Справа № 537/943/19
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2019-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2019 р. Справа № 537/943/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Катунова В.В.

суддів: Ральченка І.М. , Бершова Г.Є.

за участю секретаря судового засідання Патової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 27.06.2019 (суддя Зоріна Д.О., вул. Троїцька, 37/49, м. Кременчук, Полтавська область, 39617 ) по справі № 537/943/19

за позовом ОСОБА_1

до поліцейського роти №3 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капрал поліції Троцька Дмитра Дмитровича третя особи: Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції України

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Крюківського районного суду м. Кременчука з адміністративним позовом до поліцейського роти №3 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капрал поліції Троцько Дмитра Дмитровича (далі - відповідач), в якому просив суд:

- визнати незаконною та скасувати з моменту винесення постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 25 лютого 2019 року серії ЕАВ №945514 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255,00 грн. на ОСОБА_1 , та закрити справу відносно нього за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 16.04.2019 залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних позовних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Департамент патрульної поліції Національної поліції в особі батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 27.06.2019р. позовну заяву залишено без задоволення.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело, на його переконання, до невірного вирішення справи.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства, а висновки суду є законними та обґрунтованими.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання, призначеного на 01.08.2019, за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що 25 лютого 2019 року поліцейським роти №3 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капралом поліції Троцько Д.Д. винесено постанову серії ЕАВ №945514 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у виді штрафу в сумі 255 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 , керуючи вантажним ТЗ, номерний знак НОМЕР_1 , в м. Кременчуці по вул. Івана Приходька, фактична маса якого понад 13т здійснив рух через міст р. Дніпро, чим порушив вимогу дорожнього знаку 3.15 Рух транспортних засобів, маса яких перевищує 13т заборонено, чим порушив п.8.4. "в" ПДР - Порушення вимоги заборонних знаків.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом про її оскарження.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджується факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, яке стало підставою для винесення оскаржуваної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

Загальні правила накладення стягнення за адміністративні правопорушення визначені статтею 33 КУпАП, за приписами якої воно накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Приписами п. 8 ч.1 ст.23 вищевказаного Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015р. за № 1395.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п.4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128,129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Отже, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.

Надаючи оцінку оскаржуваній постанові відповідача серії ЕАВ №945514 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у виді штрафу в сумі 255 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306 (із змінами та доповненнями).

Згідно п. 1.1. ПДР, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

У п. 1.9. ПДР визначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 8.1 ПДР України встановлено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Пунктом 8.4 п. «в» ПДР встановлено, що заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Дорожнім знаком 3.15 розділу 3.3 «Рух транспортних засобів, маса яких перевищує…тон, заборонено». Забороняється рух транспортних засобів, у тому числі їх составів, загальна фактична маса яких перевищує зазначену на знакові.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесенні постанови в справі про адміністративне правопорушення ЕАВ №945514, поліцейським роти №3 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капралом поліції Троцько Д.Д. встановлено, що 25 лютого 2019 о 12 год. 59 хв., керуючи транспортним засобом VOLVO , номерний знак НОМЕР_1 , в м. Кременчуці по вул. Івана Приходька, водій ОСОБА_1 , керуючи вантажним ТЗ, фактична маса якого понад 13т здійснив рух через міст р. Дніпро, чим порушив вимогу дорожнього знаку 3.15 Рух транспортних засобів, маса яких перевищує 13т Заборонено, чим порушив п.8.4. "в" ПДР - Порушення вимоги заборонних знаків (а.с.6).

При цьому, в матеріалах справи міститься товарно-транспортна накладна №Р18 від 25 лютого 2019 року, з якої вбачається, що водій ОСОБА_1 забезпечував перевезення цукру транспортним засобом VOLVO, номерний знак НОМЕР_2 з пункту навантаження вул. Дзержинського, 3А, м. Кременчук, Полтавська область, на пункт розвантаження пров. Твардовського,5, м. Кременчук, Полтавська область у кількості 22 тони (а.с. 17).

Дослідивши фотокартки з місця події, колегія суддів з`ясувала, що в місті Кременчуці по вулиці Івана Приходька, будинок 1, при в`їзді на міст через річку Дніпро, розташований дорожній знак 3.15 «Рух транспортних засобів, маса яких перевищує 13 т, заборонено», тобто зазначений знак забороняє рух мостом через річку Дніпро транспортним засобом, маса якого перевищує 13 т.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується встановлення дорожнього знаку «Рух транспортних засобів, маса яких перевищує 13 т., заборонено» по вул. Івана Приходька у м. Кремечуці, та те, що вага автомобіля VOLVO номерний знак НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_1 , перевищила 13 тон, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Посилання апелянта на те, що знак 3.15 встановлений на перехресті вулиць Приходька та Чумацький шлях в місті Кременчуці з порушення вимог пункту 10.1.2, 10.1.1, 10.2.2 ДСТУ 4100-2014, а саме встановлений на відстані ні за 100 метрів, а також те, що один перетин доріг одночасно обладнаний п`ятьма дорожніми знаками не приймається судом до уваги. Так, матеріали справи не містять доказів щодо того, що встановлення чи місцезнаходження розглядуваного знаку не відповідає вимогам ДСТУ 4100:2014 « Знаки дорожні. Правила застосування», чи оскаржувалось будь-якою особою чи щодо нього існує будь-яке рішення компетентного органу, яким визначено його невідповідність нормам законодавства чи державним стандартам. Суб`єктивна думка позивача та його особиста незгода з розташуванням такого знаку не можуть вважатися належним доказом та свідчити про відсутність вини у діях скаржника.

При цьому, колегія суддів наголошує на тому, що позивачем не заперечується факт недотримання вимог дорожнього руху, зокрема дорожнього знаку 3.15 «Рух транспортних засобів, маса яких перевищує 13т заборонено», а вказується на порушення інспектором процедури накладення адміністративного стягнення.

Колегія суддів зазначає, що процедурні порушення не повинні сприйматись як безумовне свідчення протиправносгі прийнятого за наслідками розгляду справи про адміністративні правопорушення рішення. Натомість, вчинені суб`єктом владних повноважень процедурні порушення підлягають оцінці з огляду на те, наскільки ці порушення вплинули на можливість порушника захистити свої права та чи призвели процедурні порушення на встановлення обставин порушення та на наслідки.

З наданих відповідачем відеоматеріалів вбачається, що позивач був присутній на місці складення постанови, був повідомлений про її складання. Позивач не висловив свої заперечення та доводи по суті вчиненого правопорушення. Крім того, як вбачається з відеозапису, позивач ніяких зауважень щодо порушення працівниками поліції його права на захист не робив. Сама обставина винесення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення на місці вчинення правопорушення не позбавляє особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, права скористатися правничою допомогою, зокрема, шляхом отримання консультацій як безпосередньо на місці вчинення правопорушення, так і дистанційно через засоби зв`язку, а також в подальшому під час оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення. Отже, доводи апеляційної скарги у цій частині колегія суддів вважає непереконливими та такими, що не спростовують висновки суду першої інстанції.

Твердження позивача про не роз`яснення порядку оскарження прийнятої постанови, колегія суддів вважає таким, що не випливає на характер вчиненого позивачем правопорушення у сфері дорожнього руху та не може розцінюватись як самостійна підстава для скасування оскаржуваної постанови.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо наявності факту керування позивачем вантажним ТЗ, маса якого перевищує 13 т. в зоні дії знаку 3.15 «Рух транспортних засобів, маса яких перевищує 13т заборонено», через що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а тому, відповідачем правомірно накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 27.06.2019 по справі № 537/943/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя В.В. Катунов
Судді І.М. Ральченко Г.Є. Бершов