Справа № 607/1806/17
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2019 року № 857/Н-11/19
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Качмара В.Я.,

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,

при секретарі судового засідання Пильо І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2017 року у справі за апеляційною скаргою Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 серпня 2017 року у справі №606/1806/17 за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов`язанням вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (далі ОУПФ, ПФУ відповідно) в якому просила: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку їй пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (далі Закон №1789-ХІІ), в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру» (далі Закон №2663-ІІІ), що діяли на момент призначення пенсії, у розмірі 90% від середньомісячного заробітку, зазначеного в довідці прокуратури Тернопільської області від 17.11.2016 №157 (далі Довідка); зобов`язати відповідача з 01.01.2016 здійснити перерахунок пенсії та виплатити раніше призначену їй пенсію за вислугу років з місячного (чинного) заробітку зазначеного у Довідці в розмірі 90% від суми заробітної плати, без обмежень граничного розміру пенсії.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31.08.2017 року позов задоволено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2017 року (далі Постанова суду) рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове, яким у задоволенні позову відмовлено.

10.06.2019 (здано на пошту) позивач звернулася до Восьмого апеляційного адміністративного суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами Постанови суду (далі Заява). В обґрунтування поданої Заяви посилається на те, що постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року у справі №826/8546/18 (далі Постанова ВС) було залишено без змін рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 7 листопада 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2019 року щодо визнання протиправною бездіяльності Кабінету Міністрів України (далі КМУ) в частині неприйняття порядку та умов перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, як це передбачено частиною двадцятою статті 86 Закону України «Про прокуратуру» (далі Закон №1697-VІІ) та зобов`язано КМУ протягом 30 днів з дня набрання рішенням законної сили вжити заходів та прийняти постанову, якою затвердити умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури. У пункті 54 вказаної Постанови ВС, цей суд звертає увагу, що КМУ протягом тривалого часу ухиляється від прийняття рішення про встановлення порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури, необхідність прийняття яких законодавством покладено саме на відповідача, що у свою чергу, призвело до неможливості пенсійними органами провести перерахунок пенсій працівникам прокуратури та численних звернень пенсіонерів до суду щодо оскарження таких дій територіальних управлінь ПФУ. Таким чином, ОСОБА_1 вважає, що факт визнання Верховним Судом бездіяльності КМУ саме протиправною є істотною нововиявленою обставиною.

Відповідач в судове засідання не надіслав свого представника, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому суд апеляційної інстанції у відповідності до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності належно повідомлених учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість Постанови суду в межах доводів та вимог Заяви, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що Заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи апеляційну скаргу ОУПФ та відмовляючи у задоволені позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що з 15.07.2015 чинним законодавством України не визначено суб`єктивного права, і не передбачено підстав, порядку реалізації, обов`язку органів ПФУ щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону №1789-ХІІ.

З матеріалів справи та Постанови суду видно, що ОСОБА_1 з 16.12.2010 призначено пенсію за вислугу років відповідно до чинної на той час статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, у редакції Закону №2663-ІІ, у розмірі 76% суми середньомісячного заробітку.

23.12.2016 позивач звернулася до відповідача із заявою про здійснення перерахунку пенсії, виходячи з того, що після призначення їй пенсії, що мало місце 16.12.2010, вона продовжувала працювати на прокурорських посадах і лише 02.12.2015 звільнена з органів прокуратури на підставі наказу прокурора Тернопільської області №1115-К у зв`язку із скороченням чисельності працівників. На день звільнення ОСОБА_1 стаж її роботи на прокурорських посадах склав більше як 21 рік, а загальний стаж роботи понад 38 років.

Згідно з рішеннями Тернопільського міськрайонного суду від 6 червня і 10 листопада 2016 року за позовом ОСОБА_1 (справа №607/5195/16-а), відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача на підставі статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, в редакції Закону №2663-ІІІ, що діяла на час призначення пенсії, у розмірі 76% суми середньомісячного заробітку у зв`язку із збільшенням посадових окладів працівників прокуратури.

Однак, позивач вважає, що при перерахунку їй пенсії має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент її призначення, тобто в розмірі 90% від середньомісячного заробітку. З вказаних підстав позивач просила відповідача провести перерахунок призначеної їй пенсії у розмірі 90% середньомісячного заробітку.

Відповідно до змісту Довідки ОСОБА_1 працювала в прокуратурі Тернопільської області на посаді прокурора відділу прокуратури області. Її заробітна плата станом на 02.12.2015 складається: основний оклад 1996 грн, класний чин 130 грн, вислуга років 637,80 грн, інші виплати 6820,21 грн, всього 9584,01 грн.

Листом від 05.01.2017 ОУПФ відмовило позивачу у перерахунку раніше призначеної пенсії у розмірі 90% середньомісячного заробітку, зазначеного в Довідці. Свою відмову мотивувало тим, що відповідно до пункту 5 «Прикінцевих положень» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015, у разі неприйняття до 01.06.2015 щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до законів України, зокрема, «Про прокуратуру».

Вважаючи таку позицію протиправною позивач звернулась до суду із цим позовом.

Частиною першою статті 361 КАС встановлено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до частини другої статті 361 КАС підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Виходячи із наведених норм, можна дійти висновку, що нововиявленими обставинами визнаються юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Отже, необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх наявність на момент вирішення справи, по-друге, те, що ці обставини не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одному учаснику судового процесу, є істотними для розгляду справи, тобто належать до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Обставини, які вважаються нововиявленими, повинні одночасно відповідати цим вимогам.

Аналогічні правові висновки висловлено Верховним Судом у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №1510/2-1411/11.

За змістом частин першої та другої статті 368 КАС заява про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами розглядається у судовому засіданні протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами.

Справа розглядається за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд.

Згідно з частиною першою статті 369 КАС у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу. У разі задоволення заяви про перегляд судового рішення з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 2 частини п`ятої статті 361 цього Кодексу, та скасування судового рішення, що переглядається, суд: 1) ухвалює рішення - якщо переглядалося рішення суду; 2) приймає постанову - якщо переглядалася постанова; 3) постановляє ухвалу - якщо переглядалася ухвала.

Звертаючись до суду із Заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, такими заявник вважає обставини що встановлені у Постанові ВС.

Даючи оцінку доводам наведеним у Заяві апеляційний суд не вбачає підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Так, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 7 листопада 2018 року у справі №826/8546/18 визнано протиправною бездіяльність КМУ в частині неприйняття порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури, як це передбачено частиною двадцятою статті 86 Закону №1697-VІІ. Зобов`язано КМУ протягом 30 днів з дня набрання рішенням законної сили вжити заходів та прийняти рішення про встановлення порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2019 року апеляційну скаргу КМУ залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 7 листопада 2018 року без змін.

Постановою ВС вищенаведені судові рішення залишено без змін.

При цьому, у пункті 54 вказаної Постанови ВС вказано, що КМУ протягом тривалого часу ухиляється від прийняття рішення про встановлення порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури, необхідність прийняття яких Законом №1697-VІІ покладено саме на відповідача, що у свою чергу, призвело до неможливості пенсійними органами провести перерахунок пенсій працівникам прокуратури та численних звернень пенсіонерів до суду щодо оскарження таких дій територіальних управлінь ПФУ.

Водночас, як уже згадувалось, суд апеляційної інстанції відмовляючи у задоволенні позову вказав, що на час звернення позивача за перерахунком пенсії КМУ нормативно-правовий акт, яким визначено умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, прийнято не було.

Поряд з цим, ПФУ, як орган державної влади, в силу вимог частини другої статті 19 Конституції України зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак, відсутність визначених КМУ умов та порядку перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій, призвела до того, що ПФУ не має правових підстав та законного способу дій для реалізації своїх повноважень, що виключає можливість перерахунку зазначених пенсій.

Бездіяльність КМУ, який протягом тривалого часу не визначає умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, як це передбачено у частині двадцятій статті 86 Закону №1697-VII, не може вважатися доказом протиправності дій ПФУ і покладати на нього обов`язки, не передбачені законодавством.

При цьому, ні на час прийняття Постанови суду, ні на час розгляду Заяви ОСОБА_1 не надано доказів встановлення КМУ порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури, на підставі якого в ОУПФ виник би обов`язок щодо проведення відповідного перерахунку пенсії позивачу.

Разом з тим, згідно з практикою Європейського Суду з прав людини право на справедливий судовий розгляд, гарантоване статтею 6 § 1 Конвенції про захист прав та основоположних свобод (далі Ковенція). Одним з основних аспектів верховенства права є принцип юридичної певності, який, серед іншого, вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів.

Новий розгляд справи, провадження у якій було закінчено остаточним рішенням, у зв`язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження, сам по собі не суперечить принципові юридичної визначеності в тій мірі, в якій він використовується для виправлення помилок правосуддя. Однак, Суд повинен визначити, чи була така процедура застосована у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції.

Правова певність передбачає дотримання принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. Цей принцип полягає в тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи (рішення у справі «Правєдная проти Росії», №. 69529/01; у справі «Рябих проти Росії», № 52854/99, п.52; у справі «Брумареску проти Румунії», № 28342/95, п. 61).

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вказані заявником обставини, не змінюють правового регулювання спірних відносин, не доводять факту допущення судом помилки при розгляді спору та не спростовують висновків апеляційного суду зазначених у Постанові суду.

З огляду на викладене, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є необґрунтованою, наведені в ній обставини не є нововиявленими в розумінні положень частини другої статті 361 КАС, а тому, підстави для скасування Постанови суду відсутні.

Згідно з частиною четвертою статті 368 КАС за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд, зокрема, може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Відтак, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні Заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами Постанови суду.

Керуючись статтями 325, 328, 329, 361, 368, 369 КАС, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2017 року відмовити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2017 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. Я. Качмар
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула

Повне судове рішення складено 1 серпня 2019 року.