Справа № 300/998/19
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2019-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" липня 2019 р. справа № 300/998/19

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Боршовського Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Савченко Н.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Кононової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Івано-Франківської митниці ДФС України

про визнання протиправними і скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 18.04.2019 та рішення про коригування митної вартості товарів від 18.04.2019, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Івано-Франківської митниці ДФС України (надалі - відповідач), в якому просить суд: визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Івано-Франківської митниці ДФС № UA206010/2019/01644 від 18.04.2019; скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів № UA206000/2019/000364/2 від 18.04.2019.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем протиправно, в порушення норм статті 57 Митного кодексу України та за наявності усіх документів, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару - транспортного засобу марки OPEL, модель ASTRA, номер кузова - НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1598 см3, 2014 року випуску, та обраний метод його визначення, а саме основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), здійснено визначення митної вартості товару, який ввозиться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту за другорядним методом (резервним), внаслідок чого прийнято оскаржувані картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UA206010/2019/01644 від 18.04.2019 та рішення про коригування митної вартості товарів за № UA206000/2019/000364/2 від 18.04.2019. Позивач стверджує, що на підставі рахунку-фактури № 142/19 від 15.04.2019 оплатив нерезиденту повну вартість автомобіля на банківський рахунок в сумі 2950,00 EUR, про що отримав відповідні документи. При перетині кордону України і декларуванні, визначив митну вартість транспортного засобу за ціною договору (контракту). На переконання позивача, відповідач безпідставно поставив під сумнів весь поданий перелік документів і необґрунтовано витребував документи, що підтверджують факт сплати коштів за вказаний автомобіль. ОСОБА_1 додаткові документи не надав, оскільки всі навяні в нього документи були подані разом з декларацією. При цьому, транспортний засіб марки OPEL, модель ASTRA, номер кузова - НОМЕР_1 мав значні пошкодження, про що вказано в акті огляду автомобіля та підтверджується відповідними світлинами автомобіля. Відтак, вважає позивач, застосування резервного методу для визначенні митної вартості товару є протиправним, а збільшення такої вартості з 2950,00 EUR до 7400,00 EUR суттєво порушує права позивача. Позивач просить суд визнати протиправними та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації та рішення про коригування митної вартості товарів.

Ухвалою суду від 15.05.2019 позовну заяву залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України та надано строк для усунення недоліків. Позивач у вказаний в ухвалі строк усунув недоліки.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.05.2019 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Івано-Франківська митниця ДФС України скористалась правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 13.06.2019 (а.с.52-56). Згідно вказаного відзиву представник відповідача зазначив, що під час митного оформлення позивачем автомобіля марки OPEL, модель ASTRA, номер кузова - НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1598 см3, 2014 року випуску, не був представлений повний перелік документів, який визначений статтею 53 Митного кодексу України. Зокрема, не подано документів, що підтверджує сплату коштів за вказаний автомобіль відповідно до заявленої митної вартості. На підставі наведеного посадовою особою митниці 17.04.2019 скероване декларанту електронне повідомлення з вимогою про надання оригіналів товаросупровідних та реєстраційних документів, зазначених в графі 44 митної декларації, а 18.04.2019 скероване декларанту електронне повідомлення з вимогою про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості. У відповідь декларант повідомив відповідача про неможливість надати запитувані документи. Окрім цього, представник відповідача зазначила, що платіжні документи не містять ідентифікуючих ознак транспортного засобу. Також згідно експортної декларації витрати понесені на брокерську винагороду за кордоном мають бути включені до заявленої митної вартості, що не було зроблено. Таким чином, надані документи до митного оформлення не мають підтвердження сплати саме заявленої вартості. За вказаних обставин відповідачем прийнято спірні картку відмови та рішення про коригування митної вартості, при цьому митна вартість товару визначена резервним методом в сумі 7400,00 EUR. Таким чином, відповідач вважає позовні вимоги безпідставними, а оскаржувані рішення такими, що прийнятті відповідно до закону та з урахуванням усіх обставин.

18.06.2019 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду позивач подав відповідь на відзив, згідно якого заперечив щодо доводів представника Івано-Франківської митниці ДФС України (а.с.76-80). ОСОБА_1 . зазначив, що рахунок-фактура № 142/19 від 15.04.2019 містить всі реквізити товару, що ввозиться на територію України, а квитанції поштового відділення свідчать про отримання від позивача в користь продавця товару готівкових коштів із зарахуванням на банківський рахунок продавця саме на підставі рахунку-фактури № 142/19 від 15.04.2019. Також позивач зазначив, що оформлення декларації на експорт з країни відправлення здійснював автосалон, в якому ОСОБА_1 придбав автомобіль, а жодних витрат на оплату цих послуг чи будь-яких інших позивач не поніс.

22.07.2019 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду представник відповідача подала письмові пояснення № 769/09-70-10-24 від 22.07.2019, в яких зазначила на обов`язкове використання під час митного оформлення товарів системи АСАУР, яка аналізує документи, як долучені до попередньої митної декларації, в тому числі й акт огляду транспортного засобу. За результатами аналізу АСАУР встановлено, що товаросупровідні документи, в даному випадку рахунок-фактура № 142/19 від 15.04.2019, не містять посилання на пошкодження транспортного засобу, а тому зазначені в акті огляду транспортного засобу пошкодження автомобіля не були враховані при коригуванні митної вартості транспортного засобу марки OPEL, модель ASTRA, номер кузова - НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1598 см3, 2014 року випуску, що відповідає вимогам підпунктам 7.53.8-7.53.9 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 року № 689. Також представник відповідача звернула увагу на те, що ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійсненні або повинні бути здійсненні покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця. Окрім цього, представник відповідача пояснила, що відповідно до наказу Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 року № 689 передбачено щоквартальне оновлення каталогів, які рекомендовані до використання. У зв`язку з тим, що відбулося таке оновлення, відповідач не може надати суду на його вимогу витяг з зовнішнього джерела інформації щодо розрахунку вартості ввезеного позивачем транспортного засобу при коригуванні його митної вартості (а.с.95-96).

23.07.2019 року позивачем подано суду додаткові пояснення у справі б/н від 23.07.2019 року. В цих поясненнях позивач зазначив про те, що у відзиві на позов відповідач безпідставно ототожнив поняття «митної вартості», сума якої зазначена в рахунку-фактурі та митній декларації, з поняттям «статистична вартість», яка вказана в декларації країни відправлення.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги та просили суд позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача щодо задоволення позовних вимог заперечила з мотивів, наведених у відзиві на позовну заяву, просила суд в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Розглянувши матеріали адміністративної справи за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, суд встановив таке.

На підставі рахунку-фактури № 142/19 ОСОБА_1 придбав 15.04.2019 в Бельгії в автосалоні «MOBIL EXPORT» транспортний засіб: легковий автомобіль марки OPEL, модель ASTRA, номер кузова - НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1598 см3, 2014 року випуску, за ціною 2950,00 євро (а.с.13).

Декларантом ОСОБА_5 , в інтересах позивача, подано до Івано-Франківської митниці ДФС електронну митну декларацію № 206010/2019/410151 від 17.04.2019, якою було задекларовано для митного оформлення товар, який ввозиться на територію України, а саме: легковий автомобіль OPEL, модель ASTRA, номер кузова - НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1598 см3, тип двигуна - дизельний, кількість місць для сидіння, включаючи місце водія - 5, бувший у використанні, рік виготовлення 2014 (а.с.71).

В зазначеній митній декларації декларант самостійно визначив митну вартість транспортного засобу за основним методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість автомобіля), а саме рахунку-фактури № 142/19 від 15.04.2019, укладеного між ОСОБА_1 та нерезидентом - автосалоном «MOBIL EXPORT», за ціною 2950,00 євро.

Також судом встановлено та не заперечується сторонами, що декларантом одночасно із митною декларацією було надано відповідачу такі документи: рахунок-фактура № 142/19 від 15.04.2019 (а.с.13); декларація про походження товару № 0380 від 14.04.2019 (а.с.41); акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UA209070/2019/03429 від 16.04.2019 (а.с.68); свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 20.09.2017 (а.с.22); платіжний документ, що підтверджує вартість товару від 15.04.2019 (а.с.16-17); копія митної декларації відправлення № 19ВЕЕ560 від 15.04.2019 (а.с.66).

Як зазначено представником відповідача, аналізуючи подані документи під час здійснення митного оформлення товару, представник Івано-Франківської митниці ДФС дійшов висновку, що декларантом не було подано повний перелік первинних документів, зазначених в частині 2 статті 53 Митного кодексу України, що підтверджують митну вартість вищевказаного транспортного засобу, оскільки поданий платіжний документ не містить іденктифікуючих ознак транспортного засобу.

Додатково в поясненнях представник відповідача пояснила, що з оцінки відомостей зазначених в електронній митній декларації № 206010/2019/410151 від 17.04.2019 та доданої до неї копії митної декларації відправлення № 19ВЕЕ560 від 15.04.2019, в митного органу виникли обґрунтовані сумніви про те, що позивачем не включено до митної вартості витрати на брокерську винагороду. В підтвердження чого вказано на те, що в декларації відправлення № 19ВЕЕ560 від 15.04.2019 вказано декларантом фірму «Традюбель». Окрім цього, посилається на те, що у вказаних деклараціях містяться різні суми вартості транспортного засобу.

Івано-Франківською митницею ДФС розпочату процедуру консультацій із декларантом шляхом формування електронних повідомлень від 17.04.2019 та від 18.04.2019 про необхідність надання оригіналів товаросупровідних та реєстраційних документів зазначених в графі 44 митної декларації та додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару згідно частини 2 статті 53 Митного кодексу України, а саме такого змісту: «Якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару» (а.с.60-61).

На вказані електронні повідомлення позивач надіслав повідомлення про неможливість надати запитувані документи (а.с.62).

Відповідач, за результатами розгляду поданої електронної митної декларації № 206010/2019/410151 від 17.04.2019 відмовив у митному оформленні (випуску) товарів у відповідності до оскаржуваної Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UA206010/2019/01644 від 18.04.2019. Згідно даної Картки відмови, митна вартість транспортного засобу визначена за резервним методом (стаття 64 Митного кодексу України). Перший метод не застосований у зв`язку з ненаданням документів, що підтверджують оплату товару та надання висновку експерта, що містить невідповідність з наданим рахунком. Другий-п`ятий методи визначення митної вартості товарів (статті 59-63 Митного кодексу України) не застосовані, у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари (статті 59, 60 Митного кодексу України), та даних, на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно методів чотири та п`ять (статті 62, 63 Митного кодексу України). Подані декларантом документи для підтвердження заявленої митної вартості не взято до уваги, оскільки не містять достатньої інформації для ідентифікації товару. Джерело інформації: вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення митної вартості за VIN-кодами: W0LPE8E69F8006917, валюта - EUR, вартість - 7400,00. Проведено консультацію з декларантом, доведено інформацію про право декларанта вчиняти дії, передбачені пунктом 5 частини 2 статті 55 та Главою 4 Митного кодексу України (а.с.19-20).

У зв`язку з наведеним, Івано-Франківською митницею ДФС здійснено коригування митної вартості транспортного засобу та прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів № UA206000/2019/000364/2 від 18.04.2019, яким визначено митну вартість імпортованого автомобіля за резервним методом у розмірі 7400,00 EUR (а.с.21).

06.05.2019 позивача подав до Івано-Франківської митниці ДФС електронну митну декларацію № 206010/2019/411206, якою було задекларовано для митного оформлення товар, який ввозиться на територію України, а саме: легковий автомобіль, OPEL, модель ASTRA, номер кузова - НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1598 см3, тип двигуна - дизельний, кількість місць для сидіння, включаючи місце водія - 5, бувший у використанні, рік виготовлення 2014, ціна товару 2950,00 євро, коригування 87139,91 грн. (а.с.18).

18.04.2019 та 25.04.2019 ОСОБА_1 звертався до Івано-Франківської митниці ДФС України із заявами, в яких просив скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Івано-Франківської митниці ДФС № UA206010/2019/01644 від 18.04.2019; скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів № UA206000/2019/000364/2 від 18.04.2019 (а.с.28-29).

Листом № 732/10/09-70-19-30 від 02.05.2019 Івано-Франківська митниця ДФС України повідомила позивача, що відсутні підстави для перегляду рішення про коригування митної вартості товарів № UA206000/2019/000364/2 від 18.04.2019 (а.с30).

Не погоджуючись із відмовою відповідача у прийнятті митної декларації № 206010/2019/410151 від 17.04.2019 та коригування митної вартості товару, позивач звернувся до суду з цим позовом, в якому просить визнати протиправними та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA206010/2019/01644 від 18.04.2019 та рішення відповідача про коригування митної вартості товарів № UA206000/2019/000364/2 від 18.04.2019.

Вирішуючи даний спір, суд виходив з таких мотивів та норм права.

Відносини, що виникають при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, регулюються нормами Митного кодексу України та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи.

Згідно частини 1 статті 246 Митного кодексу України (надалі - МК України) метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до частини 1 статті 248 коментованого Кодексу митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії (частина 1 статті 257 Митного кодексу України).

Відповідно до частини 6 статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом, Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Положеннями статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначено як вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами 1, 2 статті 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно частини 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Частиною 4 статті 58 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина 5 статті 58 МК України).

За змістом частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Стаття 53 МК України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 МК України).

Згідно частини 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу вимог частини 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин 1 та 2 статті 53 МК України слідує, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Судом встановлено, що подані декларантом позивача 17.04.2019 до митного оформлення документи (декларація митної вартості, рахунок-фактура, платіжний документ (квитанція), що підтверджує сплату коштів) за назвою і змістом відповідали вимогам пунктів 1, 3 частини 2 статті 53 МК України.

Як встановлено судом з матеріалів справи, єдиною підставою здійснення відповідачем коригування заявленої митної вартості автомобіля слугувала невідповідність поданої до митного оформлення квитанції вимогам статті 53 МК України, з огляду на відсутність реквізитів, необхідних для ідентифікації товару.

Суд вважає таку позицію Івано-Франківської митниці ДФС України помилковою, та з цього приводу зазначає таке.

Відповідно до копії рахунку-фактури № 142/19, оригінал якої оглянуто судом, ОСОБА_1 придбав 15.04.2019 в Бельгії в автосалоні «MOBIL EXPORT» транспортний засіб: легковий автомобіль марки OPEL, модель ASTRA, номер кузова - НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1598 см3, 2014 року випуску, за ціною 2950,00 євро. Вказаний документ містить усі необхідні реквізити сторін: продавця - автосалону «MOBIL EXPORT» та покупця - ОСОБА_1 , їх особисті підписи, а також відтиск печатки фірми продавця. Водночас, рахунок-фактура містить відомості стосовно ідентифікації транспортного засобу - марка OPEL, модель ASTRA, номер шасі - НОМЕР_1 , рік 10/2014 (а.с.42). Також рахунок-фактура № 142/19 від 15.04.2019 містить запис про отримання продавцем всієї суми 2950,00 євро за вказаний автомобіль.

Разом із рахунком-фактурою № 142/19 від 15.04.2019 до митного оформлення надано квитанцію про поштовий платіж на рахунок третіх осіб від 15.04.2019 № про перахування коштів позивачем в сумі 2950,00 євро на рахунок «MOBIL EXPORT», в якому зазначено, що оплата здійснюється по рахунку-фактурі № 142/19 (а.с.44).

Окрім цього, позивач надав митному органу також касовий чек № 23 від 15.04.2019 про сплату 2950,00 грн. (а.с.43).

Вищевказані документи, на переконання суду, є належними платіжними документами, що підтверджує вартість придбаного товару та містить всі необхідні реквізити для його ідентифікації.

Враховуючи наведене, твердження відповідача про те, що платіжний документ, яким підтверджується придбання автомобіля не містить ідентифікуючих відомостей про придбаний товар не відповідають встановленим обставинам справи, оскільки квитанція про поштовий платіж на рахунок третіх осіб від 15.04.2019 № містить відмітку про те, що кошти сплачено позивачем на виконання рахунку-фактури № 142/19 від 15.04.2019, яка у свою чергу, містить відомості щодо придбаного автомобіля OPEL, модель ASTRA, номер кузова - НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1598 см3, 2014 року випуску, які в повному обсязі відповідає відомостям, зазначеним в акті про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UA209070/2019/03429 від 16.04.2019 (а.с.68), свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 20.09.2017 (а.с.22), копії митної декларації відправлення № 19ВЕЕ560 від 15.04.2019 (а.с.66).

За змістом частини 1 статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частини 2 коментованої статті Кодексу основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Частиною 3 статті 57 МК України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. Наведене передбачено частиною 4 статті 57 МК України.

Згідно з частиною 5 вказаної статті, у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 Кодексу.

При цьому, відповідно до частини 6 статті 57 МК України, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

За приписами частини 1 статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно з частиною 2 коментованої статті МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини 3 статті 58 МК України у разі, якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини 1 статті 57 цього Кодексу.

Частинами 1, 2, 3 та 5 статті 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

При цьому, відповідно до частини 3 статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Як передбачено частиною 6 статті 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу.

Разом з цим, відповідно до частини 7 статті 54 МК України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Відповідно до частини 1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Як встановлено судом, митну вартість імпортованого транспортного засобу, що вказана декларантом у митній декларації, визначено за основним методом, а до самої митної декларації декларантом подано необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару за ціною договору.

Коригування митної вартості імпортованого позивачем транспортного засобу відповідачем проведено у зв`язку із відсутністю у документах, поданих декларантом, банківського платіжного документа чи будь-якого іншого платіжного документа, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Проте, виходячи з вищенаведених встановлених обставин справи, на переконання суду, сумнів митного органу в правильності визначення митної вартості товару - транспортного засобу марки OPEL, модель ASTRA, номер кузова - НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1598 см3, 2014 року випуску, що був у використанні, виходячи виключно з відсутності ідентифікуючих ознак у банківських/платіжних документах, є безпідставний, необґрунтований, такий що не відповідає встановленим фактичним обставинам, та зроблений без з`ясування усіх обставин і належної оцінки поданих до розмитнення платіжних документів.

Суд звертає увагу на те, що аналіз вищенаведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Такий висновок суду, відповідає правовій позиції в подібних правовідносинах, викладеній в постановах Верховного Суду від 20.02.2018 в справі №809/1884/16 та Верховного Суду України від 31.03.2015 в справі №21-127а15 та від 02.06.2015 в справі №21-498а15.

Окрім цього, суд звертає увагу що в постанові Верховного Суду від 20.02.2018 за результатом розгляду справи № 809/1884/16, зазначено, що посилання відповідача на те, що сума, яка зазначена в рахунку-фактурі (інвойсі), поданому декларантом, не була підтверджена, є безпідставними, оскільки положення статті 53 Митного кодексу України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість товару.

Відповідач в оскаржуваному рішенні від 18.04.2019 не вказав на обставини, які обумовили виникнення у митного органу обґрунтованих сумнівів відносно непідтвердження чи невизначеності кількісних, вартісних і достовірних елементів митної вартості або відсутності хоча б однієї із їх складових, яка є обов`язковою при обчисленні такої вартості. Обов`язок доведення обґрунтованості такого сумніву митним органом констатований також в постанові Верховного Суду від 06.03.2019, справа №809/278/17.

В контексті вказаного, суд звертає увагу на те, що згідно правових висновків Верховного Суду України, викладених в постанові від 11.09.2012 в справі № 21-262а12, та Верховного Суду, викладених в постанові від 30.10.2018 в справі № 826/25605/15, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Враховуючи наведене, на переконання суду, посилання відповідача на відсутність ідентифікуючих даних транспортного засобу у поданих платіжних документах, як єдину підставу виникнення обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної митної вартості транспортного засобу та винесення оскаржуваних картки відмови і рішення про коригування митної вартості є безпідставним та доводів позивача не спростовує.

Таким, чином, дослідивши надані позивачем документи, суд дійшов висновку про те, що у відповідача були в наявності всі документи для визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються. Оцінюючи подані декларантом документи в сукупності орган доходів і зборів мав можливість встановити дійсну вартість товару, який переміщався через митний кордон України.

Як зазначалося судом, відповідач визначив митну вартість автомобіля позивача за шостим (резервним) методом (стаття 64 МК України). Обґрунтовуючи неможливість застосування кожного попереднього методу розмитнення, представником відповідача у відзиві на позовну заяву зазначено таке:

- використання методу визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів (стаття 59 МК України) та методу визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів (стаття 60 МК України) не здійснюється через те, що можливості знайти ідентичний, аналогічний або подібний товар немає, бо критерії, які зазначені дуже різняться;

- метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості (стаття 62 МК України) та метод визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) (стаття 63 МК України) не були використані у зв`язку із відсутністю в органу доходів і зборів інформації щодо основи для віднімання чи додавання вартості.

Проте, в обґрунтування вищезазначених доводів, представником відповідача не подано доказів. Поданий представником відповідача в судовому засіданні 22.07.2019 року витяг з Центральної бази даних щодо митної вартості подібних транспортних засобів зформований лише за період з 19.01.2019 року по 18.04.2019 року. Окрім цього, з вказаного витягу не можливо встановити, чи було митним органом враховано умови визначені в підпункті 7.53.8 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 року № 689, а саме: комплектність, умови догляду, зберігання та використання, відновлення транспортного засобу.

Щодо доводів представник відповідача, зазначених в письмових поясненнях № 769/09-70-10-24 від 22.07.2019, про відсутність в рахунку-фактурі № 142/19 від 15.04.2019 відомостей про пошкодження автомобіля, а тому відповідач не мав підстав для коригування вартості транспортного засобу марки OPEL, модель ASTRA, номер кузова - НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1598 см3, 2014 року випуску, то суд вказує на безпідставність таких доводів з огляду на таке.

Згідно додаткового аркуша до акту про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UA209070/2019/03429 від 16.04.2019 автомобіль марки OPEL, модель ASTRA, номер кузова - НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1598 см3, 2014 року випуску, на час перетину кордону України містив такі пошкодження: передній, задній бампер; кришка багажника; вм`ятини, подряпини на передній лівій та правій дверках; вм`ятини та подряпини на передньому лівому крилі; потертість салону автомобіля; підтікання мастила з двигуна (а.с.68).

При цьому, в рахунку-фактурі № 142/19 від 15.04.2019 зазначено, що автомобіль марки OPEL, модель ASTRA, номер кузова - НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1598 см3, 2014 року випуску, був в аварії, що, відповідно, спростовує вищевказані доводи представника Івано-Франківської митниці ДФС (а.с.42).

Пошкодження автомобіля марки OPEL, модель ASTRA, номер кузова - НОМЕР_1 підтверджуються також світлинами, які містяться в матеріалах справи (а.с.25-27).

Будь-яких доказів про врахування працівниками відповідача зазначених пошкоджень наведеного автомобіля під час використання системи управління ризиками з метою визначення митної вартості товару, суду надано не було.

При цьому, спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 19.02.2019 в справі №805/2713/16-а.

Окрім цього, суд звертає увагу на те, що відповідачем не подано суду розрахунку скоригованої суми митної вартості: 7400,00 євро, вказаної в рішенні про коригування митної вартості товарів Івано-Франківської митниці ДФС Укрпаїни № UA206000/2019/000364/2 від 18.04.2019, які б давали можливість суду дослідити всі умови, необхідні згідно чинного законодавства для визначення розміру митної вартості ввезеного позивачем транспортного засобу. Представник відповідача пояснила суду, що Івано-Франківська митниця не може надати витяг з зовнішнього джерела інформації щодо розрахунку вартості ввезеного позивачем транспортного засобу при коригуванні його митної вартості, який застосований митним органом, оскільки відбулося автоматичне оновлення таких джерел, внаслідок чого технічно неможливо надати такий розрахунок.

Таким чином, за вказаних обставин та норм права, відповідачем необґрунтовано, в порушення статті 58 МК України, здійснено визначення митної вартості імпортованого позивачем транспортного засобу не за ціною договору як основним методом, а із застосуванням резервного методу, який застосовано без достатніх на те підстав та з порушенням порядку черговості послідовного використання методів, визначених статтями 59-63 МК України.

Обґрунтовуючи додатково правомірність винесення оскаржених рішення про коригування та картки відмови, представник відповідача у судових засіданнях звертала увагу суду на наявність розбіжностей в документах стосовно сплаченої вартості за придбаний автомобіль.

Так, згідно з рахунком-фактурою № 142/19 від 15.04.2019, митною декларацією № 206010/2019/410151 від 17.04.2019, вартість легкового автомобіля, придбаного позивачем склала 2950,00 євро, натомість в декларації країни відправлення № 19ВЕЕ560 від 15.04.2019 зазначено, що сума коштів, сплачених за транспортний засіб визначено в розмірі 3000,00 євро. В декларації відправлення № 19ВЕЕ560 від 15.04.2019 визначено декларантом фірму «Традюбель», а не продавця. З огляду на вказане, представник відповідача зазначила про те, що декларантом при оформленні митної декларації, до вартості автомобіля не включено витрати на брокерську винагороду, посередницькі послуги за кордоном, що передбачено пунктом 1 частини 10 статті 58 МК України.

Однак суд звертає увагу відповідача, що рішенням про коригування митної вартості розраховано вартість автомобіля саме у розмірі 7400,00 євро, а не 3000,00 євро, як визначено у декларації. Враховуючи те, що єдиною підставою винесення оскаржених картки відмови та рішення слугувало неподання декларантом позивача додаткових платіжних документів, які містять ідентифікуючі ознаки транспортного засобу та висновок суду про безпідставність і необґрунтованість сумніву митного органу в правильності визначення митної вартості товару виключно з цих обставин, то, на переконання суду, доводи щодо не включення позивачем до митної вартості витрат на брокерську винагороду, що озвучені представником відповідача під час судового розгляду справи, а не під час митного оформлення відповідачем ввезеного позивачем транспортного засобу, не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову, та не підтверджують правомірність дій та рішень відповідача.

Окрім цього, з огляду на суперечні пояснення обох сторін щодо правового обґрунтування тлумачення норм митного законодавства щодо розуміння поняття «митна вартість» в розрізі оцінки поданих позивачем документів для розмитнення транспортного засобу, зокрема всіх числових складових митної вартості, в суду відсутні докази для ототожнення поняття «митної вартості», сума якої зазначена в рахунку-фактурі та митній декларації, з «вартістю» («статистичною вартістю»), яка вказана в декларації країни відправлення. Суд вважає що при оцінці цієї обставини, потрібно застосовувати принцип, встановлений частиною 4 статті 3 Митного Кодексу України, відповідно до якого всі розбіжності в трактуванні прав та обов`язків позивача як громадянина, який здійснив переміщення товару через митний кордон України, чи прав та обов`язків посадових осіб органів доходів і зборів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь позивача, так і на користь відповідача, рішення повинно прийматися на користь зазначеного громадянина.

Окрім цього, суд також вважає за необхідне звернути увагу на норму частини 2 статті 77 КАС України, відповідно до якої, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Повідомлення відповідача про витребування додаткових доказів, картка відмови та рішення про коригування митної вартості не містять жодних відомостей щодо вищевказаних розбіжностей, а також вимоги про надання додаткових документів, на підтвердження сплати брокерської винагороди.

Разом з цим, суд зазначає, що питання контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, як і визначення методу її обчислення у встановленому законом порядку в разі виникнення обґрунтованого сумніву, відносяться до виключної компетенції митних органів. Тому суд, встановивши протиправність рішень митного органу про визначення митної вартості товару за тим чи іншим методом, не вправі підміняти митний орган, зокрема, фактично визначаючи при цьому інший метод обчислення митної вартості та ціну товару.

Така позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду України у постанові від 17.12.2013 по справі № 21-439а13.

Враховуючи наведене, суд не уповноважений переймати на себе повноваження митного органу в частині визначення митної вартості автомобіля, з огляду на не включення до такої вартості позивачем витрат на оплату брокерських послуг. Оскільки суд дійшов висновку про те, що рішення про коригування митної вартості та картка відмови прийняті відповідачем за відсутності обґрунтованого сумніву та із порушенням встановлених Митним кодексом України вимог, то позов ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці ДФС України про визнання протиправними і скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 18.04.2019 та рішення про коригування митної вартості товарів від 18.04.2019, належить задовольнити в повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат у справі.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем подано суду квитанції про сплату судового збору за подання позову до суду в цій справі № 0.0..1 від 08.05.2019 року та № 0.0..1 від 21.05.2019 року на загальну суму 2112,72 грн. (а.с. 4, 37). Доказів понесення позивачем інших судових витрат суду не подано.

Таким чином, позивачу належить присудити за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці ДФС України судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2112,72 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Івано-Франківської митниці ДФС України № UA206010/2019/01644 від 18.04.2019 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Івано-Франківської митниці ДФС Укрпаїни № UA206000/2019/000364/2 від 18.04.2019.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці ДФС (ідентифікаційний код 39640261, місцезнаходження: вулиця Короля Данила, 20, місто Івано-Франківськ, 76000) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2112 (дві тисячі сто дванадцять) гривень 72 копійки.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статтей 255, 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Івано-Франківська митниця ДФС України, ідентифікаційний код 39640261, вулиця Короля Данила, 20, місто Івано-Франківськ, 76000.

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.

Рішення складене в повному обсязі 29 липня 2019 р.