Справа № 826/5897/17
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

31 липня 2019 року № 826/5897/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕГІОН 2015» до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Обставини справи:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося з позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛЕГІОН 2015» (далі по тексту - позивач, ТОВ «ЛЕГІОН 2015») до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі по тексту - відповідач, ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у місті Києві) в якому просило, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 14.02.2018 року:

- визнати протиправною бездіяльності відповідача, яка полягає у не вчиненні дій направлених на повернення позивачу помилково сплаченого військового збору в розмірі 12 712, 50 грн. на підставі заяви від 28.03.2017 року № 420;

- зобов`язати ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у місті Києві подати Головному управлінню державної казначейської служби України у місті Києві висновок про повернення позивачу помилково сплаченого військового збору в розмірі 12 712, 50 грн. на підставі заяви від 28.03.2017 року № 420;

- стягнути з відповідача судові витрати на користь позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в порушення ст. 43 Податкового кодексу України відповідачем допущено бездіяльність щодо повернення позивачу помилково та надмірно сплачених коштів.

Ухвалою від 30.05.2017 року відкрито провадження та призначено справу до вирішення в судовому засіданні на 14.09.2017 року, в якому оголошено перерву до 02.11.2017 року.

Відповідно до протоколу судового засіданні від 02.11.2017 року в судовому засіданні ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Станом на момент прийняття рішення у справі, відповідач не скористався своїм правом, передбаченим та не подав до суду заперечення (відзив) на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, дійшов наступних висновків.

Обставини встановлені судом:

Відповідно до платіжного доручення № від 23.01.2017 року позивачем сплачено 152 550,00 грн. за платежем прибутковий податок (18%) утриманий по попередньому договору № 30 від 23.01.2017 року з фізичної особи ОСОБА_1 , без ПДВ, код класифікації 11010400 (а.с.14).

Також, відповідно до платіжного доручення № від 23.01.2017 року позивачем сплачено 12 712,50 грн. військовий збір в розмірі 1,5 % утриманий по попередньому договору № 30 від 23.01.2017 року з фізичної особи ОСОБА_1 , без ПДВ, код класифікації 11011000 (а.с.19).

Згодом, дізнавшись про сплату зазначеного податку в більшому розмірі ніж це передбачено п. 167.2 ст. 167 Податкового кодексу України, платіжним дорученням № від 22.03.2017 року ТОВ «ЛЕГІОН 2015» сплатило 43 729,00 грн. з призначенням платежу: податок з доходів фізичних осіб від продажу нерухомого майна, код класифікації 11010500 (а.с.15).

28.03.2017 року ТОВ «ЛЕГІОН 2015» звернулося до ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у місті Києві з заявою про повернення помилково та надміру сплачений військовий збір в розмірі 12 712,50 грн.

Листом № 8967/10/26-59-13-01-22 від 05.04.2017 року ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у місті Києві повідомило позивача, що повернення надміру сплачених коштів по військовому збору можливо лише за результатами документальної перевірки (а.с.21-22).

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються нормами Конституції України та Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі по тексту - ПК України).

Підпунктом 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України передбачено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з пп. 14.1.115 п. 14.1 ст. 14 ПК України, надміру сплачені грошові зобов`язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Відповідно до пп. 17.1.10 п. 17.1 ст. 17 ПК України, платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань визначені положеннями ст. 43 ПК України, відповідно до п. 43.1 якої, помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та ст. 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Згідно з п.п. 43.3, 43.4 ст. 43 ПК України, обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми. Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Як визначено п. 43.5 ст. 43 ПК України, контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Отже, з аналізу наведених норм випливає, що умовою повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань, окрім відсутності податкового боргу у платника податку незалежно від виду боргу, є воля самого платника податків, яка виражається у подачі до відповідного контролюючого органу заяви про таке повернення.

На виконання положень ПК України, наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 р. № 787, затверджено Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, (далі - Порядок № 787).

Пунктом 5 Порядку № 787 закріплено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України, (далі - органи ДФС), подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку. У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДФС, подання подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15.12.2015 року № 1146, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.12.2015 року за № 1679/28124, (далі - Порядок № 1146).

Пунктом 1 Порядку №1146 визначено, що цей Порядок регламентує взаємовідносини територіальних органів ДФС з місцевими фінансовими органами та територіальними органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) в процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань за платежами, контроль за справлянням яких покладено на органи ДФС, з метою належного виконання положень ст.ст. 43, 102 ПК України, ч. 2 ст. 45 та ч. 2 ст. 78 Бюджетного кодексу України.

Аналогічно положенням ПК України, у п. 5 Порядку №1146 закріплено, що повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку (за винятком повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фізичних осіб, які розраховуються органом ДФС на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку), яка може бути подана до територіального органу ДФС за місцем адміністрування (обліку) помилково та/або надміру сплаченої суми протягом 1095 днів від дня її виникнення.

Судом встановлено, що відповідно до платіжного доручення № від 23.01.2017 року позивачем сплачено 12 712,50 грн. військового збору в розмірі 1,5 %, утриманий по попередньому договору № 30 від 23.01.2017 року з фізичної особи ОСОБА_1 , без ПДВ, код класифікації 11011000.

22.03.2017 року позивачем було повторно сплачено військовий збір в розмірі 13 118,70 грн. за місцем нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу (а.с.20).

Згідно з п. 8 Порядку №1146, за платежами, належними державному бюджету, орган ДФС у строк не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви передає висновки згідно з реєстром висновків за платежами, належними державному бюджету, для виконання відповідному органу Казначейства. За платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, орган ДФС у строк не пізніше ніж за дев`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви передає висновки згідно з реєстром висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, для погодження відповідному місцевому фінансовому органу.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що законодавством регламентовано чіткий порядок повернення суб`єктам господарювання надмірно сплачених податкових платежів, який включає в себе сукупність послідовних дій учасників даних правовідносин, а саме: 1) звернення суб`єкта господарювання до податкового органу із відповідною заявою; 2) встановлення податковим органом наявності факту переплати; 3) складання ним відповідного висновку та його надіслання органам Державної казначейської служби України для повернення заявнику надміру сплачених коштів або винесення обґрунтованої відмови у задоволенні заяви.

Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Верховного Суду України від 24.03.2015 року у справі № 21-3а15к, який відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, що застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, який містить зазначені норми права.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав вимоги ст. 43 ПК України, які необхідні для виникнення у нього права на повернення з бюджету надміру сплачених сум грошового зобов`язання, а саме: переплати військового збору в розмірі 12 712,50 грн. Тобто, позивач у визначений ПК України строк подав відповідачу письмову заяву, в якій просив повернути переплату та зазначив реквізити для перерахування коштів (на поточний рахунок позивача в установі банку).

Оскільки сплата позивачем коштів у вказаних вище сумах підтверджено копіями платіжних доручень, які є належними доказами, суд доходить висновку про наявність у позивача переплати коштів в розмірі 12712,50 грн.

Разом з тим, відповідачем не виконано обов`язок, визначений частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, та не надано доказів щодо відсутності у позивача переплати в зазначеному розмірі.

З матеріалів справи вбачається, що на день подання заяви у позивача був відсутній податковий борг.

Вищенаведене свідчить, що ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у місті Києві повинна була підготувати висновок про повернення позивачу переплати у вказаній вище сумі з відповідного бюджету та подати його для виконання відповідному органові державного казначейства.

Проте, матеріалами справи підтверджено, що ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у місті Києві, дій визначених ст. 43 ПК України та Порядком №1146, не вчинено отже позов в частині визнання протиправною бездіяльності щодо невжиття передбачених ст. 43 Податкового кодексу України заходів спрямованих на повернення позивачу помилково та надмірно сплачених коштів підлягає задоволенню.

В даному випадку, належним способом захисту порушених прав та інтересів позивача є зобов`язання ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у місті Києві надати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку про повернення позивачу відповідних сум коштів із відповідного бюджету.

За переконанням суду, вказаний спосіб відновлення порушеного права позивача відповідає способам захисту порушених прав та інтересів, що визначені у ст. 162 КАС України та узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 01.03.2016 р. у справі № 21-3669а.

Відповідно до пункту 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

У рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються, а в рішенні від 27.09.2010 по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» - що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Аналіз наведених правових положень та вищезазначених обставин справи дає суду підстави для висновку, що в даному випадку, зобов`язання ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у місті Києві надати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку про повернення позивачу відповідних сум коштів із відповідного бюджету, є належним способом захисту порушеного права позивача.

Згідно положень статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на задоволення позовних вимог, та згідно з вимогами статті 139 КАС України, судові витрати підлягають стягненню на користь позивача з відповідача, який є суб`єктом владних повноважень.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 255 КАС України суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Задовольнити повністю адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕГІОН 2015» (04053, м. Київ, вул. Артема, 49, код ЄДР 39775097) до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (04107, м. Київ, вул. Багговутівська, 26) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

2. Визнати протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (04107, м. Київ, вул. Багговутівська, 26) щодо невжиття передбачених ст. 43 Податкового кодексу України заходів спрямованих на повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «ЛЕГІОН 2015» (04053, м. Київ, вул. Артема, 49, код ЄДР 39775097) помилково та надміру сплачених коштів в розмірі 12 712,50 грн.

3. Зобов`язати Державну податкову інспекцію у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (04107, м. Київ, вул. Багговутівська, 26) скласти та подати висновок Головному управлінню державної казначейської служби України у місті Києві про повернення позивачу помилково сплаченого військового збору в розмірі 12 712, 50 грн. на підставі заяви від 28.03.2017 року № 420.

4. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕГІОН 2015» (04053, м. Київ, вул. Артема, 49, код ЄДР 39775097) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (04107, м. Київ, вул. Багговутівська, 26) судовий збір в сумі 3 200,00 грн. (три тисячі двісті гривень).

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 КАС України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України в редакції Закону №2147-VIII, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.І. Келеберда