Справа № 420/3735/19
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2019-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3735/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасишиної О.М., за участю секретаря судового засідання Пивовар Т.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Малиновського районного у м. Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зобов`язання внести виправлення до актового запису про шлюб, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Малиновського районного у м. Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, в якій позивач просить зобов`язати Малиновський районний у м. Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області внести виправлення до актового запису про шлюб за № 3360, складеного 18.12.2018 року, виправивши прізвище дружини з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 ».

Ухвалою суду від 01.07.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

16.07.2019 року (вх. № 25508/19) представником відповідача до канцелярії суду подано клопотання про розгляд справи без участі представника.

29.07.2019 року (вх. № 27137/19) представником позивача до канцелярії суду подано клопотання про проведення розгляду справи в порядку письмового провадження.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, зокрема, що 18.12.2018 року між громадянкою Республіки Молдова ОСОБА_4 та громадянином України ОСОБА_5 був укладений шлюб, про що у Малиновському районному у м. Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області складено відповідний актовий запис № 3660, на підставі якого видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 . При виготовленні актового запису та заповненні свідоцтва про шлюб, використовувався переклад закордонного паспорту громадянки Республіки Молдова № НОМЕР_2 від 28.09.2017 року, виконаний перекладачем ОСОБА_6 засвідчений приватним нотаріусом Гладких О.Л. та зареєстрований в реєстрі за № 20684. Внаслідок цього, через допущену помилку технічного характеру у перекладі прізвища « ОСОБА_7 » сталася помилка в записі прізвища позивача, воно було помилково вказано як « ОСОБА_2 », замість правильного - « ОСОБА_3 ». Для виправлення помилки прізвища у Свідоцтві про шлюб позивач звернулася із відповідною заявою до Малиновського районного у м. Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області де 15.06.2019 року отримала лист за № 4168/48-21, яким було відмовлено в задоволенні заяви, що стало підставою для звернення до суду даним позовом.

Від відповідача відзиву на позовну заяву не надходило.

У судове засідання 29.07.2019 року учасники справи не з`явились, сповіщались належним чином та завчасно про дату, час та місце судового засідання, від позивача та відповідача надійшли клопотання про розгляд справи без їхньої участі.

Згідно ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За правилами предметної підсудності встановленими ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п. 1 ч. 1).

За таких обставин суд дійшов висновку про підсудність позовної заяви ОСОБА_1 Одеському окружному адміністративному суду.

Судом встановлено, що що 18.12.2018 року між громадянкою Республіки Молдова ОСОБА_4 та громадянином України ОСОБА_5 був укладений шлюб, про що у Малиновському районному у м. Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області складено відповідний актовий запис № 3660, на підставі якого видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 14).

При виготовленні актового запису та заповненні свідоцтва про шлюб, використовувався переклад закордонного паспорту громадянки Республіки Молдова № НОМЕР_2 від 28.09.2017 року, виконаний перекладачем ОСОБА_6 , засвідчений приватним нотаріусом Гладких О.Л. та зареєстрований в реєстрі за № 20684 (а.с. 10).

Відповідно свідоцтва про шлюб, прізвище дружини було записано як ОСОБА_2 .

Така помилка сталася з вини невірно складеного перекладу паспорту позивача.

15.06.2019 року позивач отримав відповідь, згідно з якою, Малиновський районний у м. Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області зазначив, що п. 2.13 розділу II Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення, анулювання від 12.01.2011 року, підставою для внесення змін до актового запису цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства, усиновлення, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інше, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Отже у зв`язку з наявними розбіжностями в актовому записі про шлюб та паспорті, відповідно вирішення питання щодо внесення змін до актового запису про шлюб можливо лише у судовому порядку (а.с. 15).

Пленум Верховного Суду України в п. 3 постанови від 07.07.1995р. № 12 "Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах, громадянського стану" зазначив, що згідно з Законом України "Про державну реєстрацію актів громадянського стану" і Правилами про встановлення порядку реєстрації актів громадянського стану, суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану як у випадках не виправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису, так і при відмові зазначених органів внести в ці записи передбачені законодавством зміни (прізвища, імені, по батькові тощо) і доповнення (наприклад, про національність і громадянство батьків).

Оцінивши обставини справи, надані докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесення до актових записів цивільного стану змін, їх поновлення і анулювання регулює Закон України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", який також визначає засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно з абзацем 2 ч. 1 ст. 28 ЦК України, ім`я фізичної особи, складається із прізвища, власного імені та по-батькові, якщо інше не випливає із закону чи звичаю національної меншини, до якої вона належить, а відповідно до вимог ст. 294 ЦК України, у разі перекручення імені фізичної особи воно має бути виправлено.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі № 20390/07 від 16 травня 2013 року постановив, що Україна порушила стосовно заявниці статтю 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року №№ 005 (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, якою кожному гарантується право на повагу до приватного і сімейного життя.

Відповідно до положень статті 8 Конвенції, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Європейський суд у своєму рішенні зазначив, що в особи можуть існувати справжні причини, щоб бажати змінити своє ім`я, а законодавчі обмеження такої можливості можуть бути виправдані інтересами суспільства, наприклад, для забезпечення точного обліку населення або схоронності засобів ідентифікації та зв`язку носіїв певного імені з сім`єю. Державному органу належить навести відповідні та достатні підстави на підтримку своєї відмови у наданні дозволу на зміну імені особи для того, щоб це обмеження вважалося необхідним у демократичному суспільстві.

Якщо існує суперечність стосовно правильного тлумачення закону, безперечним є те, що право особи на збереження свого імені, як і право на його зміну, визнається законодавством України. Слід зауважити, що українська система зміни імен видається доволі гнучкою та особа може змінити своє ім`я, дотримуючись спеціальної процедури, яка передбачає тільки мінімальні обмеження, які застосовуються у дуже конкретних випадках, здебільшого пов`язаних з кримінальним судочинством. У той самий час, як видається, будь-яких ширших міркувань для накладення обмежень на зміну імені особи - таких як точний облік населення або зв`язок носіїв певного імені з сім`єю - державними органами не висувається. За такої ситуації майже повної свободи зміни імені або прізвища особи обмеження, накладені на зміну по батькові, не видаються належним чином та достатньою мірою мотивованими національним законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" № 2398-VІ від 01.07.2010 року, встановлено, що Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Частиною 1 ст. 6 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" передбачено, що відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Згідно зі ст. 9 Закону України № 2398-VІ від 01.07.2010 року, Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України № 2398-VІ від 01.07.2010 року, внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актівцивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарженняв судовому порядку.

Частинами 3 та 4 ст. 22 Закону України № 2398-VІ від 01.07.2010 року передбачено, що заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису цивільного стану. Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану регулюється Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їхпоновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5 (далі - Правила).

Відповідно до п. 2.1. Правил, заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника.

Пунктом 2.5. Правил передбачено, що заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається, зокрема особою, щодо якої складено актовий запис.

Відповідно до 2.6. Правил, разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті.

Згідно з п. 2.12. Правил, на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову.

Відповідно до п.п. 2.13.2 п. 2.13 Правил, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема постанова адміністративного суду.

Підпунктом 2.16.7 п. 2.16 Правил зазначено, що на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.

Відповідно до п. 2.18 Правил зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації за місцем зберігання відповідного актового запису цивільного стану.

Крім того, ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України визначено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є ім`я (найменування).

Згідно ст. 294 ЦК України фізична особа має право на ім`я. Фізична особа має право на транскрибований запис її прізвища та імені відповідно до своєї національної традиції. У разі перекручення імені фізичної особи воно має бути виправлене. Якщо перекручення імені було здійснене у документі, такий документ підлягає заміні.

Таким чином, оскільки ім`я є особистим немайновим благом та дає можливість набувати прав та створювати для себе цивільні обов`язки, а також здійснювати ці права та виконувати цивільні обов`язки під своїм іменем, то перекручення імені є порушенням прав позивача та підлягає виправленню.

При цьому, з наявних в справі доказів вбачається, що при складанні актового запису № 3660 та заповненні свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , в якому зазначено призвище дружини не " ОСОБА_8 ", а " ОСОБА_2 ", вносилося виходячи з перекладу закордонного паспорту громадянки Республіки Молдова № НОМЕР_2 з румунської мови на українську з помилками, що і спричинило допущення в актовому записі помилки.

Таким чином, враховуючи внесення до актового запису № 3660 від 18 грудня 2018 року відомостей про дружину на підставі некоректного перекладу закордонного паспорту позивача та наявність доказів, у суду є всі підстави для зобов`язання Малиновського районного у м. Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області внести виправлення до актового запису про шлюб за № 3360, складеного 18.12.2018 року, виправивши прізвище з « ОСОБА_2 » на ОСОБА_3 ».

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно ч.ч.1, 3 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відтак, враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань з Малиновського районного у м. Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до Малиновського районного у м. Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (місцезнаходження: вул. Успенська, 60, м. Одеса, 65045; ) про зобов`язання внести виправлення до актового запису про шлюб - задовольнити повністю.

Зобов`язати Малиновський районний у м. Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області внести виправлення до актового запису про шлюб за № 3360, складеного 18.12.2018 року, виправивши прізвище з « ОСОБА_2 » на ОСОБА_3 ».

Стягнути з Малиновського районного у м. Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) судові витрати у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.).

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку приписів ст. 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили згідно з приписами ст. 255 КАС України.

Пунктом 15.5 розділу VII «Перехідні положення» КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Повний текст рішення складено та підписано 29.07.2019 р.

Суддя О.М. Тарасишина

.