Справа № 810/4482/16
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2019-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

30 липня 2019 року

Київ

справа №810/4482/16

адміністративне провадження №К/9901/14930/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Гімона М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Гусака М.Б., Усенко Є.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Вишгородської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2019 року (головуючий суддя Безименна Н.В., судді: Кузьмишина О.М., Мєзєнцев Є.І.) у справі № 810/4482/16 за позовом ОСОБА_1 до Вишгородської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до Вишгородської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області (далі по тексту - відповідач, Вишгородська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області), в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 16 листопада 2015 року.

Позов обґрунтовано тим, що списання безнадійної заборгованості за рахунок страхового резерву та подальше проведення ПАТ «АКБ «Київ» претензійно-позовної роботи не є анулюванням (прощенням) боргу, а тому не утворює об`єкт оподаткування податком на доходи фізичних осіб, який передбачений положеннями статті 164 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 13 березня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 5 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено повністю. Постанову Київського окружного адміністративного суду від 13 березня 2017 року скасовано і ухвалено нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 16 листопада 2015 року №.

Постановою Верховного Суду від 7 серпня 2018 року касаційну скаргу Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області задоволено частково, постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 5 липня 2017 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Київського апеляційного адміністративного суду.

Направляючи справу до суду апеляційної інстанції на новий розгляд, Верховний Суд зазначив, що суд апеляційної інстанції має належним чином дослідити акт перевірки, витребувавши у відповідача лист від 20 серпня 2015 року №20.01./15.14 та зроблений банком податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників, і сум отриманого з них податку (форма 1ДФ) за ознакою доходу « 126» за ІІІ квартал 2014 року. Серед іншого, необхідно також встановити дійсність проведення після списаної банком безнадійної заборгованості претензійно-правової роботи по відношенню до ОСОБА_1 в частині стягнення прощеного кредитного зобов`язання.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Постанову Київського окружного адміністративного суду від 13 березня 2017 року скасовано та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 16 листопада 2015 року №.

Вирішуючи спір, суди встановили, що між ПАТ АКБ «Київ» (кредитодавець) і ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір про надання кредиту від 7 лютого 2007 року №23, за умовами якого позивач одержав у банку кредит у розмірі 3 810 000 доларів США для придбання земельних ділянок розташованих на території Лебедівської сільської ради Вишгородського району Київської області (а.с.24).

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 17 жовтня 2011 року позов ПАТ «АКБ «Київ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «АКБ «Київ» 3 719 961,98 дол. США та 27 132 446, 38 грн., з яких 2 571 750 дол. США - заборгованість за кредитом, що видана у доларах США, 8543925 грн. - заборгованість за кредитом, що виданий у гривнях, 11 482 11,98 дол. США - заборгованість по оплаті відсотків за користування кредитом, що виданий у доларах США, 4 027 889,83 грн. - заборгованість по оплаті відсотків за користування кредитом, що виданий у гривні, 10 601 008,39 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 3 959 623,16 грн. - пеня за несвоєчасну оплату відсотків за користування кредитом. Дане рішення набрало законної сили 24 жовтня 2011 року (а.с.37-39).

Державним виконавцем ВДВС ВПВР ДВС України при примусовому виконанні виконавчого листа №2-116/2011, виданого 10 липня 2013 року Вишгородським районним судом Київської області, складено актвід 26 березня 2014 року опису й арешту земельних ділянок, придбаних позивачем (а.с.70-73).

26 серпня 2014 року на засіданні Правління ПАТ «АКБ «Київ» прийнято рішення (протокол №40) щодо визнання безнадійною та списання за рахунок сформованих резервів заборгованості за кредитними договорами, в тому числі №23, укладеним з ОСОБА_1 7 лютого 2007 року, відповідно до Порядку відшкодування банками України безнадійної заборгованості за рахунок резерву, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 1 червня 2011 року №172 та ПК України, про що листом від 20 серпня 2015 року №20.01/1514 банк повідомив Вишгородську ОДПІ ГУ ДФС у Київській області (а.с.210-211).

Додатками до вказаного листа були, зокрема: повідомлення від 18 серпня 2014 року №08.2.2/1851, адресоване ОСОБА_1 про визнання безнадійною заборгованості і списання 27 серпня 2014 року за рахунок страхового резерву в сумі 3719961,98 доларів США та 12 571 814,83 грн., в тому числі 2 571 750,00 доларів США - кредит, 8 543 925,00 грн. - кредит, 1 148 211,98 доларів США - проценти, 4 027 889,83 грн. - проценти із зазначенням, що відшкодування (списання) банком за рахунок резерву безнадійної заборгованості за вищезазначеним кредитним договором не є підставою для припинення вимог банку щодо сплати вищезазначеного боргу та продовження претензійно-правової роботи (а. с.212).

До податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого податку за 3 квартал 2014 року включено суму боргу ОСОБА_1 в розмірі 64245709,97 грн. за ознакою доходу 126 (а.с.215).

На підставі підпунктів 78.1.1, 78.1.2 пункту 78.1 статті 78, пунктів 79.1, 79.2 статті 79 ПК України, наказу від 7 жовтня 2015 року №389, посадовими особами ОДПІ проведено документальну позапланову невиїзну перевірку своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб з отриманого додаткового блага ОСОБА_1 за період з 1 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року, про що складено акт перевірки від 30 жовтня 2015 року №1782/17-3/ (а.с.11-14).

Перевіркою встановлено порушення вимог пункту 49.1, пункту 49.2 статті 49, підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163, підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, пункту 176.1 статті 176 ПК України, в частині неподання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2014 рік та недекларування отриманої суми додаткового блага у вигляді суми боргу, анульованого кредитором, на загальну суму 64 245 709 грн. 97 коп., що призвело до не сплати ПДФО до бюджету з отриманого доходу.

На підставі вказаного акта перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 16 листопада 2015 року №, згідно з яким позивачу збільшено грошове зобов`язання за платежем «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування» на загальну суму 13 651 908 грн. 86 коп., з яких: 10 921 527 грн. 09 коп. - за основним платежем та 2 730 381 грн. 77 коп. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафом) (а.с.16).

За наслідками оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення в адміністративному порядку, рішенням ГУ ДФС у Київській області від 25 січня 2016 року №173/14/10-36-10-01-04 податкове повідомлення-рішення від 16 листопада 2015 року № залишено без змін, а скаргу позивача - без задоволення (а.с.21-23).

Правомірність прийняття вказаного податкового повідомлення-рішення і було предметом судового розгляду.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що анулювання кредитором суми боргу платника податку законодавцем ототожнено з додатковим благом для цілей оподаткування, і жодні виключення чи особливості для визначення об`єкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб щодо анульованого боргу в залежності від природи боргового зобов`язання (кредит, відсотки чи пеня) не передбачені.

Натомість, апеляційний суд, скасовуючи постанову суду першої інстанції та приймаючи нову про задоволення позову, вказав на те, що відшкодування (списання) за рахунок резерву безнадійної заборгованості не є підставою для припинення вимог банку до позичальника. При цьому суд, враховуючи висновки Верховного Суду, встановив, що банком рішення про анулювання (прощення) боргу позивача не приймалось і продовжується здійснення позовно-претензійної роботи. З огляду на вказане, апеляційний суд дійшов висновку, що в даному випадку анулювання (прощення) заборгованості у розумінні абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України не відбулось, а тому у позивача відсутній обов`язок щодо декларування і сплати податку на доходи фізичних осіб із суми списаного боргу.

Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції, Вишгородська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2019 року та залишити в силі постанову Київського окружного адміністративного суду від 13 березня 2017 року.

В обґрунтування вимог касаційної скарги податковий орган вказує на те, що ним правильно було визначено суму грошового зобов`язання та штрафних санкцій, а тому підстави для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відсутні.

У поданому відзиві на касаційну скаргу позивач просив залишити її без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін. Наголошено на тому, що відповідач помилково ототожнює два різні поняття «прощення (анулювання) боргу» та «відшкодування банком безнадійної заборгованості за рахунок резерву». Позивач зауважує, що обов`язковою ознакою анулювання кредитором заборгованості є припинення зобов`язання внаслідок звільнення від його виконання, чого в даному випадку зі сторони банку не відбулось.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та відзиву на неї, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно з пунктом 164.1 статті 164 ПК України базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України встановлено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається, зокрема, дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (підпункт 14.1.47, підпункт 14.1.56 пункт 14.1 статті 14 ПК України).

Таким чином, визначальною ознакою доходу платника податку, як об`єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є приріст показників фінансового та/або майнового стану платника податку. При прощенні (анулюванні) заборгованості особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов`язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом.

Згідно з підпунктом 159.4.1 пункту 159.4 статті 159 Податкового кодексу України за рахунок створеного страхового резерву банк відшкодовує заборгованість, яка визначена безнадійною відповідно до методики, встановленої Національним банком України. Порядок відшкодування безнадійної заборгованості за рахунок страхових резервів для банків встановлюється Національним банком України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Постановою Правління Національного банку України від 1 червня 2011 року №172 затверджено Порядок відшкодування банками України безнадійної заборгованості за рахунок резерву.

Згідно з пунктом 7 вищезазначеного Порядку, відшкодування (списання) за рахунок резерву безнадійної заборгованості не є підставою для припинення вимог банку до позичальника/контрагента. Банк зобов`язаний продовжувати роботу щодо відшкодування списаної за рахунок резерву безнадійної заборгованості.

Таким чином, внаслідок списання банком заборгованості за кредитом за рахунок страхового резерву правовідносини між банком як кредитором та боржником за кредитним договором не припиняються, оскільки в такому випадку банк залишає за собою право вжити повний комплекс заходів щодо стягнення в подальшому кредитної заборгованості відповідно до вимог чинного законодавства України.

Натомість, обов`язковою ознакою анулювання (прощення) кредитором заборгованості є повне припинення зобов`язання боржника перед кредитором.

Аналогічна правова позиція викладена і у постановах Верховного Суду від 31 липня 2018 року у справі №825/4309/13-а, від 24 січня 2019 року у справі №808/890/16.

На виконання вимог суду апеляційної інстанції, ПАТ «АКБ «Київ» повідомив про те, що на засіданні Правління банку, яке відбулось 26 серпня 2014 року, було прийнято рішення саме про списання заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 07 лютого 2007 року №23, та доручено юридичному департаменту продовжити роботу щодо стягнення заборгованості. Вказане також підтверджено листами ПАТ «АКБ «Київ» від 28 серпня 2014 року №08.2.2/1851 (а.с.212), від 20 серпня 2015 року №20.01.1514 (а.с.210), від 26 листопада 2018 року №25.2/620 (а.с.203).

Крім того, станом на момент розгляду даної справи виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-116/2011, виданого 10 липня 2013 року Вишгородським районним судом Київської області, є незавершеним та перебуває на стадії примусового виконання.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає правильними висновки суду апеляційної інстанції, що відшкодування банком за рахунок свого страхового резерву кредиторської заборгованості позивача не є припиненням зобов`язання останнього, як боржника, перед кредитором, а тому анулювання (прощення) заборгованості в розумінні положень абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України в даному випадку не відбулось.

В обсязі встановлених в цій справі фактичних обставин колегія суддів вважає, що висновки суду апеляційної інстанції є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків суду апеляційної інстанції та обставин справи не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Вишгородської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області залишити без задоволення.

Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2019 року у справі № 810/4482/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і не оскаржується.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон

М.Б. Гусак

Є.А. Усенко ,

Судді Верховного Суду