Справа № 340/1269/19
Суддя: Р.В. Жук
Дата ухвалення: 2019-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 року м. Кропивницький справа № 340/1269/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Жука Р.В., за участю секретаря Бондар Я.Г. та представників:

позивача: ОСОБА_1 та ОСОБА_2;

відповідача-1: Завіни Р.В.;

відповідача-2: Отроди Т.Ю.;

відповідача-3: Іванця Д.М.;

відповідача-4: не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 )
до відповідача-1 відповідача-2 відповідача-3 відповідача-4 Управління поліції охорони в Кіровоградській області (вул. Габдрахманова, 1, м. Кропивницький, 25009, код ЄДРПОУ - 40109000) Міністерство внутрішніх справ України (вул. Академіка Богомольця, 10, м.Київ, 01601, код ЄДРПОУ - 00032684) Національна поліція України (вул. Академіка Богомольця, 10, м. Київ, 01601, код ЄДРПОУ - 40108578) Департамент поліції охорони (вул. Малопідвальна, 5, м. Київ, 01001, код ЄДРПОУ - 40109110)
провизнання неправомірною відмову та зобов`язати вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом в якому просив:

- визнати неправомірною відмову управління поліції охорони в Кіровоградській області щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ;

- зобов`язати управління поліції охорони в Кіровоградській області призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу;

- встановити судовий контроль за виконанням рішення суду.

Виклад позиції позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №171359 від 10.02.2016 встановлена третя група інвалідності з 29.02.2016, причина інвалідності - захворювання, пов`язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

За результатами розгляду заяви про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності складено висновок, затверджений державним секретарем МВС України Тахтай О.В. від 18.12.2017. Відповідно до зазначеного висновку, виплату одноразової грошової допомоги повинен здійснювати Департамент Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ України.

09.02.2019 позивач звернувся з заявами про виплату одноразової грошової допомоги до Управління поліції охорони в Кіровоградській області та Департаменту поліції охорони але у призначені та виплаті одноразової грошової допомоги було відмовлено.

Виклад позиції відповідача-1.

Управлінням поліції охорони в Кіровоградській області подано відзив на позовну заяву, у якому стверджує, що механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції встановлено Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850. Даним Порядком визначено, що рішення про призначення або про відмову в призначенні грошової допомоги приймає саме МВС, а виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС (а.с.74-76).

Виклад позиції відповідача-2.

Міністерство внутрішніх справ України надало до суду пояснення в яких зазначає, що Міністерство внутрішніх справ України, згідно постанови КМ України від 27.12.2018 року №1146, яка набрала законної сили 04.01.2019 року, не має повноважень щодо прийняття рішення про призначення чи відмову в призначені грошової допомоги колишнім працівникам міліції охорони. Відповідно до п.п. З, 4 Положення про Департамент Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України від 13.10.2005 №878 , Департамент здійснює свої повноваження на засадах самофінансування та є органом, фінансування видатків якого здійснюється за рахунок централізованих відрахувань підпорядкованих підрозділів Державної служби охорони. фінансування зазначеного Департаменту ДСО при МВС України з державного бюджету не передбачалося та не здійснювалося. Тому з 01.01.2007 Державна служба охорони при МВС України здійснювала виплату передбаченої законом України «Про міліцію» одноразової грошової допомоги колишнім працівникам підрозділів ДСО через засновану нею Українську охоронно-страхову компанію (АТ «УОСК»).

Тому, Міністерство внутрішніх справ України підтримує позовні вимоги позивача спрямовані до Управління поліції охорони в Кіровоградській області (а.с.110-114).

Виклад позиції відповідача-3.

Національна поліція України у поданому відзиві посилається на те, що пунктом 15 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

На виконання приписів статті 23 Закону України «Про міліцію» Кабінетом Міністрів України постановою № 850 від 21.10.2015 року затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції №850.

Національна поліція України стверджує, що саме до компетенції МВС України належить право прийняття рішення про призначення або про відмову призначені грошової допомоги, яка виплачується за рахунок коштів передбачених у державному він вже на утримання МВС(а.с.134-135).

Виклад позиції відповідача-4.

Департамент поліції охорони надав до суду відзив який обґрунтовував тим, що відповідно до Порядку №850 визначено, що рішення приймається саме МВС, а виплата одноразової грошової допомоги за рахунок коштів передбачених державним бюджетом на утримання МВС. Порядком встановлений виключний перелік суб`єктів, на яких поширюється дія даного нормативного акту, а тому органи Національної поліції України, у тому числі УПО, не відносяться до них, як і будь-який інший орган виконавчої влади, окрім Міністерства внутрішніх справ України та його підрозділів.

Заяви (клопотання) учасників справи інші процесуальні дій у справі

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.05.2019 року відкрите провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено розгляд справи у підготовчому судовому засіданні на 07 червня 2019 року о 11:00 год.

Під час проведення судом підготовчого провадження Управління поліції охорони в Кіровоградській області заперечувало, що є належним відповідачем в даній справі, оскільки вчинення відповідних дій щодо яких заявлені позовні вимоги, визначені чинним законодавством до компетенції інших суб`єктів владних повноважень.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.06.2019 року залучено до участі у справі Міністерство внутрішніх справ, Національну поліцію України та Департамент поліції охорони у якості співвідповідачів, виключивши останніх з числа третіх осіб. Закрито підготовче провадження та призначити судове засідання для розгляду справи по суті на 23 липня 2019 року о 11 год. 00 хв.

Обставини встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Розглянувши подані сторонами документи, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши зміст спірних правовідносин з урахуванням доказів, судом встановлені відповідні обставини.

Позивач з 02.09.1985 до 06.11.2015 проходив службу в ОВС.

Наказом МВС України від 06.11.2015 №2380 Позивач звільнений з ОВС за п. 65 «б» (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у відставку.

Позивачем отримано довідку МСЕК серії 12 ААА №171359 від 10.02.2016, на підставі якої встановлено, що ступінь втрати позивачем професійної працездатності становить 40%. Згідно з зазначеною довідкою ОСОБА_1 встановлено III групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с.12).

17.03.2016 року ОСОБА_1 звернувся до ліквідаційної комісії Управління МВС України в Кіровоградській області з письмовою заявою про проведення виплати одноразової грошової допомоги та надав документи, згідно з переліком визначеним п.7 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850.

31.03.2016 року за заявою ОСОБА_1 Управління МВС України в Кіровоградській області сформовано відповідний висновок, який направлено до Департаменту фінансово-облікової політики МВС України для затвердження. Однак, листом від 18.04.2016 року №15/2-1347 Департамент фінансово-облікової політики МВС України комплект документів повернув як помилково надісланий із зазначенням, що вирішення даного питання належить до компетенції Національної поліції України.

Комплект документів щодо призначення одноразової допомоги, Управлінням МВС України в Кіровоградській області 27.04.2016 року було направлено до Національної поліції України. Листом від 11.05.2016 року №1820/43/3/02-2016 Національна поліція України повернула на адресу Управління матеріали про призначення та виплату одноразової грошової допомоги.

Встановлено, що 23.05.2016 року Управлінням МВС України в Кіровоградській області повторно направило до Національної поліції України матеріали для призначення і виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.

02.06.2016 року Національна поліції України повернула матеріали та вказала, що витрати для виплати одноразової грошової допомоги колишнім працівникам ДСО у Державному бюджеті України не передбачені, у зв`язку з чим, повинні здійснюватися поліцією охорони за рахунок власних джерел надходжень з дотриманням визначеного законодавством порядку фінансування.

У листі від 21.06.2016 року №2455/43/3/02-2016 Національною поліцією України вказано, що пунктами 9, 10 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850, передбачено, що рішення про призначення грошової допомоги приймає винятково МВС України, а виплачується грошова допомога за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС.

Листом від 02.07.2016 року №1042/43/31/9/01-2016 начальником Управлінням поліції охорони в Кіровоградській області ОСОБА_1 повідомлено, що Департаментом поліції охорони на адресу Управління поліції охорони Кіровоградської області без резолюції та затвердження щодо виконання повернуто заяву від 17.03.2016 року та доповнення до неї від 20.05.2016 року разом з необхідним пакетом документів для прийняття рішення щодо виплати одноразової грошової допомоги.

Разом з тим, не погоджуючись з діями Міністерства внутрішніх справ України, Департаменту державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ України, ОСОБА_1 дії стосовно непризначена йому одноразової грошової допомоги оскаржено у судовому у порядку.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.03.2017 року у справі №П/811/978/16 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Департаменту державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ України третіх осіб: Національної поліції України, Управління поліції охорони у Кіровоградській області, - визнано протиправною бездіяльність Міністерство внутрішніх справ України щодо розгляду заяви від 17.03.2016 року та доданих до неї матеріалів про нарахування одноразової грошової допомоги у зв`язку з втратою працездатності та встановлення III групи інвалідності під час проходження служби в органах внутрішніх справ України; зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.03.2016 року та додані до неї матеріали щодо призначення виплати одноразової грошової допомоги.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2017 року постанова Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.03.2017 року залишена без змін.

Так, на виконання постанови Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.03.2017 року Міністерством внутрішніх справ України розглянута заява ОСОБА_1 щодо призначення виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з втратою працездатності та встановлення ІІІ групи інвалідності під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

За результатами розгляду заяви сформовано висновок, затверджений державним секретарем МВС України Тахтай О.В. 18.12.2017 року, відповідно до якого, виплату одноразової грошової допомоги повинен здійснювати Департамент Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ України. За результатом розгляду матеріалів, прийнято рішення, заяву ОСОБА_1 з доданими до неї матеріалами надіслати до Управління поліції охорони в Кіровоградській області Департаменту поліції охорони для здійснення виплати одноразової грошової допомоги йому, як колишньому працівнику міліції охорони, - за рахунок коштів, що надходять від виконання договорів.

Не погоджуючись з рішенням прийнятим за результатами розгляду заяви, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, в якому просив суд визнати протиправним рішення, викладене у висновку про результати розгляду заяви від 17.03.2016 року щодо призначення одноразової грошової допомоги; зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України здійснити нарахування та виплату йому одноразової грошової допомоги в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, згідно постанови Кабінету Міністрів № 850 від 21.10.2015 року «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції», тобто 26700 грн.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.08.2018 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22.11.2018 року у справі №811/1666/18 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

09.02.2019 позивач на підставі рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.08.2018 року, яке набрало законної сили повторно звернувся з заявою до Управління поліції охорони в Кіровоградській області щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю пов`язаною з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с.26).

Листом від 09.04.2019 року №1-С Управління поліції охорони в Кіровоградській області ОСОБА_1 повідомило, що 05.04.2019 року МВС України повернуло пакет документів для отримання одноразової грошової допомоги зазначивши, що вказана виплата має здійснюватися за рахунок асигнувань, передбачених у державному бюджеті для Національної поліції України та повідомило.

Крім того, Управління зазначило, що Національною поліцією України та МВС України вживаються заходи стосовно визначення порядку призначення та виплати одноразової грошової допомоги. Тому, після вирішення зазначених організаційних заходів виплата одноразової грошової допомоги буде здійснена за рахунок коштів Національної поліції України (а.с.29-30).

Позивач вважаючи вищезазначену відмову протиправною звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Оцінка суду.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості аргументам, наведеними учасниками справи, суд дійшов виходить з наступного.

На час виникнення спірних правовідносин, призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції визначалася Порядком №850, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року, відповідно до положень статті 23 Закону України "Про міліцію".

Статтею 23 Закону України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ зі змінами (далі по тексту - Закон №565-ХІІ) передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання зазначеної норми постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок № 850).

Відповідно до підпункту 2 п.2 Порядку №850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно п.3 Порядку № 850, грошова допомога призначається і виплачується, зокрема, у разі, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ.

Судом встановлено, що позивачу установлена ІІІ група інвалідності внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ після тримісячного строку, що настав за днем звільнення, а тому позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги через інвалідність.

З огляду на встановлені обставини та рішення судів, сторони не заперечували про те, що позивач набув права на отримання одноразової грошової допомоги з дати якою встановлено інвалідність згідно з Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №171359 від 10.02.2016.

Щодо тверджень представників Управлінням поліції охорони в Кіровоградській області, Національна поліція України та Департамент поліції охорони щодо обов`язку виплат МВС України відповідно до Порядку №850 суд виходить з наступного.

Досліджуючи матеріали справи судом встановлено, що спірні правовідносини неодноразово вже були предметом розгляду в інших адміністративних справах.

Як вже встановлено та зазначалось судом, позивач не погодившись з висновком МВС України за результатами розгляду його заяви звернувся з відповідним позовом до суду.

Так, порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відповідно до Порядку №850, саме МВС України вже були предметом дослідження під час розгляду справи №811/1666/18. В постанові від 22.11.2018 року Третій апеляційний адміністративний суд погодився з висновками суду першої інстанції та зазначив, що призначення та виплату одноразової допомоги повинен здійснювати той орган у структурі МВС України, в якому колишній працівник міліції проходив службу, перебував у трудових відносинах. Оскільки позивач був звільнений з посади, яку обіймав у системі органів Державної служби охорони, саме Департамент Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ України повинен відповідати за питання призначення йому грошової допомоги.

Згідно п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 13.10.2015 № 834 «Питання функціонування органів поліції охорони як територіальних органів Національної поліції та ліквідації деяких територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» установлено, що органи поліції охорони, утворені як територіальні органи Національної поліції, є правонаступниками Департаменту Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ та відповідних державних установ Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ, що ліквідуються в установленому законодавством порядку.

Рішення, викладене у висновку про результати розгляду заяви від 17.03.2016 року щодо призначення одноразової грошової допомоги, затвердженого Державним секретарем Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2017 року, є правомірним з огляду на йому відповідність Порядку. Міністерство внутрішніх справ України не можу здійснити нарахування та виплату одноразової грошової допомоги позивачу, оскільки у разі здійснення цього буде порушено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850, з підстав вказаних вище (а.с.23, зворотня сторона).

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиція - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню.

Звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, варто розуміти так, що учасники адміністративного процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.

Тобто, учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи.

Для спростування преюдиційних обставин учасник адміністративного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами визначеними процесуальним законодавством.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.12.2018 року у справі №К/9901/6161/18.

При цьому, сторонами не надано суду будь-яких доказів, які заперечують встановлені обставини у справі 811/1666/18.

Тобто, з викладеного суд робить висновок, що обставини у даній справі, встановлені у ході судового розгляду адміністративної справи 811/1666/18 можуть не доказуватися у межах даної справи, оскільки вищезазначені рішення судів першої та апеляційної інстанцій є чинними, не скасовані та набрали законної сили.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 1 статті 17 Закону України "Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї і практику Європейського Суду як джерело права.

Частиною 1 статті 1 Протоколу № 1 ратифікованої Україною 11.09.1997 р. Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ст. 17-1 Конвенції, згідно з якими кожен має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, державам учасницям Конвенції заборонено скасовувати встановлені нею права.

Концепція "майна" в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у національному праві: певні інші права та інтереси, які становлять активи, також можуть вважатися "правом власності", а відтак і "майном". Таким чином, за Конвенцією майном визнається й право грошової вимоги до держави про виплату коштів соціального забезпечення.

У практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції" від 23.09.1982, "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21.02.1986, "Щокін проти України" від 14.10.2010, "Серков проти України" від 07.07.2011, "Колишній король Греції та інші проти Греції" від 23.11.2000, "Булвес" АД проти Болгарії" від 22.01.2009, "Трегубенко проти України" від 02.11.2004, "East/West Alliance Limited" проти України" від 23.01.2014) визначено три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно "суспільний", "публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Європейський суд з прав людини констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися з дотриманням принципу "пропорційності" - "справедливої рівноваги (балансу)" між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. "Справедлива рівновага" не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості в кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе "індивідуальний і надмірний тягар".

Дотримання принципу "пропорційності" передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення ст. 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Отже, втручання держави, в даному випадку, у право власності позивача на отримання соціальної виплати не свідчить про наявність "справедливої рівноваги" між інтересами держави, пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання.

З огляду на встановлені дійсні обставини суд дійшов висновку, що належним відповідачем є Управління поліції охорони в Кіровоградській області.

Зважаючи на викладене, дії Управління поліції охорони в Кіровоградській області щодо відмови у призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги викладені в письмовому вигляді, а саме в листі від 09.04.2019 року №1-С, тому саме воно є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Кіровоградського окружного адміністративного суду, позивачем надано суду достатні документальні докази, якими підтверджується протиправність оскаржуваного рішення, в той час, як відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій під час прийняття оскаржуваної відмови щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 255, 292-297, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) - задовольнити.

Визнати неправомірною відмову Управління поліції охорони в Кіровоградській області (вул. Габдрахманова, 1, м. Кропивницький, 25009, код ЄДРПОУ - 40109000) щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ).

Зобов`язати Управління поліції охорони в Кіровоградській області (вул. Габдрахманова, 1, м. Кропивницький, 25009, код ЄДРПОУ - 40109000) призначити та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) одноразову грошову допомогу.

Зобов`язати Управління поліції охорони в Кіровоградській області (вул. Габдрахманова, 1, м. Кропивницький, 25009, код ЄДРПОУ - 40109000) подати звіт про виконання рішення суду у строк - один місяць з дня набрання чинності рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду у справі №340/1269/19.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Кіровоградський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено та підписано 31.07.2019 року

Суддя

Кіровоградського окружного

адміністративного суду Р.В. Жук