Справа № 200/6286/19-а
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2019-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2019 р. Справа№200/6286/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Бабіча С.І., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про скасування рішення про відмову в призначенні пенсії, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 156 від 04.04.2019 року;

- зобов`язати Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.03.2019 року про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п. 2-1 ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням до спеціального стажу роботи позивача всього періоду, починаючи з 10.01.1992 року по 22.03.2019 року (включно).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що має необхідний стаж, що дає йому право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Позивач зазначає, що відмова у призначенні йому пенсії є протиправною та такою, що порушує його право на соціальний захист у старості, передбачене ст. 49 Конституції України.

Позивач вказує, що працював безперервно з 10.01.1992 року по 22.03.2019 року за професією вчитель виробничого (трудового) навчання, яка відноситься до спеціального стажу, передбаченого п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788), що має зарахуватися до спеціального стажу та підтверджується записами трудової книжки і довідкою про підтвердження спеціального стажу виданою Староварварівською ЗЗСО І-ІІІ ступенів № 03/01-32 від 22.03.2019 року .

Позивач зазначає, що з невідомих обставин, які не вказані в рішенні № 156 від 04.04.2019 року відповідач замість 27 років 2 місяця 13 днів враховує до спеціального стажу позивача 24 роки 10 місяців 22 дні.

Позивач також вважає спірне рішення відповідача необґрунтованим та таким, що позбавляє його права на пенсійне забезпечення лише через неможливість посадової особи вірно розрахувати спеціальний стаж роботи.

Відповідач через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування відзиву на позовну заяву відповідач посилається на те, що відповідно до пункту 2-1 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV), особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону № 1788-ХІІ, пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідач зазначає, що пенсія за вислугу років, згідно із нормами Закону № 1788, призначається за умови наявності станом на 11.10.2017 року передбачених даним Законом страхового та спеціального стажу при досягненні особами віку, передбаченого статтями 52,54 та 55 Закону № 1788-ХІІ.

Відповідачем зазначено, що згідно наданих документів страховий стаж позивача становить 37 років 8 місяців 4 дні, а спеціальний стаж роботи за вислугу років станом на 11.10.2017 р. - 24 роки 10 місяців 22 дні.

Таким чином, управління зазначає, що спеціальний стаж, передбачений Законом № 1788-ХІІ для призначення пенсії за вислугу років особі необхідно набути до 11.10.2017 року.

Відповідач вважає, що оскільки набрання чинності з 11.10.2017 року Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" (далі - Закон №2148-VIII), стаж роботи позивача з 12.10.2017 року підлягає зарахуванню лише до загального страхового стажу, а не до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугою років.

Відповідач вважає, що приймаючи рішення про відмову в призначенні пенсії діяв у спосіб та у межах, визначених пенсійним законодавством.

Стосовно позовних вимог щодо зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах, відповідач вважає, що суд не є органом, уповноваженим призначити пенсію, отже суд не може підняти собою компетентний орган та самостійно визначати чи достатньо наявного у позивача стажу для призначення пенсії .

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року відкрито провадження у адміністративній справи та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21 червня 2019 року суд вирішив замінити засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням та призначити підготовче засідання на 08 липня 2019 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 08 липня 2019 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 22 липня 2019 року.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Приписами частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Представник відповідача через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи без його участі.

З огляду на те, що представники сторін у судове засідання не з`явились, суд вважає за можливе розглянути дану справу без участі сторін у порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 (а.с. 6).

З матеріалів справи встановлено, що 25.03.2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії відповідно до п.п. 2-1 ч. 2 Прикінцевих положень Закону України « Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с. 74).

До заяви про призначення пенсії позивачем були додані:

1) заява про призначення пенсії № 156 від 25.03.2019 року;

2) копія трудової книжки НОМЕР_3 від 06.04.1983 року;

3) копія атестату № НОМЕР_5 від 01.03.1983 року;

4) копія військового квитка НОМЕР_6 від 23.05.1985 року;

5) довідка про підтвердження наявного трудового стажу, видані Стараварівською ЗЗСО І-ІІІ ступенів № 03/01-32 від 22.03.2019 року та № 8 від 04.03.2019 року;

6) довідку про заробітну плату, видані Олександрівською районною державною адміністрацією № 9 від 06.03.2019 року та № 153 від 05.03.2019 року;

7) копія паспорту;

8) копія ідентифікаційного номеру.

04 квітня 2019 року Добропільським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області прийнято рішення № 156 про відмову в призначенні пенсії позивачу (а.с. 11).

У рішенні про відмову в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. "е" ст.55 Закону №1788-ХІІ відповідач зазначив про відсутність у позивача необхідного спеціального стажу роботи, станом на 11.10.2017 року.

При цьому, відповідачем вказано, що згідно п. «е» ст. 55 Закону України №1788- XII із змінами, внесеними Законом України від 24.12.2015 №911-УІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 01.04.2015 року не менше 25 років та після цієї дати: з 01.04.2015 р. по 31.03.2016 р. - не менше 25 років 6 місяців; з 01.04.2016 р. по 31.03.2017 р. - не менше 26 років; з 01.04.2017 р. по 31.03.2018 р. - не менше 26 років 6 місяців.

Відповідно до наявних у відповідача даних, страховий стаж позивача становить 37 років 8 місяців 4 дні, а спеціальний стаж роботи за вислугу років станом на 11.10.2017 рік - 24 роки 10 місяців 22 дні.

Відповідач вказав, що на момент звернення з відповідною заявою про призначення пенсії у позивача відсутній необхідний спеціальний стаж для призначення пенсії згідно п.п. 2-1 ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

За таких обставин, рішенням № 156 від 04.04.2019 р., відмовлено гр. ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до п.п. 2-1 ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу.

У вказаному рішенні зазначено, що право на пенсію ОСОБА_1 набуде після досягнення 60 років (а.с. 11).

Отже спірною у даній справі є правомірність дій відповідача щодо відмови у призначенні пенсії позивачу.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі по тексту - Закон № 1788), Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058 - IV (далі по тексту - Закон № 1058), Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 "Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення (перерахунку) пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" (далі по тексту - Порядок № 637) та іншими нормативно - правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України "Про пенсійне забезпечення".

Закон України "Про пенсійне забезпечення" №1788 від 05.11.1991 року, відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Пунктом 2-1 Прикінцевих і перехідних положень Закону № 1058-1V, особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788-XII (далі - Закон - №1788) гарантовано право громадян на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Право окремих категорій громадян на пенсію за вислугу років визначено ст. 51 зазначеного Закону.

11.10.2017 року набрав чинності Закон України від 03.10.2017 року №2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" (далі - Закон № 2148).

Згідно з пунктом 2-1 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058), в редакції Закону №2148, особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" (до 11.10.2017 року) мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (Закон - №1788), пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців (11.10.2017 року дата набрання чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій").

Як видно з трудової книжки позивача НОМЕР_3 (а.с.9-10), ОСОБА_1 :

з 01.09.1979 року по 01.03.1983 року навчався у Краматорському технологічному технікуму;

з 07.04.1983 року прийнятий слюсарем - ремонтником другого розряду;

з 14.06.1983 року звільнений у зв`язку з призовом до лав Радянської Армії;

з 14.06.1983 року по 23.05.1985 року проходив службу в Радянській Армії;

з 16.08.1985 року прийнятий майстром ділянки в цех № 6 в Донецький завод «Рембіттехника»;

з 07.03.1986 року звільнений по ст. 38 КЗПП УССР за власним бажанням;

з 24.03.1986 року прийнятий у відділ неруйнівних методів контролю наладчиком четвертого розряду;

з 20.04.1987 року присвоєно п`ятий розряд наладчика контрольно - вимірювальних пристроїв;

з 03.05.1988 року переоформлений в відділ технічного контролю - контрольним майстром;

з 12.12.1991 року звільнений за власним бажанням по ст. 38 КЗПП УССР;

з 10.01.1992 року прийнятий в Староварварську ЗЗСО І-ІІІ ступенів № 19 вчителем виробничого навчання;

з 01.04.2003 року працює вчителем трудового навчання;

22.03.2019 року звільнений за угодою сторін п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Суд звертає увагу на те, що до заяви про призначення пенсії позивачем надано довідку видану Староварварівською ЗЗСО І-ІІІ ступенів № 03/01/32 від 22.03.2019 року та № 8 від 04.03.2019 року про підтвердження наявного трудового стажу.

Крім цього з трудової книжки НОМЕР_4 встановлено, що позивач з 10.01.1992 року по 22.03.2019 року працював вчителем трудового навчання.

При цьому, відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 2.23 Порядку передбачено, що документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і в копіях, посвідчених нотаріально. При цьому, документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах.

Позивачем надано суду відповідні документи, що підтверджують його трудовий (спеціальний) стаж за пунктом "е" ст. 55 Закону № 1788 за період роботи з 10.01.1992 року по 22.03.2019 року.

Згідно з довідкою Староварварівської ЗЗСО від 22 березня 2019 року встановлено, що позивач дійсно працював з 10.01.1992 року по 22.03.2019 року на посаді вчителя, та має 27 років 2 місяці 12 днів безперервного педагогічного стажу з повним тижневим навантаженням.

Проте, відповідачем не взято до увагу стаж позивача станом на момент звернення із заявою про призначення пенсії, а помилково зазначено про те, що позивач не маєнеобхідного спеціального стажу роботи, станом на 11.10.2017 року.

Відповідно до п. "е" ст. 55 Закону № 1788, в редакції станом на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії, право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати:

з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців;

з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років;

з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців;

з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років;

з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців;

з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців;

з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років;

з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців;

з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення:

які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту;

1971 року народження і старші за наявності вислуги років на цих посадах, передбаченої абзацами другим - одинадцятим цього пункту, та після досягнення ними такого віку:

50 років - які народилися з 1 січня 1966 року по 30 червня 1966 року;

50 років 6 місяців - які народилися з 1 липня 1966 року по 31 грудня 1966 року;

51 рік - які народилися з 1 січня 1967 року по 30 червня 1967 року;

51 рік 6 місяців - які народилися з 1 липня 1967 року по 31 грудня 1967 року;

52 роки - які народилися з 1 січня 1968 року по 30 червня 1968 року;

52 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1968 року по 31 грудня 1968 року;

53 роки - які народилися з 1 січня 1969 року по 30 червня 1969 року;

53 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1969 року;

54 роки - які народилися з 1 січня 1970 року по 30 червня 1970 року;

54 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1970 року;

55 років - які народилися з 1 січня 1971 року;

З паспорта позивача судом встановлено, що станом на 25.03.2019 року (момент звернення із заявою про призначення пенсії) позивачу вже виповнилось 55 років.

Таким чином, надаючи оцінку рішенню відповідача № 156 від 04.04.2019 року, яким було відмовлено позивачу у призначенні пенсії згідно п.п. 2-1 ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

З огляду на вищевикладене, суд приходить висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Керуючись Конституцією України, Законами України "Про пенсійне забезпечення", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 "Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення (перерахунку) пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про скасування рішення про відмову в призначенні пенсії, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 156 від 04.04.2019 року.

Зобов`язати Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 85000, Донецька область, м. Добропілля, вул. Незалежності, буд. 28 А) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) від 25.03.2019 року про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п. 2-1 ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правових висновків суду про зарахування до спеціального стажу роботи позивача (пункт "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення") всього періоду з 10.01.1992 року по 22.03.2019 року (включно).

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 85000, Донецька область, м. Добропілля, вул. Незалежності, буд. 28 А) судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Повне рішення складено 01 серпня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч