Справа № 540/1197/19
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2019-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/1197/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Ковбій О.В.,

при секретарі: Васильєвій В.В.,

за участі:

представника відповідача - Козлова А.О.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про скасування податкових повідомлень-рішень від 12.03.2019 р. № , № , № ,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з вказаним позовом, у якому просить:

- скасувати податкове повідомлення-рішення № від 12.03.2019 року, яким позивачу визначено суму грошового зобов`язання по податку з доходів фізичних осіб у розмірі 155559,99грн., у т.ч.: за податковими зобов`язаннями 124447,99грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 31112грн.;

- скасувати податкове повідомлення-рішення № від 12.03.2019 року, яким позивачу визначено суму грошового зобов`язання з військового збору у розмірі 12963,32грн., у т.ч.: за податковими зобов`язаннями 10370,66грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 2592,66грн.;

- скасувати податкове повідомлення-рішення № від 12.03.2019 року, яким до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію за не подання податкової декларації про майновий стан та доходи за результатами річного декларування у розмірі 170грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень - рішень з огляду на те, що кредитором було прощено позичальнику частину боргу з урахуванням зміни курсу в валюті кредиту, а тому таке прощення не є додатковим благом та не спричиняє для позивача жодних податкових наслідків.

Ухвалою від 18.06.2019 року провадження у справі відкрито, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання призначено на 09.07.2019 року.

08.07.2019 року до суду надійшов відзив на позов, згідно якого відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує. В обґрунтування своєї правової позиції зазначає, що позивачем в порушення пп. 164.2.17, п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України не включено до загального річного оподатковуваного доходу і не задекларовано суму доходу у вигляді додаткового блага у розмірі 691 377 грн. 70 коп., що стало підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень - рішень. Вказані порушення встановлені за результатом документальної позапланової невиїзної перевірки. Перевірку відповідач вважає такою, що проведена у спосіб та в порядку передбачені Законом, а її висновки такими, що відповідають нормам матеріального права чинного на час прийняття оскаржених рішень.

В судове засідання, призначене на 09.07.2019 року, сторони та їх представники з`явились.

За клопотанням сторін, суд протокольною ухвалою від 09.07.2019 року вирішив розглядати справу за правилами загального позовного провадження, судове засідання по справі замінено підготовчим засіданням. Протокольною ухвалою від цієї ж дати розгляд справи відкладено на 18.07.2019 року через необхідність отримання додаткових доказів у справі від АТ "УкрСиббанк".

Враховуючи, що під час підготовчого засідання у даній справі судом завершено проведення всіх підготовчих дій, необхідних для забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, ухвалою суду від 18.07.2019 року підготовче провадження у даній справі закрито, та призначено її до розгляду по суті в судовому засіданні на 25.07.2019 року.

В судове засідання, призначене на 25.07.2019 року представник відповідача з`явився, представником позивача через канцелярію суду подано клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник позивача, згідно заяви, на задоволенні позовних вимог наполягав з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, покликаючись на доводи, зазначені ним в відзиві на позов

Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, встановив наступне.

Так, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 05.10.2007 між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (Банк) та позивачем (позичальник) було укладено договір № 0 про надання споживчого кредиту.

25.02.2016р. між позивачем та Банком було укладено додаткову угоду №1 до Договору про надання споживчого кредиту (при застосування ануїтетної схеми погашення) №0 від 05.10.2007 року, відповідно до якого за умови подання позичальником банку клопотання (заяви) щодо анулювання (прощення) частини заборгованості за договором, та погашення позичальником частини заборгованості у розмірі не менше 316433,21 грн. банк здійснює анулювання частини заборгованості за договором.

Також, між банком та позичальником укладено договір про надання споживчого кредиту №0 від 25.02.2016 року, згідно якого ОСОБА_1 отримано кредит в розмірі 316433,21 грн., метою кредиту, згідно п.2.2. Договору, визначено - погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 05.10.2007 року.

В перелічених додаткових угодах всі кредитні суми наведені в національній валюті, що свідчить про те, що фактично з їх укладенням змінилась валюта зобов`язання позивача з долару США на гривню.

Станом на 25.02.2016 заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становила 14203,23 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на дату укладення угоди складає 71726,31 грн. (курс станом на 05.10.2007 року-5,05 грн/дол. США).

Також зазначено, що позивач є належним чином повідомлений про прощення йому зобов`язань по кредиту, при прощенні боргу у позичальника виникає оподатковуваний дохід та він зобов`язаний подати до податкового органу декларацію, сплатити податки та збори з такого доходу, включити суму отриманого доходу у вигляді прощеного боргу до розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку - фізичних осіб за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено.

03.04.2019 року позивачем виконано умови додаткової угоди №1 до Договору про надання споживчого кредиту (при застосування ануїтетної схеми погашення) №0 від 05.10.2007 року, визначена домовленістю частина заборгованості сплачена.

На підтвердження чого було складено повідомлення про анулювання боргу за вихідним №59-3/03-8 від 03.03.2016 року, за змістом якої станом на 03 березня 2016 року заборгованість за кредитним договором погашена у повному обсязі шляхом реалізації спеціальної програми реструктуризації заборгованості, а саме часткове погашення боргу.

Також, ПАТ "УкрСиббанк" повідомив позивачку про прощення кредиту за договором №0 від 25.02.2016 року, наданого з метою погашення заборгованості за кредитним договором №0 від 05.10.2007 року.

Фахівцем ГУ ДФС у Херсонській області з 16.01.2019 року по 18.01.2019 року була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка платника податків ОСОБА_1 з питання отримання додаткового блага у вигляді анулювання кредитної заборгованості за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, результати перевірки зафіксовані актом № 33/21-22-13-04/26952/0803 від 25.01.2019р.

Як вбачається з акта, контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем:

- підпункту 164.2.17, пункту 164.2 статті 164 ПК України, платником податку не включена до загального річного оподатковуваного доходу і не задекларована сума доходу отриманого як додаткове благо: за 2016 рік у розмірі 375928,98 грн., що призвело до донарахування податку на доходи фізичних осіб у сумі 67 667,22 грн.; за 2017 рік у розмірі 315448,72 грн., що призвело до донарахування податку на доходи фізичних осіб у сумі 56 780,77 грн.

- п.п. 49.1, 49.2 ст. 49, пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.179.1 ст.179 ПК України платником податку до Херсонської ОДПІ не надана у встановлені законодавством терміни податкова декларація про майновий стан і доходи за 2016 рік;

- пункту 1.4 п. 16-1, підрозділу 10, розділ ХХ Податкового кодексу України, що призвело до не нарахування та несплати військового збору за 2016 рік у сумі 5638,93 грн., за 2017 рік у сумі 4731,73 грн.

На підставі акту та за результатами перевірки, контролюючим органом прийнято податкові повідомлення - рішення від 12.03.2019 року:

- №, яким збільшено позивачу суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 150559,99 грн., з яких 124447,99 грн. за податковим зобов`язанням та 31112,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

- №, яким до позивача за порушення п.49.1, п.49.2 ст.49, пп.49.18.4 п.49.18 ст. 49, п.179.1 ст.179 ПК України та на підставі п.54.3 ст.54 та п.120.1 ст.120 ПК України застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 170,00 грн.;

- №, яким збільшено позивачу суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір на загальну суму 12963,32 грн., з яких 10370,66 грн. за податковим зобов`язанням та 2592,66 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з наступних норм законодавства.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

В силу п.162.1 ст.162 Податкового кодексу України платниками податку з доходів фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Відповідно до пп.14.1.56 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами. Відповідно до пп.14.1.54 ПКУдоходом з джерелом його походження з України є будь-який дохід, отриманий резидентом або нерезидентом, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України, її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Згідно з пп.14.1.47 п.14.1. ст.14 Податкового кодексу України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до п.163.1 ст.163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Згідно з п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

З аналізу наведених положень Податкового кодексу України можна зробити висновок, що до доходів взагалі та додаткових благ, зокрема, відносяться матеріальні та нематеріальні цінності, кошти та інші активи, які безпосередньо отримані платником податку та які збільшують загальний майновий стан цього платника і забезпечують приріст його активів у тій чи іншій формі.

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України.

В силу абз. "д" пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Згідно з пп. "б" п.176.2 ПКУ сума доходу платника податку - боржника у вигляді суми анульованого боргу відображається кредитором у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за формою №1ДФ за підсумками звітного періоду, в якому такий борг було анульовано, за ознакою доходу "126".

Банк вчинив дії, які свідчать про визнання ним суми прощеного боргу доходом позичальника.

Згідно зі статтею 16 ПК України платник податків зобов`язаний, у тому числі, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пп.49.18.4 ст. 49 ПКУ такий платник податку - боржник зобов`язаний до 1 травня року, що настає за звітним, подати річну податкову декларацію про майновий стан і доходи до органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку (за податковою адресою), відобразити в ній дохід та самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в декларації (п.179.7 ст. 179 ПКУ). Згідно з п.49.1 ст. 49 ПКУ податкова декларація подається за звітний період у встановлені цим Кодексом строки до органу державної податкової служби, в якому платник податків перебуває на обліку (за податковою адресою).

У зв`язку з політичною та фінансовою кризою, яка сталася у 2014 році та спричинила девальвацію національної валюти в Україні, враховуючи скрутне становище, в якому опинилися позичальники - фізичні особи, які отримали споживчі кредити в іноземній валюті, було доповнено підрозділ 1 розділу XX, пунктом 8 згідно із Законом № 321-УПІ від 9 квітня 2015 року "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань", яким, зокрема, встановлено, що: "Не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року."

Отже, з цієї норми слідує, що до розрахунку загального місячного (річного) оподаткованого доходу не повинна бути включена курсова різниця між сумою основного (прощеного) боргу в іноземній валюті за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов`язання з іноземної валюти у гривню (тобто, при визначенні розміру оподатковуваного доходу у національній валюті України в еквіваленті сумі прощеного боргу в іноземній валюті на дату такого прощення), та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом НБУ станом на 1 січня 2014 року. Тобто, курсова різниця, що виникла внаслідок знецінення національної валюти по відношенню до валюти прощенного боргу (кредиту), не відноситься до доходів платника податку та не підлягає оподаткуванню.

Матеріали справи свідчать про наявність у ОСОБА_1 боргу за кредитним договором № 0 станом на 03.03.2016р. в розмірі 26005,70 дол. США. За вказаним договором відбулася зміна валюти зобов`язання, тому станом на 03.03.2016р. заборгованість позичальника ОСОБА_1 в еквіваленті за офіційним курсом НБУ на дату укладення угоди склала 697 232,63 грн. Банк анулював заборгованість в розмірі 380 7990,42 грн. при умові сплати позивачем 316433,21 грн. кредиту, яка в подальшому також була анульована банком. Так, за курсом Нацбанку України станом на день прощення суми боргу в гривневому еквіваленті вона складала 697 232,63 грн., ця ж сума прощеного боргу в гривневому еквіваленті станом на 01.01.14 становила 207863,56 грн. (курс долара США= 7,993 грн.).

Відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, додаткова угода №1 до Договору про надання споживчого кредиту (при застосування ануїтетної схеми погашення) №0 від 05.10.2007 року та договору про надання споживчого кредиту №0 від 25.02.2016 року (який нерозривно пов`язаний з договором №0 від 05.10.2007 року) до Кредитного договору та, відповідно, покладені ним зобов`язання підпадають під його дію та повністю звільнюють позивача від обов`язку декларування, сплати податку з доходів фізичних осіб та військового збору з суми прощеного (анульованого) боргу за Кредитним договором від 05.10.2007р. №0 в розмірі 691 377,70 грн. (375 928,98 грн. за 2016 рік та 315448,72 грн. за 2017 рік), оскільки така сума не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, виходячи з того, що за своїм правовим статусом Кредитний договір та Договір прощення боргу є фінансовим кредитом в іноземній валюті; фінансовий кредит в іноземній валюті не був погашений до 1 січня 2014 року; операція з прощення (анулювання) кредиту та анулювання його рефінансованого залишку - боргу ПАТ "УкрСиббанк" на користь позичальника - ОСОБА_1 була здійснена 26.12.2016р. та 21.04.2017 року, тобто починаючи з 1 січня 2015 року.

Отже, різниця між сумою основного (прощеного) боргу в іноземній валюті за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов`язання з іноземної валюти у гривню складає сума більша за 691 377,70 грн. та є курсовою різницею та не вважається доходом в цілях оподаткування податком на доходи фізичних осіб.

Суд звертає увагу, що вказана сума є граничною та такою, яка може бути прощена (анульована) кредитором - ПАТ "УкрСиббанк" на користь позичальника ОСОБА_1 , згідно з Договором прощення боргу та договором про його рефінансування та не буде вважається додатковим благом такого платника податку та не буде включатися до розрахунку його загального місячного (річного) оподатковуваного доходу згідно пункту 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

Отже, враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що позивачем не було отримано оподатковуваного доходу в розумінні ст.14, п.164.1 ст.164, пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, 165 Податкового кодексу України.

Суд наголошує, що порушення вимог підпункту "д" пп. 164.2.17. п. 164.2. ст. 164 Податкового кодексу України мало б місце виключно у випадку перевищення суми прощеного (анульованого) кредитором боргу в сумі, більшій за вказану граничну суму.

Підпунктом 1.7 пункту 16-1 Підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України передбачено, що звільняються від оподаткування військовим збором доходи, що згідно з розділом IV цього Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою).

Суд вважає за необхідне звернути увагу також на правову позицію ДФС України, яка висловлена в листі від 29.04.16 № 4507/С/99-99-13-02-03-14, про те, що в цілях оподаткування слід розрізняти та розглядати окремо дохід у вигляді основної суми боргу (кредиту), прощеного (анульованого) кредитором, та дохід у вигляді суми, прощеної (анульованої) кредитором у розмірі різниці, розрахованої відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX Кодексу (норма про обчислення якої наведена вище).

Таким чином, після девальвації, яка мала місце в Україні в 2014-2015 рр., зобов`язання валютних позичальників суттєво зросли, що робить цілком логічним й доречним рішення держави надати для них податкові преференції.

Той факт, що банком при надані податкового розрахунку до фіскальної служби, не були враховані положення пункту 8 підрозділу 1 Розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, не впливає на податкові обов`язки позивача. До проведення перевірки позивачем надавались відповідні документи, з яких відповідач мав можливість встановити розмір доходу позивача та застосувати п. 8 підрозділу 1 розділу XX Перехідних положень ПКУ до правовідносин з банком з приводу прощення суми основного боргу за кредитним договором та сплати податків за її отримання.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч.2 ст.77 КАС України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.74 КАС України)

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Проаналізувавши норми податкового законодавства, дослідивши зібрані докази, суд вважає, що відповідач не довів правомірність прийнятих податкових повідомлень-рішень.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов є обґрунтованим, а тому його слід задовольнити.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (73000, м.Херсон, пр-т Ушакова, 75, ) № від 12.03.2019 року, яким позивачу визначено суму грошового зобов`язання по податку з доходів фізичних осіб у розмірі 155559,99грн., у т.ч.: за податковими зобов`язаннями 124447,99грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 31112грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (73000, м.Херсон, пр-т Ушакова, 75, ) № від 12.03.2019 року, яким позивачу визначено суму грошового зобов`язання з військового збору у розмірі 12963,32грн., у т.ч.: за податковими зобов`язаннями 10370,66грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 2592,66грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (73000, м.Херсон, пр-т Ушакова, 75, ) № від 12.03.2019 року, яким до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію за не подання податкової декларації про майновий стан та доходи за результатами річного декларування у розмірі 170грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 31 липня 2019 р.

Суддя Ковбій О.В.

кат. 111030200