Справа № 320/2195/19
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2019-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2019 року №320/2195/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області до Комунального підприємства "Згурівський комбінат комунальних підприємств" треті особи по справі, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача: Згурівська районна державна адміністрація, Згурівська селищна рада, про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Головне управління Держпродспоживслужби в Київській області (далі - позивач) з позовною заявою до Комунального підприємства «Згурівський комбінат комунальних підприємств» (далі - відповідач), треті особи по справі, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача Згурівська районна державна адміністрація та Згурівська селищна рада, - про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю).

Ухвалою від 7.05.2019 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Зміст позову складають вимоги щодо застосування судом заходів реагування до відповідача, а саме: зупинити виконання робіт, надання послуг із видалення та захоронення побутових відходів на полігоні відповідача, що розташований за адресою: вул. Боженка, 2-А, смт Згурівка, Київська область до забезпечення оброблення (перероблення) відходів шляхом промислового сортування вторинної сировини, небезпечних відходів, органічної складової та складової побутових відходів, що не підлягає утилізації, до місць чи об`єктів утилізації, знешкодження або захоронення відповідно до вимог законодавства про відходи та санітарного законодавства.

Позовні вимоги щодо застосування заходів реагування позивач обґрунтовує тим, що під час позапланової перевірки господарської діяльності відповідача з відходами було встановлено ряд порушень чинного санітарного законодавства України, які є достатніми підставами для вжиття запобіжних заходів у вигляді повного зупинення робіт.

Відповідач проти позову заперечив. 31.05.2019 подав до суду відзив на позовну заяву, з якого слідує, що відповідач не заперечує проти наявних порушень, встановлених позивачем під час перевірки, однак вказує на їх недостатність для вжиття заявлених позивачем запобіжних заходів у вигляді повного зупинення робіт щодо сортування та утилізації відходів в смт Згурівка. Позивач також вказує на необхідність врахування судом негативних наслідків для громади смт Згурівка та екології зазначеного населеного пункту від повного зупинення діяльності відповідачем. Такі наслідки, на думку відповідача, перевищують мету вжиття крайніх заходів реагування щодо порушень, допущених відповідачем.

Залучена до участі у справі протокольною ухвалою від 6.06.2019 третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача по справі, Згурівська районна державна адміністрація, подала до суду письмові пояснення, з яких слідує, що вжиття заявлених позивачем крайніх заходів реагування призведе до повного зупинення діяльності полігону, що спричинить утворення стихійних сміттєзвалищ, переповнення контейнерних майданчиків сміттям, поширення інфекційних хвороб, екологічну та санітарно-епідеміологічну катастрофи в районі зупинення полігону створить несприятливі та небезпечні умови для життєдіяльності людини та навколишнього середовища. При цьому Згурівська районна державна адміністрація вказала на неефективність повної зупинки роботи полігону як способу усунення наслідків встановлених позивачем порушень, та на те, що санітарний, екологічних та природоохоронний ефект від застосування цих заходів реагування може бути нівельований негативними наслідками, які виникнуть після зупинення роботи полігону.

Протокольною ухвалою суду від 18.07.2019 вирішено подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Дослідивши обставини справи, судом було встановлено наступне.

Відповідно до рішення Виконавчого комітету Згурівської селищної ради від 05.01.2005 № 2 Згурівський комбінат комунальних підприємств визначено виконавцем робіт з надання населенню та організаціям в смт. Згурівка житлово-комунальних послуг, а саме: вивезення та утилізації твердих побутових відходів.

Відповідно до Статуту Комунального підприємства «Згурівський комбінат комунальних підприємств» від 08.10.2012 №0000110 одним з основних напрямків діяльності підприємства є вивезення побутових відходів, нечистот від підприємств, установ організацій і населення селищ.

На полігон, прийнятий в експлуатацію, наявний паспорт місця видалення відходів (№ 10-3-2 від 08.01.2002) відповідно до Порядку ведення реєстру місць видалення відходів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.98 № 1216.

Захоронення побутових відходів здійснюється на території полігону ТПВ Комунального підприємства «Згурівський комбінат комунальних підприємств» за адресою: вул. Боженка, 2-А, смт. Згурівка, Київська область.

Роботи на полігоні побутових відходів виконуються відповідно до схеми розміщення відходів на території полігону ТПВ Комунального підприємства «Згурівський комбінат комунальних підприємств» затверджений начальником КП Пітайчук Т.П.

Відповідно до Державного акту на право постійного користування землею від 17.07.2000, відповідачу надано у постійне користування 14,4561 гектари землі, в тому числі 3,68 гектари для експлуатації полігону для збирання твердих побутових відходів на території Згурівської селищної ради.

Згідно ескізного проекту, полігон поділено на 3 карти. З письмових пояснень відповідача слідує, що роботи на полігоні виконуються відповідно до схеми розміщення відходів на полігоні. Станом на 01.01.2019 полігон заповнено на 53%, що не заперечувалось і позивачем.

Паспорт місця видалення відходів, реєстраційний №10-03-2, - зареєстрований 08.01.2002, затверджений Головою Згурівської районної адміністрації та погоджений начальником Держуправління екології та природних ресурсів в Київській області, начальником відділу з охорони праці, начальником Комплексної гідрогеологічної партії та начальником Згурівського відділення пожежного нагляду.

З пояснень відповідача слідує, що вищезазначений паспорт погоджується з року реєстрації щорічно у Департаменті екології та природних ресурсів Київської облдержадміністрації без заперечень. Зазначене позивачем не заперечується ні в заявах по суті справи, ні в Акті санітарно- епідеміологічного обстеження об`єкта від 12.02.2019 №278.

Також відповідно до пояснень відповідача, які не спростовувались позивачем в заявах по суті справи, - позивачем на постійній основі проводиться моніторинг та обстеження повітря, грунту та підземних вод, відповідно до укладеного договору з ТОВ «ЕКО» на здійснення лабораторного контролю та якістю атмосферного повітря, дослідження якості води та забруднення грунтів. Згідно проведених досліджень, які передували обстеженню позивача та складенню висновків про необхідність застосування крайніх заходів реагування, перевищення норм шкідливих речовин у грунті та повітрі відсутні. Зазначене підтверджується актами відбору проб, копії яких долучені відповідачем до справи та не спростовувались позивачем в заявах по суті справи.

Також відповідач вказав, що на те, що відповідно до п. «г» ст.24 Закону України «Про відходи», - до компетенції державної санітарно-епідеміологічної служби в Україні у сфері поводження з відходами належить: видача висновків державної санітарно-гігієнічної експертизи щодо об`єктів поводження з відходами, зокрема - і для отримання лімітів на утворення та розміщення відходів відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.1998 №1218. Головним управлінням Держприродспоживслужби щорічно до 2019 року проводив санітарно-екологічне обстеження полігону, належного відповідачу та видавав висновки державної санітарно-епідеміологічної експертизи про відповідність медичним критеріям безпеки, що не заперечувалось позивачем в заявах по суті справи.

12.02.2019 Головним управлінням Держпродспоживслужби в Київській області відповідно до статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та на підставі за звернення начальника Комунального підприємства «Згурівський комбінат комунальних підприємств» від 14.01.2019 №9 (далі - КІІ «Згурівський ККП»), наказу від 11.02.2019 № 278-Д та направлення від 11.02.2019 № 278, - здійснено позапланову перевірку господарської діяльності полігону побутових відходів КП «Згурівський ККП», на предмет дотримання санітарного законодавства, що розташований за адресою: вул. Боженка, 2А, смт. Згурівка, Згурівський район, Київська область. За результатами позапланової перевірки складено Акт санітарно-епідеміологічного обстеження об`єкта від 12.02.2019 № 278 (далі - Акт обстеження).

В Акті обстеження зафіксовані наступні порушення:

1. На полігоні побутових відходів не розроблений та не погоджений проект, що включає санітарно-технічний паспорт відповідно до ДБН В.2.4-2-2005 "Полігони твердих побутових відходів. Основи проектування", що є порушенням п. 1.8 Правил експлуатації полігонів побутових відходів, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 01.12.2010 №435 (далі - Правила №435).

2. Не розроблена інструкція з експлуатації полігона, в якій повинно бути врахована специфіка виробництва, наявність засобів механізації і ресурсів для виконання робіт відповідно до ДБН В.2.4-2-2005 "Полігони твердих побутових відходів. Основи проектування" в порушення п. 1.9 Правил №435.

3. Видалення побутових відходів здійснюється з порушенням пункту 2.27 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я від 17.03.2011 №145 (далі- Правила №145), а саме: не забезпечується видалення побутових відходів включаючи їх оброблення (перероблення) шляхом промислового сортування з подальшим перевезенням вторинної сировини, небезпечних відходів, органічної складової та складової побутових відходів, що не підлягає утилізації (після її глибокого пресування до щільності природних ґрунтів (більше 1 т/куб.м) і подальшого брикетування), до місць чи об`єктів утилізації, знешкодження або захоронення відповідно до вимог законодавства про відходи та санітарного законодавства (залежно від вмісту органічних речовин окремі складові побутових відходів підлягають утилізації шляхом їх оброблення (перероблення) на спеціалізованих підприємствах з отриманням кінцевого продукту - біогумусу або біопродукції на його основі).

4. Не забезпечено знешкодження побутових відходів, що не підлягають утилізації на спеціалізованих підприємствах (сміттєспалювальні заводи, піролізні установки тощо) та захоронення побутових відходів, що не підлягають утилізації на спеціально обладнаних для цього полігонах/звалищах відповідно до вимог пункту 2.28 Правил №145.

5. В порушення п. 2.3 Правил експлуатації об`єктів поводження з побутовими відходами, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 04.05.2012 №196 (далі - Правила №196) та п.п.2.2 та 2.7 Правил №435 на території полігону ТПВ відсутній контрольно-пропускний пункт, що має бути оснащений приладами для здійснення радіометричного контролю побутових відходів, а також встановлено автомобільні ваги для здійснення обліку кількості побутових відходів, що надходять на такий полігон.

6. Система моніторингу та заходи екологічної безпеки, які спрямовані на захист стану повітря, грунту та підземних вод не здійснюються в повному обсязі (порушення п.1.8 Правил №196; п. 5.1 Правил №435).

7. Відповідно до пункту 5.8 Правил № 435, дослідження грунту необхідно проводити не рідше ніж двічі на рік на території полігону побутових відходів та у межах санітарно-захисної зони (на відстані 50, 100, 200 і 500 м), чого зроблено не було.

8. Відповідно до протоколів досліджень питної води встановлено, що згідно відібраних пробах лабораторією TOB «ЕКО», досліджена вода із спостережних свердловин не відповідає за санітарно-хімічними нормами згідно «гігієнічні вимоги до води питної призначеної для споживання людиною» ДСанПіН 2.2.4- 171-10 за показниками: кольоровість, мутність, аміак, залізо, окисність.

9. Окремо зазначено, що в порушення до пункту 5. 10 Правил № 435, контроль за станом підземних вод не проводився щокварталу через спостережні свердловини, кількість, розташування і глибина яких необхідно встановити згідно з проектом полігону.

10. Полігон побутових відходів не оснащений системами захисту грунтових вод, вилучення та знешкодження біогазу та фільтрату (порушення п. 5.11 Правил №435).

Позивач стверджує, що відповідач, в супереч вимогам Закону України «Про відходи» та Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» не здійснює дій спрямованих на запобігання утворенню відходів, сортування, оброблення, перероблення, утилізацію, видалення, знешкодження нагляд за місцями видалення відходів, і тому не здійснює належного поводження з відходами.

Також позивач стверджує, що позивач, здійснюючи операції у сфері поводження з відходами, зобов`язаний виконувати вимоги Закону України «Про відходи», Правил № 435 та Правил № 145 та інших нормативно-правових актів, проте систематично їх порушував та продовжує це робити, що підтверджується висновками Акта перевірки.

Заявляючи позовні вимоги у вигляді повного зупинення виконання робіт, надання послуг із видалення та захоронення побутових відходів, позивач вказує на ст. 3 Конституції України, в якій закріплено право громадян на життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпеку, як найвищу соціальну цінність в Україні. При цьому позивач вказує на те, що недотримання позивачем санітарних норм порушує законні права громадян на безпеку для здоров`я і життя населення та може в подальшому завдати шкоди їх здоров`ю.

Водночас з матеріалів справи слідує, що діяльність по вивезенню та розміщенню відходів відповідачем здійснюється.

З пояснень відповідача та залученої третьої особи по справі слідує, що відповідачем вчиняються дії, направлені на усунення порушень, встановлених в Акті обстеження, однак таке усунення порушень - не залежить лише від дій відповідача, але і від належного і своєчасного виконання функціональних повноважень органів місцевої виконавчої влади та місцевого самоврядування.

Так у зв`язку зі зверненням відповідача, рішенням виконавчого комітету Згурівської селищної ради №63 від 20.02.2012 та №131 від 07.08.2018 було вирішено - затвердити схему санітарного очищення селища, що підтверджується копією рішення у справі.

Також рішенням Згурівської районної ради від 29.06.2017 №234-19-VII затверджено Програму поводження з твердими побутовими відходами в Згурівському районі на 2017-2020 роки, що також підтверджується копією розпорядження.

Відповідач також вказує на те, що позивач не врахував при подачі даного позову, що в радіусу до ста кілометрів відсутні інші полігони, окрім належного відповідачу, для розміщення відходів від територіальних громад 20 сільських рад селища Згурівка, що передбачають проживання близько 12000 громадян. Зазначену обставину позивач ніяким чином не спростовував в заявах по суті справи.

Вирішуючи справу по суті, суд вказує на наступне.

Предметом позову у справі є вжиття заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) шляхом повного зупинення виконання робіт, надання послуг із видалення та захоронення побутових відходів на полігоні твердих побутових відходів КП «Згурівський ККП».

Відповідач проти встановлених порушень в Акті обстеження не заперечує, однак вказує на неспіврозмірність заходів реагування цим порушенням, оскільки Актом обстеження не встановлено обставин та доказів безпосередньої та реальної загрози життю та здоров`ю населення.

Відповідно до частини 5 статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду.

Відповідно до частини 7 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Надаючи правову оцінку обставинам, встановленим у справі суд зазначає про законодавче регулювання відносин, що складають предмет спору.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» від 24.02.1994 №4004-XII, - санітарне та епідемічне благополуччя населення - це стан здоров`я населення та середовища життєдіяльності людини, при якому показники захворюваності перебувають на усталеному рівні для даної території, умови проживання сприятливі для населення, а параметри факторів середовища життєдіяльності знаходяться в межах, визначених санітарними нормами.

Цією ж статтею Закону визначено, що державні санітарні норми та правила, санітарно-гігієнічні та санітарно-протиепідемічні правила і норми, санітарно-епідеміологічні правила і норми, протиепідемічні правила і норми, гігієнічні та протиепідемічні правила і норми, державні санітарно-епідеміологічні нормативи, санітарні регламенти (далі - санітарні норми) - обов`язкові для виконання нормативно-правові акти центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, що встановлюють медичні вимоги безпеки щодо середовища життєдіяльності та окремих його факторів, недотримання яких створює загрозу здоров`ю і життю людини та майбутніх поколінь, а також загрозу виникнення і розповсюдження інфекційних хвороб та масових неінфекційних захворювань (отруєнь) серед населення.

Цією ж статтею Закону визначено також, що небезпечний фактор - будь-який хімічний, фізичний, біологічний чинник, речовина, матеріал або продукт, що впливає або за певних умов може негативно впливати на здоров`я людини.

У зв`язку з зазначеними нормами, суд погоджується з доводами позивача, що недотримання санітарних норм порушує законні права громадян на безпеку для здоров`я і життя населення та може в подальшому завдати шкоди їх здоров`ю.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про відходи» від 5.03.1998 року №187/98-ВР, поводження з відходами - дії, спрямовані на запобігання утворенню відходів, їх збирання, перевезення, сортування, зберігання, оброблення, перероблення, утилізацію, видалення, знешкодження і захоронення, включаючи контроль за цими операціями та нагляд за місцями видалення.

Цією ж нормою Закону України «Про відходи» визначено, що об`єкти поводження з відходами - це місця чи об`єкти, що використовуються для збирання, зберігання, сортування, оброблення, перероблення, утилізації, видалення, знешкодження та захоронення відходів.

Цією ж нормою Закону України «Про відходи» визначено, що операції поводження з відходами - збирання, перевезення, зберігання, сортування, оброблення (перероблення), утилізація, видалення, знешкодження і захоронення відходів.

Відповідно до статті 35-1 Закону України «Про відходи» поводження з побутовими відходами здійснюється відповідно до державних норм, стандартів і правил.

Збирання і перевезення побутових відходів у межах певної території здійснюються юридичною особою, яка уповноважена на це органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах, спеціально обладнаними для цього транспортними засобами.

Небезпечні відходи у складі побутових відходів збираються окремо від інших видів побутових відходів, а також мають відокремлюватися на етапі збирання чи сортування і передаватися спеціалізованим підприємствам, що одержали ліцензії на здійснення операцій у сфері поводження з небезпечними відходами.

Забороняється проектування, будівництво та експлуатація полігонів побутових відходів без оснащення системами захисту ґрунтових вод, вилучення та знешкодження біогазу та фільтрату.

Із зазначених норм законодавства слідує, що поводження з відходами - це сукупність дій, спрямованих, в тому числі, на запобігання утворенню відходів, їх збирання, перевезення, сортування, зберігання, оброблення, перероблення, утилізацію, видалення, знешкодження і захоронення, включаючи контроль за цими операціями та нагляд за місцями видалення.

Статтею 32 Закону України «Про відходи» передбачено, що з метою обмеження та запобігання негативному впливу відходів на навколишнє природне середовище та здоров`я людини з 1 січня 2018 року забороняється захоронення неперероблених (необроблених) побутових відходів.

Вказана норма введена до Закону України «Про відходи» у відповідності до двох Директив ЄС - 1999/31/ЕС та 2008/98/ЕС, які врегульовують поводження із сміттям у країнах Європи. Ці документи вказують, що саме необхідно робити з відходами, класифікують сміття і описують стратегію скорочення кількості вивезених на сміттєзвалища відходів або полігони.

Тобто з 1 січня 2018 року Україна зобов`язалася сортувати все сміття за видами матеріалів, а також розділяти його на придатне для повторного використання.

Відповідно до європейських норм, придатні для повторного використання відходи повинні відправлятися на відповідні підприємства, безпечні захоронювати на полігони ТПВ, а з небезпечними проводитимуться необхідні для знешкодження операції. При цьому на полігони та сміттєзвалища не мають потрапляти відходи, які розкладаються біологічним шляхом, а саме (продукти харчування, папір, текстиль тощо), що складаються з органічних речовин, які піддаються процесам біологічного розпаду (гниття) (норма Директиви ЄС 1999/31/ЕС).

На полігони та сміттєзвалища не мають потрапляти складові побутових відходів, що підлягають утилізації, а саме ті відходи, що підлягають використанню як вторинний матеріал чи енергетичний ресурс (вимога п. 2.28 Правил № 145).

Пунктом 2.27 Правил № 145 зазначено, видалення побутових відходів обов`язково повинно включати їх оброблення (перероблення) шляхом промислового сортування з подальшим перевезенням вторинної сировини, небезпечних відходів, органічної складової та складової побутових відходів, що не підлягає утилізації (після її глибокого пресування до щільності природних грунтів (більше 1 т/куб.м) і подальшого брикетування), до місць чи об`єктів утилізації, знешкодження або захоронення відповідно до вимог законодавства про відходи та санітарного законодавства. Залежно від вмісту органічних речовин окремі складові побутових відходів підлягають утилізації шляхом їх оброблення (перероблення) на спеціалізованих підприємствах з отриманням кінцевого продукту - біогумусу або біопродукції на його основі.

Пунктом 2.28 Правил № 145 зазначено, складова побутових відходів, що не підлягає утилізації, повинна знешкоджуватись на спеціалізованих підприємствах (сміттєспалювальні заводи, піролізні установки тощо) або захоронюватись на спеціально обладнаних для цього полігонах/звалищах.

Відповідно до п. 1.3 Правил № 145 визначено, що дія цих санітарних норм поширюється на відносини, що виникають у сфері благоустрою населених пунктів та поводження з відходами, та вони є обов`язковими для виконання органами виконавчої влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форми власності та підпорядкування і громадянами.

Відповідно до п. «г» ст.24 Закону України «Про відходи», - до компетенції державної санітарно-епідеміологічної служби в Україні у сфері поводження з відходами належить: видача висновків державної санітарно-гігієнічної експертизи щодо об`єктів поводження з відходами.

Разом з тим, досліджуючи відповідність заходів реагування встановленим порушенням, суд приходить до висновку, що позивачем, як суб`єктом владних повноважень який звернувся до адміністративного суду в порядку виконання своїх функціональних повноважень не доведено реальність загрози життю і здоров`я громади селеща Згурівка. Зокрема, відповідач не надав висновків про ураженість та рівень ураженості повітря та підземних вод відносно проживання населення селища Згурівка.

Окрім того, позивачем ні в якій мірі не досліджувалось питання щодо застосування судом в якості заходів реагування часткового обмеження використання полігону, і не обґрунтовано саме крайній спосіб реагування.

Суд зауважує, що пропонований позивачем крайній спосіб реагування позбавляє відповідача можливості проводити будь-які роботи, пов`язані з розміщенням та утилізацією сміття у селищі Згурівка. Натомість позивач не вказує ні в Акті обстеження, ні в заявах по суті справи, ні в інших доданих до справи документах про те, яким чином буде забезпечуватись в селищі Згурівка розміщення та утилізація відходів на період до усунення відповідачем порушень встановлених в Акті обстеження. Позивач також не надав суду документів, які б свідчили про звернення позивача до органів місцевої влади про вирішення зазначеного питання у зв`язку з необхідністю припинення робіт відповідачем.

При цьому суд звертає увагу, що контролююча функція, в порядку реалізації якої позивач звернувся до суду, передбачає не лише усунення порушень в сфері поводження з відходами, але і створення умов для дотримання прав та державних гарантій в зазначеній сфері.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний суд, при вирішенні питання щодо правомірності дій чи рішень суб`єкта владних повноважень, повинен досліджувати зазначені дії чи рішення за критеріями зокрема обґрунтованості, розсудливості та пропорційності (баланс прав).

Зазначене вище дає підстави суду висновувати, що заявлені позивачем заходи реагування, не були доведені як співмірні виявленим порушенням, а їх вжиття може призвести до порушення права територіальної громади на утилізацію відходів, створення безпечного для життя і здоров`я довкілля.

У зв`язку з зазначеним суд, не маючи процесуального повноваження в силу ст.9 виходити за межі позовних вимог в адміністративних справах за позовом суб`єкта владних повноважень, поданого в порядку реалізації повноважень останнього, та самостійно визначати ефективні та співрозмірні встановленим порушенням заходи реагування, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Терлецька О.О.