Справа № 826/11091/13-а
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2019-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 липня 2019 року № 826/11091/13-а

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О., за участі секретаря судового засідання Яцеленко Ю.О., представника позивача Кальмук Т.В. (ордер від 01.02.2019 року серії ТР №040555), представника відповідача Демченка С.В. (довіреність від 19.02.2019 року №2089/9/28-10-10-02), вирішивши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомПриватного акціонерного товариства «Індустріальні та дистрибуційні системи»
доОфісу великих платників податків ДФС
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22.04.2013 року №,
ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Індустріальні та дистрибуційні системи» (далі також - позивач, ПАТ «ІДС») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства доходів і зборів України та Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників, в якому просить скасувати податкове повідомлення рішення від 22.04.2013 року №.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.10.2013 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 01.07.2015 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Індустріальні та дистрибуційні системи» - залишено без задоволення.

Постановою Верховного Суду від 12.02.2019 року касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Індустріальні та дистрибуційні системи» задоволено частково. Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.10.2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 01.07.2015 року у справі № 826/11091/13-а в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про скасування податкового повідомлення-рішення від 22.04.2013 року № скасовано; справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.10.2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 01.07.2015 року у справі та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 01.07.2015 року у справі № 826/11091 /13-а залишено без змін.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 30.07.2012 року позивачем подано відповідачу звітну декларацію з податку на прибуток за півріччя 2012 року, якою, серед іншого, позивачем визначено суму податкових зобов`язань з податку на прибуток вт розмірі 20 860 995 грн.

Водночас, встановивши, що вказану суму податкового зобов`язання визначено помилково, оскільки розрахунок такої суми не врахував наявності переплати даного податку, а саме, наявності оплаченої суми авансового внеску при виплаті дивідендів у загальному розмірі 6 711 054 грн., позивачем подано податковому органу уточнену податкову декларацію, в якій визначено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток в зменшеному розмірі, а саме в розмірі 14 149 941 грн. У рядку 13 уточнюючої податкової декларації, поданої 17.08.2012 року «зменшення нарахованої суми податку» задекларовано зменшення нарахованої суми податку на суму у розмірі 6 711 054 грн. та яку прийнято відповідачем.

Отже, позивач вважає, що самостійно узгодженим зобов`язанням позивача з податку на прибуток за півріччя 2012 року є сума в розмірі 14 149 941 грн.

В подальшому, позивачем 20.08.2012 року подано повторну уточнюючу декларацію з податку на прибуток за півріччя 2012 року, в якій визначено суму податкового зобов`язання з податку на прибуток (графа 16 декларації) в зменшеному розмірі, а саме, в розмірі 14 149 941 грн.

Проте, 27.08.2012 року позивачем отримано відмову податкового органу у прийнятті повторної уточнюючої декларації через порушення вимог пункту 48.3 та 48.4 статті 48 Податкового кодексу України у зв`язку із неправильним зазначенням найменування податкового органу, до якого подавалася повторна уточнююча декларація.

Окружною державною податковою службою - Центральним офісом з обслуговування великих платників податків Державної фіскальної служби надіслано позивачу податкове повідомлення-рішення від 22.04.2013 року №, винесене на підставі Акту від 05.04.2013 року №353/40-20/24364528 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ПрАТ «ІДС», код за з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на прибуток за півріччя 2012 року (далі також - Акт перевірки).

У вказаному Акті перевірки відповідачем зроблено висновок щодо наявності в діях позивача порушення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на прибуток, який базується на показниках декларації від 30.07.2012 року, в тому числі щодо суми грошового зобов`язання, а за основу нарахування штрафних (фінансових) санкцій за несвоєчасну сплату податкового боргу взято податкову вимогу, прийняту Міжрегіональним управлінням Міндоходів - Центральним офісом з обслуговування великих платників податків 28.08.2012 року №41, яку рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.02.2015 року у справі №2а-12902/12/2670, яке набрало законної сили, визнано протиправною та скасовано.

З огляду на те, що відповідачем розраховано суму узгодженого податкового зобов`язання позивача, прийнявши за основу показники декларації від 30.07.2012 року, при цьому, проігнорувавши показники уточненої декларації від 17.07.2012 року, яку відповідачем прийнято, та щодо якої відсутні жодні відмови, рішення, повідомлення щодо її неприйняття, та не прийнято повторної уточнюючої декларації від 20.08.2012 року, що жодним чином не звільняє відповідача від врахування показників самостійно узгодженого податкового зобов`язання позивача з податку на прибуток за півріччя 2012 року в розмірі 14 149 941 грн., визначеного в уточнюючій декларації від 17.07.2012 року, яку прийнято відповідачем, позивач вважає податкове повідомлення-рішення від 22.04.2013 року № протиправним.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.04.2019 року прийнято справу №826/11091/13-а до провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадженні. Підготовче засідання у справі призначено на 23.05.2019 року. Зобов`язано відповідачів надати суду відзив на позовну заяву з урахуванням висновків Верховного Суду.

У підготовче засідання 23.05.2019 року прибули представники сторін.

Судом повідомлено, що відповідачами не виконано ухвали суду від 08.04.2019 року в частині подання відзиву з урахуванням висновків Верховного Суду.

Враховуючи викладене, судом оголошено перерву у підготовчому засіданні до 06.06.2019 року та зобов`язано відповідачів подати суду пояснення щодо невиконання ухвали суду від 08.04.2019 року та відзив.

Через канцелярію суду 23.05.2019 року Офісом великих платників податків ДФС (правонаступником відповідача 1) подано пояснення по справі з урахуванням позиції Верховного Суду.

Відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, з огляду на те, що 17.08.2012 року ПрАТ «ІДС» засобами телекомунікаційного зв`язку направлено до контролюючого органу уточнюючу декларацію з податку на прибуток за півріччя 2012, якою задекларовано до сплати 25 984 842 грн.

Граничним строком сплати задекларованого зобов`язання є 19.08.2012 року.

Згідно інтегрованої картки платника податку на граничну дату сплати обліковувалась переплата з податку на прибуток в розмірі 19 218 608,90 грн., що зараховано податковим органом в рахунок сплати задекларованого податкового зобов`язання.

Оскільки сума переплати, що обліковувалась, була меншою від задекларованої, 19.08.2012 року у позивача виник податковий борг в розмірі 6 676 233,06 грн.

20.08.2012 року ПрАТ «ІДС» засобами телекомунікаційного зв`язку направлено до контролюючого органу уточнюючу декларацію податку на прибуток за півріччя 2012, проте, у зв`язку із встановленням податковим органом порушення позивачем вимог статті 48 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), повторну уточнюючу декларацію відповідачем не прийнято, про що надіслано лист від 22.08.2012 року №7369/10/40-250, яким повідомлено позивача про невизнання податковою звітністю зазначеної уточнюючої декларації з огляду на порушення вимог статті 48 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідачем зазначено, що уточнюючу декларацію позивача від 17.08.2012 року податковим органом прийнято, водночас, цією уточнюючою декларацією платником податків не змінено, як останнім стверджується, податкове зобов`язання, а фактично продубльовано теж саме податкове зобов`язання, задеклароване податковою декларацією з податку на прибуток за півріччя 2012 року, поданою 30.07.2012 року в загальному розмірі 25 984 842 грн.

На підставі викладеного, ПрАТ «ІДС» подано 30.07.2012 року декларацію з податку на прибуток за півріччя 2012 року, якою задекларовано зобов`язання в сумі 25 984 842 грн., та станом на 19.08.2012 року (граничний строк сплати) сплачено не в повному обсязі, в результаті чого виник податковий борг.

Враховуючи викладене, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки застосування до платника податків штрафних санкцій за несвоєчасну сплату податку на прибуток за півріччя 2012 здійснено виключно у межах податкового законодавства.

Через канцелярію суду 06.06.2019 року позивачем подано відповідь на відзив, в якій зазначено, що узгоджена позивачем сума грошового зобов`язання з податку на прибуток вчасно сплачена позивачем до бюджету у повному обсязі, підстави для прийняття податкового повідомлення-рішення - відсутні.

Позивач вважає, що вказане обумовлюється й тим, що в Акті перевірки, на підставі якого прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, взагалі не враховано показники уточнюючої декларації, поданої 17.08.2012 року, яку прийнято відповідачем, та в якій узгоджено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток в розмірі 14 149 941 грн., а отже Акт перевірки, який зумовив подальше прийняття податкового повідомлення-рішення є складеним із порушенням законодавства України.

У підготовче засідання 06.06.2019 року прибули представник позивача та представник відповідача 1.

Судом уточнено склад відповідачів у справі.

Позивачем зазначено, що належним відповідачем у справі №826/11091/13-а є лише Офіс великих платників податків ДФС (далі також - відповідач), як правонаступник Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників.

Заслухавши представників сторін, судом здійснено процесуальне правонаступництво та затверджено склад сторін у справі.

У підготовчому судовому засіданні 06.06.2019 року судом поставлено на обговорення питання про закінчення підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду. Представники сторін проти закінчення підготовчого провадження не заперечували.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.06.2019 року закрито підготовче засідання. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 11.07.2019 року.

У судове засідання 11.07.2019 року прибули представники сторін.

Відповідно до частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України у відкритому судовому засіданні 11.07.2019 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено.

Позивачем подано відповідачу податкову декларацію з податку на прибуток за півріччя 2012 року від 26.07.2012 року (далі - декларація), у рядку 16 якої «податок на прибуток, нарахований за результатами останнього календарного кварталу (звітного) податкового періоду (рядок 14 - рядок 15) (+,-)» задекларовано податок у розмірі 20 860 995,00 грн.

У зв`язку із самостійним виявленням помилки у поданій декларації, позивачем подано відповідачу уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток за півріччя 2012 року від 17.08.2012 року (далі - уточнююча декларація), у рядку 13 «зменшення нарахованої суми податку» якої задекларовано зменшення нарахованої суми податку на суму у розмірі 6 711 054,00 грн., а у рядку 16 «податок на прибуток, нарахований за результатами останнього календарного кварталу (звітного) податкового періоду (рядок 14 - рядок 15) (+,-)» якої задекларовано податок на прибуток у розмірі 14 149 941,00 грн.

Уточнюючу декларацію податковим органом прийнято, що відповідачем не заперечується.

У подальшому, позивачем повторно подано відповідачу уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток за півріччя 2012 року від 17.08.2012 року (далі - повторна уточнююча декларація), у рядку 13 якої «зменшення нарахованої суми податку» задекларовано зменшення нарахованої суми податку у розмірі 6 711 054,00 грн., а у рядку16 «податок на прибуток, нарахований за результатами останнього календарного кварталу (звітного) податкового періоду (рядок 14 - рядок 15) (+,-)» - зменшено податок на прибуток у розмірі 14 149 941,00 грн.

Повторну уточнюючу декларацію також прийнято, що відповідачем не заперечується.

Листом відповідача № 7369/10/40-250 від 22.08.2012 року позивача повідомлено про те, що подана 20.08.2012 року засобами електронного зв`язку повторна уточнююча декларація не містить обов`язкових реквізитів, передбачених формою, що затверджена наказом Міністерства фінансів України від 28.09.2011 року № 1213, а саме, позивач неправильно зазначив найменування органу державної податкової служби, до якого подається декларація.

Окружною державною податковою службою - Центральним офісом з обслуговування великих платників податків Державної фіскальної служби надіслано позивачу податкове повідомлення-рішення від 22.04.2013 року №, винесене на підставі Акту від 05.04.2013 року №353/40-20/24364528 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ПрАТ «ІДС», код за з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на прибуток за півріччя 2012 року (далі також - Акт перевірки), згідно з яким до позивача застосовано штраф у сумі 1 335 246,60 грн.

Не погоджуючись із вищезазначеним податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся до суду із позовною заявою.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, беручи до уваги висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 12.02.2019 року, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 року № 2755-VI (із змінами і доповненнями) (далі також - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Суд застосовує нормативно-правові акти в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 ПК України податкова декларація, розрахунок - це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

За правилами пункту 49.1 статті 49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків.

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Водночас, пунктом 50.1 статті 50 ПК України передбачено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Відповідно до пункту 49.8 статті 49 ПК України прийняття податкової декларації є обов`язком органу державної податкової служби. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов`язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Згідно з пунктом 49.9 статті 49 ПК України за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання органом державної податкової служби. Отже, у разі прийняття уточнюючого розрахунку платника податків контролюючий орган зобов`язаний здійснити нарахування платежів до бюджету в особовому рахунку платника податку на додану вартість на дату подання уточнюючого розрахунку.

Судом встановлено, що позивачем подано відповідачу декларацію з податку на прибуток за півріччя 2012 року від 26.07.2012 року, якою задекларовано податок на прибуток у розмірі 20 860 995,00 грн.

У зв`язку із самостійним виявленням помилки у поданій декларації, позивачем подано відповідачу уточнюючу декларацію від 17.08.2012 року, якою задекларовано зменшення нарахованої суми податку на суму у розмірі 6 711 054,00 грн., а у рядку 16 «податок на прибуток, нарахований за результатами останнього календарного кварталу (звітного) податкового періоду (рядок 14 - рядок 15) (+,-)» якої задекларовано податок на прибуток у розмірі 14 149 941,00 грн.

Уточнюючу декларацію податковим органом прийнято. Жодних відмов, рішень, повідомлень щодо її неприйняття, встановлених статтею 49 ПК України, відповідачем позивачу не направлялося, що підтверджується та не заперечується сторонами.

Отже, слід дійти висновку, що сума узгодженого зобов`язання позивача з податку на прибуток за півріччя 2012 року складає 14 149 941,00 грн., яку сплачено позивачем до бюджету, що також підтверджується матеріалами справи, не заперечується та не спростовується відповідачем.

Водночас, за результатами перевірки позивача складено Акт перевірки від 05.03.2013 року №353/40-20/26364528, яким застосовано штрафні санкції в сумі 1 335 246,60 грн. за несвоєчасну сплату податку на прибуток.

Так, перевіркою встановлено, що згідно з податковою декларацією з податку на прибуток за півріччя 2012 року, поданою засобами електронного зв`язку 30.07.2012 року, ПрАТ «ІДС» задекларовано загальну суму узгодженого грошового зобов`язання, яка підлягала сплати до бюджету за півріччя 2012 року у розмірі 25 894 842,00 грн., граничний термін сплати якого 19.08.2012 року.

Станом на 19.08.2012 року задекларовану суму 25 894 842 грн. сплачено ПрАТ «ІДС» до Державного бюджету не в повному обсязі. На обліковій картці ПрАТ «ІДС» з податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів (код платежу 11020300) обліковувалось 19 218 608,94 грн. переплати, в результаті чого у ПрАТ «ІДС» сума податковою боргу склала 6 676 233,06 грн.

ПрАТ «ІДС» подано 17.08.2012 року засобами електронного зв`язку уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток за півріччя 2012 року, за реєстраційним № , якою змінено показники звітної декларації з податку на прибуток за півріччя 2012 року наступним чином: зменшення нарахованої суми податку (рядок 13 Декларації) в сумі 6 11 054,00 гривень. податок на прибуток за звітний (податковий) період (рядок 14 Декларації) в сумі 18 288 470 грн.; податок на прибуток, нарахований за результатами останнього календарного кварталу (звітного) податкового періоду (рядок 16 Декларації) в сумі 14 149 941,00 грн.; суму авансового внеску при виплаті дивідендів, нарахована за результатами останнього календарного кварталу звітного (податкового) періоду, що має бути сплачена за місцезнаходженням юридичної особи (рядок 22 Декларації) в сумі 5 033 847,00 грн. (не змінено).

Також перевіркою встановлено, що ПрАТ «ІДС» подано 20.08.2012 року засобами електронного зв`язку уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток за півріччя 2012 року, за реєстраційним № , якою задекларовано наступне: податок на прибуток, нарахований за результатами останнього календарного кварталу (звітного) податкового періоду (рядок 16 Декларації) в сумі 14 149 941,00 грн.; суму авансового внеску при виплаті дивідендів, нарахована за результатами останнього календарного кварталу звітного (податкового) періоду, що має бути сплачена за місцезнаходженням юридичної особи (рядок 22 Декларації) в сумі 5 033 847,00 грн.; зменшення податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду, що уточняється (від`ємне значення (рядок 16 - рядок 16 Податкової декларації, яка уточняється) (рядок 26 Декларації) в сумі 6 711 054,00 грн.

Окружною державною податковою службою - Центральним офісом з обслуговування великих платників податків Державної податкової служби листом від 22.08.2012 року №7369/10/40-250 повідомлено ПрАТ «ІДС» про невизнання податковою звітністю уточнюючої податкової декларації з податку на прибуток за півріччя 2012 року за реєстраційним від 20.08.2012 року № , оскільки зазначений документ складено з порушенням норм статті 48 Податкового кодексу України.

Водночас, відповідачем не здійснено аналізу, що уточнюючу податкову декларацію від 17.08.2012 року позивачем подано вчасно, у межах граничного строку, тобто до 19.08.2012 року. Не взято до уваги наявність уточненої декларації та її прийняття податковим органом, в якій суму узгодженого грошового зобов`язання визначено не у розмірі 25 894 842 грн., як у першій декларації від 30.07.2012 року, а зменшено таку суму до 14 149 941,00 грн. та сплачено її, що суперечить встановленому податковим законодавством порядку, передбаченому статтями 49, 50 та 54 ПК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Разом з тим, залишивши поза увагою уточнену декларацію від 17.08.2012 року та проігнорувавши її наявність, відповідачем надано оцінку повторній уточненій декларації від 20.08.2012 року, в той час, як оцінці податковим органом підлягала саме уточнена декларація від 17.08.2012 року.

Отже, слід дійти висновку, що уточнену податкову декларацію від 17.08.2019 року подано позивачем у межах граничного терміну, а суму узгодженого зобов`язання за уточненою декларацією від 17.08.2012 року у розмірі 14 149 941,00 грн. сплачено у повному обсязі.

Судом встановлено, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення від 22.04.2013 року № винесено податковим органом, керуючись пунктом 57.1 статті 57 ПК України.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Податковий агент зобов`язаний сплатити суму податкового зобов`язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.

Суму податкового зобов`язання, визначену у митній декларації, платник податків зобов`язаний сплатити до/або на день подання митної декларації.

Згідно з статтею 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

У разі порушення платником податків строку сплати до бюджету узгодженого грошового зобов`язання, передбаченого абзацом другим підпункту 222.1.2 пункту 222.1 статті 222 цього Кодексу, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 20 відсотків суми такого грошового зобов`язання.

У разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) фізичній особі податкове/податкові повідомлення-рішення з податку на майно у строки, встановлені відповідними нормами цього Кодексу, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.

Враховуючи встановлені судом обставини своєчасного подання позивачем уточненої декларації від 17.08.2012 року, прийняту податковим органом, та сплачену суму грошового зобов`язання до бюджету у встановленому законодавством порядку, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування податковим органом штрафних санкцій до позивача за несвоєчасну сплату суми грошового зобов`язання на підставі пункту 57.1 статті 57 та статті 126 ПК України.

Крім іншого, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що у провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва перебувала адміністративна справа №2а-12903/12/2670 за позовом Приватного акціонерного товариства «Індустріальні та дистрибуційні системи» до Окружної державної податкової служби-Центральний офіс з обслуговування великих платників податків Державної податкової служби про визнання протиправними дій Окружної державної податкової служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків державної податкової служби з винесення податкової вимоги від 28.08.2012 року №41 та з винесення рішення про опис майна у податкову заставу від 30.08.2012 року №8121/10/19-048; визнання протиправним та скасування податкової вимоги Окружної державної податкової служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків державної податкової служби від 28.08.2012 року №41; визнання протиправним та скасування рішення Окружної державної податкової служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків державної податкової служби про опис майна у податкову заставу від 30.08.2012 року №8121/10/19-048; зобов`язання Окружної державної податкової служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків державної податкової служби утриматись від вчинення дій направлених на погашення суми податкового боргу, що визначена в податковій вимозі Окружної державної податкової служби - центрального офісу з обслуговування великих платників податків державної податкової служби від 28.08.2012 року №41.

Постановою від 17.02.2015 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників щодо прийняття 28.08.2012 року податкової вимоги № 41 та щодо прийняття 30.08.2012 року рішення про опис майна у податкову заставу № 8121/10/19-048. Визнано протиправними та скасовано податкову вимогу № 41, прийняту 28.08.2012 року Міжрегіональним головним управлінням ДФС - Центральним офісом з обслуговування великих платників, та рішення про опис майна у податкову заставу № 8121/10/19-048, прийняте 30.08.2012 року Міжрегіональним головним управлінням ДФС - Центральним офісом з обслуговування великих платників. Зобов`язано Міжрегіональне головне управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників утриматись від вчинення дій, направлених на погашення податкового боргу приватного акціонерного товариства "Індустріальні та дистрибуційні системи" (код за ), розмір якого визначено податковою вимогою від 28.08.2012 року № 41. Позов в іншій частині залишено без задоволення. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.06.2015 року апеляційну скаргу Міжрегіонального головного управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників задоволено частково. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.02.2015 року скасовано в частині зобов`язання Міжрегіонального головного управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників утриматись від вчинення дій, направлених на погашення податкового боргу Приватного акціонерного товариства «Індустріальні та дистрибуційні системи» (код за ), розмір якого визначено податковою вимогою № 41 від 28.08.2013 року та ухвалити в цій частині нову постанову про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

В решті постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.02.2015 року залишено без змін.

Так, предметом вказаної справи було, зокрема, визнання протиправними та скасування податкової вимоги № 41, прийнятої 28.08.2012 року Міжрегіональним головним управлінням ДФС - Центральним офісом з обслуговування великих платників, та рішення про опис майна у податкову заставу № 8121/10/19-048, прийняте 30.08.2012 року Міжрегіональним головним управлінням ДФС - Центральним офісом з обслуговування великих платників.

В межах цього провадження предметом дослідження також були декларація від 30.07.2012 року, уточнена декларація від 17.08.2012 року та повторна уточнена декларація від 20.08.2012 року.

В ході розгляду справи судами встановлено, що податковим органом прийнято на районному рівні як уточнюючу декларацію, так і повторну уточнену декларацію.

Так, відповідно до висновку, викладеного у постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 04.06.2015 року: «…судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідач дійсно не приймав рішення про відмову у прийнятті вперше поданої уточненої декларації, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову у частині визнання протиправними дій відповідача щодо прийняття оскаржуваних вимоги та рішення, визнання їх протиправними та скасування.».

Крім того, судами встановлено відсутність податкового боргу у позивача за оспорюваний період.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, суд зауважує, що скасовуючи судові рішення першої та другої інстанції, Верховним Судом, приймаючи постанову від 12.02.2019 року у справі №826/11091/13-а, зазначено, що «…судові інстанції в порушення наведених процесуальних вимог подану позивачем 17.08.2012 уточнюючу податкову декларацію не дослідили, не з`ясували, чи визнана вона органом доходів і зборів податковою звітністю, а також, чи вплинули уточнені Приватним акціонерним товариством «Індустріальні та дистрибуційні системи» в цій звітності показники на його дійсний податковий обов`язок у межах спірних правовідносин».».

Враховуючи, що прийняття податковим органом уточненої декларації від 17.08.2012 року та відсутність податкового боргу у платника податків є обставиною, яка не підлягає доказування, та зокрема, не заперечується відповідачем, з огляду на те, що судом встановлено порушення відповідачем норм податкового законодавства, що спричинило винесення податкового повідомлення - рішення від 22.04.2013 року №, суд дійшов висновку про скасування останнього, як протиправного.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частинами першою, другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

На переконання суду, позивачем надано належні та допустимі докази в обґрунтування заявлених ним позовних вимог, в той час як відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, покладений на нього обов`язок доказування правомірності прийняття оскаржуваних рішень з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, не виконано, а тому, беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись статтями 6, 9, 73-80, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Індустріальні та дистрибуційні системи" задовольнити.

2. Скасувати податкове повідомлення-рішення 22.04.2013 року .

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: Приватне акціонерне товариство "Індустріальні та дистрибуційні системи" (, адреса: 04073, м. Київ, проспект Степана Бандери, будинок 9, корпус 5, офіс 501);

Відповідач: Офіс великих платників податків ДФС (, адреса: 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11Г).

Повне рішення складено 26.07.2019 року.

Суддя Л.О. Маруліна