Справа № 320/5891/18
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2019-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 липня 2019 року м. Дніпросправа № 320/5891/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Суховарова А.В.,

за участю секретаря судового засідання Комар Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 травня 2019 року (суддя Міщенко Т.М.) у справі №320/5891/19 за позовом Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, за участі третьої особи відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про скасування постанови державного виконавця в частині стягнення з боржника виконавчого збору,-

в с т а н о в и В:

24.07.2018 року Мелітопольське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області звернулось до суду з позовом до Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про скасування постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Гогунської П.М від 11.07.2018 року ВП №56748326, в частині стягнення з Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виконавчого збору у розмірі 14892 грн.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 травня 2019 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позовну заяву задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилався на необґрунтовані висновки суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для стягнення виконавчого збору. Заявник апеляційної скарги, зокрема, вказує на те, що суд першої інстанції помилково послався на положення ст.27 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки у спірному випадку виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", Що на думку позивача, свідчить про незаконність стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 14892 грн.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Гогунською П.М. від 11.07.2018 року ВП №56748326 в порядку ст. 24,26 Закону України «Про виконавче провадження» відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №320/6697/17, виданого 05.07.2018 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області про зобов`язання позивача зарахувати до страхового стажу за вислугу років ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , період роботи з 11.08.1994 року по 15.01.1997 року на посаді викладача Мелітопольської гімназії №5 та нарахувати виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсій за віком на момент призначення пенсії.

Цією ж постановою державного виконавця боржнику надано строк для виконання судового рішення 10 робочих днів, стягнуто з боржника судовий збір у розмірі 14892 грн., встановленому ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», п.5 постанови зазначено, що постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження».

Не погодившись з таким рішення позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того що у відповідача станом на дату винесення постанови про відкриття виконавчого провадження відомості про повне виконання боржником рішення суду в добровільному порядку були відсутні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII).

Згідно ст. 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною п`ятою цієї ж статті встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За змістом статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до пункту 8 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерством юстиції України від 2 квітня 2012 року №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29 вересня 2016 року № 2832/5) стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону України "Про виконавче провадження". Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

З урахуванням норм, закріплених у частині п`ятій статті 26 Закону № 1404-VIII, зазначення у постанові про відкриття виконавчого провадження про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 Закону № 1404-VIII, за умови, що примусове виконання рішення передбачає його справляння, є обов`язком державного виконавця.

За змістом частини першої статті 2 Закону України від 05.06.2012 № 4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»(далі - Закон № 4901-VI) держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства. Примусова реалізація майна юридичних осіб - відчуження об`єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, з використанням яких юридичні особи провадять виробничу діяльність, а також акцій (часток, паїв), що належать державі та передані до їх статутного фонду.

Разом з тим, виконавчий лист №320/6697/17, виданий Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області 05.07.2018 року, стосується виконання судового рішення, що має зобов`язальний характер, тому вказані норми Закону № 4901-VI до спірних правовідносин не застосовуються.

З цих самих підстав виконання судового рішення у справі №320/6697/17 не може здійснюватись відповідно до Закону № 4901-VI, оскільки зобов`язання Мелітопольського об`єднаного управління ПФУ в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу за вислугу років ОСОБА_1 період роботи з 11.08.1994 року по 15.01.1997 року на посаді викладача Мелітопольської гімназії №5 та нарахувати виплатити грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсій за віком на момент призначення пенсії не може вважатись ні стягненням коштів, ні зобов`язанням вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган.

У державного виконавця не було інших підстав, передбачених частиною п`ятою статті 27 Закону № 1404-VIII, не стягувати з боржника виконавчий збір.

Стосовно доводів апелянта, про те, що виконання судових рішень про стягнення коштів, боржником по яких є орган державної влади, здійснюється відповідно до Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», а тому згідно з пунктом 3 частини 5 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» з органу державної влади не стягується виконавчий збір, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки виконавчий лист у даній справі передбачає одноразовий характер виконання шляхом прийняття, реєстрації, розрахункового листа та подачі органам Державного казначейства відповідних платіжних документів, а не стягнення періодичних платежів.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, та вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 315,316,321,322 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - залишити без задоволення.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя Н.П. Баранник

суддя А.В. Суховаров