надвірнянським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області здійснюється стягнення заборгованості в розмірі 463 435 гривень та 44 371, 62 гривень. Вказано, якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого боргу.

Не погоджуючись з такими висновками позивач в серпні 2018 звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду за № 0940/1371/18 від 22.10.2018, залишеного без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду за №857/4147/18 від 06.02.2019, визнано неправомірними дії Головного управління ДФС в Івано-Франківській області щодо відмови в списанні ОСОБА_2 безнадійного податкового боргу в розмірах 19 346, 24 гривень, 35 028, 82 гривень, 463 435 гривень. Зобов`язано Головне управління ДФС в Івано-Франківській області повторно розглянути питання щодо визнання податкового боргу ОСОБА_2 в розмірах 19 346, 24 гривень, 35 028, 82 гривень, 463 435 гривень безнадійним та його списання.

На виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду за № 0940/1371/18 від 22.10.2018 позивач повторно звернувся до відповідача про списання безнадійного податкового боргу. Однак, листом від 15.04.2019 за № 562/10/09-19-53-17, позивачу повторно відмовлено позивачу у списанні безнадійного податкового боргу, з тих підстав, що безнадійний борг на даний час не обліковується.

Не погоджуючись з такими висновками позивач повторно до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з даним адміністративним позовом.

У правовідносинах ще мали місце до 01 січня 2011 року порядок визнання та списання безнадійного податкового боргу регулювався Законом України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», підпунктом 15.2.1 пункту 15.2 статті 15 якого визначено, що у разі коли податкове зобов`язання було нараховане податковим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 15.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні податкового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів від дня узгодження податкового зобов`язання.

Відповідно до підпункту 18.2.1 статті 18 Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державним цільовими фондами» (в редакції чинній на час виникнення боргу), підлягає списанню безнадійний податковий борг, у тому числі пеня, нарахована на такий податковий борг, а також штрафні санкції. Під терміном безнадійний слід розуміти податковий борг юридичних та фізичних осіб, стосовно якого минув строк позовної давності, встановлений цим Законом.

Згідно з пунктом 101.1 статті 101 Податкового кодексу України яка регулює спірні правовідносини з 01.01.2011, списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Відповідно до підпункту 101.2.3 пункту 101.2. статті 101 Податкового кодексу України під терміном «безнадійний» розуміється податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом.

Згідно з пунктом 102.1. статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до пункту 102.4. статті 102 Податкового кодексу України у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Згідно з підпунктом 3 пункту 2.1 Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів від 10 жовтня 2013 року № 577 (далі - Порядок) під терміном «безнадійний податковий борг» слід розуміти податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 глави 9 розділу II Податкового кодексу України.

Як встановив суд, за позивачем обліковується податковий борг в загальному розмірі 517 810 гривень, в тому числі: штрафні санкції за порушення законодавства про патентування в розмірі 463 435 гривень згідно рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 05.11.2008; податку на додану вартість в розмірі 35 028, 82 гривень згідно донарахованих сум по актах перевірки по податкових повідомленнях-рішеннях від 17.12.2008 № в розмірі 27 050, 87 гривень, від 23.02.2009 № в розмірі 5, 30 гривень, від 27.04.2010 № в розмірі 0, 22 гривень, від 22.11.2010 № в розмірі 167, 59 гривень, самостійно задекларованих грошових зобов`язаннях згідно декларації від 20.01.2009 №38425 в розмірі 53 гривні та нарахованої пені на борг минулих років відповідно до підпункту 129.1.1 статті 129 Податкового кодексу України в розмірі 7 751, 84 гривень; податку на доходи фізичних осіб в розмірі 19 346, 24 гривень згідно донарахованого основного платежу за актом перевірки по податковому повідомленню-рішенню від 17.12.2008 № в розмірі 12 820, 81 гривень, нарахованих авансових платежів по розрахунку від 27.02.2009 терміном сплати 21.02.2011 № в сумі 1 939, 96 гривень, нарахованої пені на борг минулих років відповідного підпункту 129.1.1 статті 129 Податкового кодексу України в розмірі 4 415, 47 гривень та зі сплати штрафних санкцій по податку на доходи фізичних осіб в розмірі 170 гривень згідно податкової декларації № від 10.02.2014.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.09.2009 в справі № 2а-6584/08/0970 задоволено позов Державної податкової інспекції в Надвірнянському районі та стягнуто з позивача 1 463 435 гривень заборгованості, нарахованої згідно рішення про застосування штрафних санкцій № від 09.07.2008.

На виконання вказаного судового рішення, Івано-Франківським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист за № 2а-6584/08/0970 від 15.10.2009.

Згідно постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.02.2010, в справі № 2а-160/10/0970, з позивача стягнуто податкову заборгованість, яка виникла у зв`язку з несплатою податку на додану вартість, податку на доходи фізичних осіб та пені в сумі 44 370, 51 гривень.

Суд зазначає, що заборгованість по податку на додану вартість в розмірі 27 050,87 гривень, яку позивач, крім іншого просить визнати як безнадійний борг та списати, включена в суму заборгованості 44 370, 51 гривень, яку стягнуто судовим рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.02.2010 в справі № 2а-160/10/0970 з позивача, за яким 08.04.2010 видано виконавчий лист за № 2а-160/10/0970.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-ХІV (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, як виконавчі листи, що видаються судом.

Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-ХІV (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

05 жовтня 2016 року набув чинності Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VIII в редакції від 02.06.2016, згідно з яким примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини сьомої Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1404 виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Статтею 1 Закону № 1404 передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» №1404 виконавчий документ повертається стягувачу якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Суд встановив наявність постанов Надвірнянського районного ВДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області за ВП № 33017391, ВП № 33017908 від 29.11.2012 та за ВП № 43535707, ВП № 43535635 від 11.09.2015 про повернення стягувачеві виконавчих документів - виконавчих листів №2а-6584/08/0970 від 15.10.2009 та №2а-160/10/0970 від 08.04.2010.

Старшим державним виконавцем Надвірнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області 25.05.2017 прийнято постанови про передачу (ВП № 49034753, ВП № 49034710) виконавчих листів № 2а-6584/08/0970 від 15.10.2009 та № 2а-160/10/0970 від 08.04.2010 до Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області.

Крім того, встановлено, що згідно відомостей Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень виконавчі провадження з примусового виконання виконавчих листів № 2а-6584/08/0970 від 15.10.2009 та 2а-160/10/0970 від 08.04.2010 станом на 09.10.2018 завершені.

Пунктом 2.1.3 пункту 2.1 розділу 2 Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженим наказом Міністерства доходів і зборів України від 10 жовтня 2013 року № 577 визначено, що під терміном «безнадійний податковий борг» слід розуміти, зокрема, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 глави 9 розділу II Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 3.1 розділу 3 вказаного Порядку визначення сум безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню органами доходів і зборів, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів (далі - ІС) станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.

Згідно з пунктом 3.2 розділу 3 Порядку днем виникнення безнадійного податкового боргу вважається: у випадку, визначеному в підпункті 3 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, - дата прийняття рішення керівника органу доходів і зборів.

Відповідно до пунктів 4.1 - 4.5 розділу 4 Порядку у випадках, передбачених підпунктом 4 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, платник податків звертається до органу доходів і зборів за місцем обліку безнадійного податкового боргу та/або за місцем обліку такого платника з письмовою заявою, в якій зазначаються суми податків та зборів, що підлягають списанню.

До заяви обов`язково додаються документи, зазначені в підпункті 4 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, які підтверджують, що податковий борг вважається безнадійним.

За результатами розгляду документів, наданих платником податків, керівник (його заступник) органу доходів і зборів за наявності підстав приймає рішення про списання безнадійного податкового боргу, яке оформляється на бланку за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Рішення про списання безнадійного податкового боргу складається у двох примірниках: перший - для платника податків, другий - для органу доходів і зборів.

В інших випадках, передбачених підпунктами 1, 2, 3, 5 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, орган доходів і зборів здійснює процедури щодо проведення списання безнадійного податкового боргу відповідно до вимог пункту 4.2 цього розділу.

Структурний підрозділ органу доходів і зборів, до функцій якого належить списання безнадійного податкового боргу, здійснює таке списання щокварталу протягом двадцяти календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку, передбаченого для подання податкової декларації розрахунку) за звітний (податковий) квартал.

Рішення про списання безнадійного податкового боргу вноситься до інформаційних систем органів доходів і зборів не пізніше наступного робочого дня після підписання такого рішення.

Таким чином, списання податковим органом безнадійного податкового боргу, яким є податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності у 1 095 днів та 2 555 днів у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 Податкового кодексу України, мало здійснюватися органами державної податкової служби самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи, за станом на день виникнення безнадійного податкового боргу, або за даними довідки відповідного контролюючого органу про наявність безнадійного податкового боргу на день виникнення безнадійного податкового боргу.

При цьому, звернення платника податків про списання безнадійного податкового боргу є обов`язковим лише у випадку, якщо такий податковий борг виник внаслідок непереборної сили (форс-мажорних обставин) (пункт 4.1 Порядку). В усіх інших випадках розгляд питання про списання безнадійного податкового боргу ініціюється органами державної податкової служби щоквартально та проводиться автоматично, без участі платника податків.

Як наслідок, враховуючи аналіз наведених правових норм, у податкового органу існувало право на стягнення, в тому числі і зарахування поточних платежів у рахунок погашення податкового боргу, протягом 1 095 днів з наступного дня після настання певної події - неподання податкової декларації, звіту, та/або спливу граничного строку сплати грошових зобов`язань, а також після фактичного подання декларації, але не пізніше наступних 1095 днів з дня виникнення податкового боргу. За спливом даного строку податковий орган мав визнати не стягнений та не погашений податковий борг безнадійним і прийняти рішення про його списання.

Верховний Суд у поставі від 06.02.2018 за №807/2097/16 №К/9901/99/17 зазначив, що в разі спливу 1095 денного строку з дня виникнення податкового боргу, такий борг визнається безнадійним та підлягає списанню, у тому числі пеня та штрафні санкції, а відтак з того часу в контролюючого органу відсутнє право вживати будь-які заходи щодо стягнення такої суми боргу.

Щодо посилання відповідача, про те, що строки стягнення платежу, який стягується за рішенням суду встановлюються до повного погашення такого платежу або визнання боргу безнадійним, суд зазначає, що податкове законодавство не містить заборони списання податкового боргу, який був стягнутий з платника на підставі рішення суду, а навпаки - згідно пункту 102.4 статті 102 Податкового кодексу України списання податкового боргу як безнадійного, який водночас було стягнуто на підставі рішення суду, є фактом, який визначає момент припинення зобов`язань платника з виконання такого судового рішення.

У рішенні від 03.04.2008 по справі «Корецький та інші проти України» Європейський суд з прав людини визначив, що закон має бути сформульований з достатньою чіткістю. Щоб положення національного закону відповідали цим вимогам, він має гарантувати засіб юридичного захисту від свавільного втручання органів державної влади у права особи. Закон має достатньо чітко визначати межі дискреції суб`єкта влади та порядок її реалізації.

Враховуючи вищевикладене та ту обставину, що у даному випадку з дня виникнення податкового боргу позивача пройшло значно більше 2 190 днів (2 555 днів щодо проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 Податкового кодексу України), суд вважає, що неправомірними дії Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області щодо відмови в списанні ОСОБА_2 безнадійного податкового боргу в розмірі 517 810 гривень, оскільки не доведені вчинення дій відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» щодо стягнення оспорюваних сум із позивача.

Частиною 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду за № 0940/1371/18 від 22.10.2018, яке набрало законної сили, визнано неправомірними дії Головного управління ДФС в Івано-Франківській області щодо відмови в списанні ОСОБА_2 безнадійного податкового боргу в розмірах 19 346, 24 гривень, 35 028, 82 гривень, 463 435 гривень та зобов`язано Головне управління ДФС в Івано-Франківській області повторно розглянути питання щодо визнання податкового боргу ОСОБА_2 в розмірах 19 346, 24 гривень, 35 028, 82 гривень, 463 435 гривень безнадійним та його списання.

Відповідач за наслідками виконання вказаного рішення суду відмовив позивачу у визнанні податкового боргу ОСОБА_2 в розмірах 19 346, 24 гривень, 35 028, 82 гривень, 463 435 гривень безнадійним та його списанні, з тих же мотивів та підстав, тому суд, для належного судового захисту прав позивача, вважає необхідним зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області списати податковий борг ОСОБА_2 як безнадійний за платежами: податок на доходи фізичних осіб в розмірі 19 346, 24 гривень, податок на додану вартість в розмірі 35 028, 82 гривень, штрафні санкції за порушення законодавства про патентування в розмірі 463 435 гривень.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивач, квитанцією за № ПН975639 від 19.06.2019 підтвердив сплату судового збору в розмірі 7 483, 31 гривень, за подання даного адміністративного позову, суд робить висновок про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір в розмірі 7 483, 31 гривень.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дії Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області (індекс 76018, вулиця Незалежності, будинок 20, місто Івано-Франківськ, ) щодо відмови в списанні ОСОБА_2 (індекс АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) безнадійного податкового боргу в розмірі 517 810 гривень.

Зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області (індекс 76018, вулиця Незалежності, будинок 20, місто Івано-Франківськ, ) списати податковий борг ОСОБА_2 (індекс АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) як безнадійний за платежами: податок на доходи фізичних осіб в розмірі 19 346, 24 гривень, податок на додану вартість в розмірі 35 028, 82 гривень, штрафні санкції за порушення законодавства про патентування в розмірі 463 435 гривень.

Стягнути на користь ОСОБА_2 (індекс АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області (індекс 76018, вулиця Незалежності, будинок 20, місто Івано-Франківськ, ) сплачений судовий збір в розмірі 7 483 (сім тисяч чотириста вісімдесят три) гривні 31 копійка.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Остап`юк С.В.

Рішення складене в повному обсязі 30 липня 2019 р.