Справа № 479/699/19
Суддя: Репушевська О. В.
Дата ухвалення: 2019-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ 479/699/19
№2-а/479/12/19
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

23 липня 2019 року смтКриве Озеро

Кривоозерський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого-судді Репушевської О.В.

за участі: секретаря судового засідання Добровольської І.М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, в смтКриве Озеро адміністративну справу №479/699/19 за позовом ОСОБА_1 до інспектора Кривоозерського відділення поліції Врадіївського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області Гончарука Івана Ігоровича, третя особа: Кривоозерське відділення поліції Врадіївського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАВ №1166493 від 21 травня 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП та закриття справи про адміністративне правопорушення,

у ч а с н и к и с п р а в и:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 ;

третя особа Кривоозерське ВП Врадіївського ВП

ГУНП в Миколаївській області.

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора Кривоозерського відділення поліції Врадіївського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області Гончарука І.І., третя особа: Кривоозерське відділення поліції Врадіївського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАВ №1166493 від 21 травня 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП та закриття справи про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 21 травня 2019 року відповідачем було винесено оскаржену постанову, в якій зазначено: що 21 травня 2019 року об 11 год. 15 хв. в смтКриве Озеро Кривоозерського району Миколаївської області по вулиці Кобзаря водій керував автомобілем марки ВАЗ, моделі 210994-20, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому не працювали задні габаритні ліхтарі, чим порушив п.31.4.3 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП, застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Однак, як зазначає позивач, вказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, так як під час розгляду інспектором поліції справи про адміністративне правопорушення, він заперечував факт вчинення інкримінованого йому правопорушення, що відповідачем було проігноровано та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином, своїм правом на подання відзиву та заперечень проти позову не скористався.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача в суд не з`явився, надіслав письмові пояснення

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно положень ч.2 ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно постанови серії ЕАВ №1166493, винесеної 21 травня 2019 року інспектором Кривоозерського відділення поліції Врадіївського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області Гончаруком І.І., 21 травня 2019 року об 11 год. 16 хв. в смтКриве Озеро Кривоозерського району Миколаївської області по вулиці Кобзаря водій керував автомобілем марки ВАЗ, моделі 210994-20, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому не працювали задні габаритні ліхтарі, чим порушив п.31.4.3 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП, застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. (а.с.11).

Частина перша статті 121 КУпАП, зокрема, встановлює відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів та передбачає накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян

Відповідно до положень п.1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР.

Так, відповідно до п.31.4.3 ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: зовнішні світлові прилади:. Вказаний пункт Правил дорожнього руху містить п`ять підпунктів, проте жоден з них не містить заборони керування транспортним засобом, типу - В, на якому не працюють задні габаритні ліхтарі, в денну пору доби.

Як роз`яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року, з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач в судове засідання не з`явився, пояснень чи будь-яких доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення суду не надав.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Суд вважає за необхідне зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом (посадовою особою), на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором відділення поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Так, відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Положеннями ст.ст. 251, 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно приписів ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною першою ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Бочаров проти України (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі Алене де Рібермон проти Франції Європейський суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Таким чином, суд вважає, що фактичні обставини справи про адміністративне правопорушення не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості повинні тлумачитися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам закону, що має суттєве значення для вирішення справи по суті, та унеможливлює винесення постанови про визнання правопорушника винним.

Отже, постанова серії ЕАВ №1166493 від 21 травня 2019 року по справі про адміністративне правопорушення винесена без достатніх доказів наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та без встановлення всіх обставин справи, що виключає її законність. Відповідач - працівник органу Національної поліції, при вирішенні питання про наявність чи відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення, не вжив заходів для забезпечення всебічного повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, розглянув справу про адміністративне правопорушення всупереч положенням Кодексу України про адміністративні правопорушення, не врахував достатність та допустимість доказів, наявність вини позивача, без достатніх підстав виніс незаконну постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Положеннями п.3 ч.1 ст.293 КУпАП передбачено, що розглядаючи скаргу на постанову про адміністративне правопорушення, перевіряючи законність та обґрунтованість винесеної постанови, суд може прийняти рішення про скасування постанови і закриття справи, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Ці положення Кодексу України про адміністративні правопорушення повністю узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30 травня 2018 року по справі №337/3389/16-а.

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову та скасування постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 8, 14, 22, 72-79, 211, 220, 241-246, 250, 271, 286 КАС України, ст.ст. 122, 247, 251, 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора Кривоозерського відділення поліції Врадіївського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області Гончарука Івана Ігоровича, третя особа: Кривоозерське відділення поліції Врадіївського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАВ №1166493 від 21 травня 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП та закриття справи про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову серії ЕАВ №1166493 від 21 травня 2019 року про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП відносно ОСОБА_1 - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, закрити.

Судові витрати у справі компенсуються за рахунок коштів з Державного бюджету України.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Кривоозерський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене та підписане 31 липня 2019 року.

СУДДЯ: