Справа № 520/6464/19
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2019-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків
29 липня 2019 р. № 520/6464/19
Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Зінченко А.В. розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій (бездіяльності) протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд визнати протиправними дії (бездіяльність) військової частини НОМЕР_2 яка полягає у нездійсненні ОСОБА_1 нового розрахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди яку ОСОБА_1 отримував під час проходження військової служби; зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_2 в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди яку ОСОБА_1 отримував під час проходження військової служби та зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити виплату ОСОБА_1 (реєстраційний номер одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за: кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та здійснити виплату ОСОБА_1 недоплаченої частини одноразової грошової допомоги при звільненні однією сумою.

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що військова частина НОМЕР_2 розрахувала розмір одноразової грошової допомоги при звільненні та виплатила позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди (далі ЩДГВ), яка виплачувалася позивачу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 р. №899 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил».

Зазначає, що відповідно до ст.9 Закону України від 20.12.1991 р №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і виходячи з висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 10.05.2019р. справа №820/5285/17 з подібними правовідносинами ЩДГВ є складовою місячного грошевого забезпечення військовослужбовця і повинна включатися до розрахунку грошової допомоги при звільненні.

Дослідивши надані до справи матеріали, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , з 01.08.1991р. по 26.12.2017 р. проходив військову службу в Збройних силах України яка є державною службою особливого характеру згідно ч. 1 ст.2 закону України №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» в в/ч НОМЕР_2 ( п/п В 6250), де отримував грошове забезпечення відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону №2011-XII, постанови КМ України від 07.11.2007 р. № 1294 «Про порядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб та п. 1.2 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗС України та деяким іншим особам яка затверджена наказом Міноборони від 11.06.2008р. № 260 та зареєстрована в Мінюсті 14.07.2008 р. за № 638/15329, де зазначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди які мають постійний характер, премія), одноразові додаткові види грошового забезпечення, (які були чинними на момент звільнення)

Позивач є ветераном війни - учасником бойових дій і пенсіонером Міністерства оборони України.

Матеріалами справи підтверджено, що 19.12.2017р. наказом командувача військами оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № 239 позивача звільнено у запас за пунктом "а" (у зв`язку із закінченням строку контракту) з урахуванням підпункту "і" пункту 1 частини восьмої (які в особливий період (крім проведення мобілізації та введення воєнного стану) проходять військову службу за контрактом і строк контракту яких закінчився, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу).

Із списків частини виключений з 26.12.2017р. наказом командира в/ч НОМЕР_2 № 139 від 26.12.2017р.у якому зазначено, виплатити одноразову грошову допомогу по звільненню відповідно до Інструкції про порядок виплат грошового забезпечення військове службовцям Збройних Сил України та деяким особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.08.2008 року № 260 у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 27 календарних років.

До суду надано: копія грошового атестата який є документом сурової звітності , серія ЗУ № 279212, виданої в/ч НОМЕР_2 , в розділі 7. Виплачено одноразову грошову допомогу в разі звільнення з військової служби у розмірі 104033 ,70 коп.

Пенсія позивачу призначена з 27.12.2017р. за вислугу років відповідно до ст. 13 Закону України №2262-ХІІ і отримує пенсію по лінії Міноборони в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області , номер пенсійної справи -.

Але, при обчисленні пенсії позивачу ГУ ПФУ з Харківській області врахувало грошове забезпечення, а саме: посадовий оклад, оклад за військове звання, процентна надбавка за вислугу років 70%, середньомісячна сума додаткових видів грошового убезпечення за 24 місяці. Таким чином, для обчислення пенсії позивача за основу розрахунку бралася сума грошового забезпечення - 7740 грн.92 коп.

Відповідно до довідки про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії позивача, виданої в/ч НОМЕР_2 від 27.12.2017 р. за № 10/1753, до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення для обчислення пенсії не було включено ЩДГВ, а до одноразових додаткових видів грошового забезпечення не були включені : грошова допомога на оздоровлення за 2015р.,2016р.,2017 р., матеріальна допомога для вирішення соціально- побутових питань за 2015 р.,2016р.,2017 р., винагорода за участь в АТО, премія до дня ЗСУ (Збройних Сил України) в 2016 році, премія за підсумками 2016 року , премія за підсумками 1 півріччя 2017 року з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Перед звільненням з лав ЗС України під час служби у в/ч загальнообов`язкове державне соціальне страхування, ЩДГВ яка є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, грошову допомогу на оздоровлення за 2015,2016,2017 роки, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2015,2016,2017 роки , винагороду за участь в АТО (антитерористичній операції), премію до дня ЗСУ в 2016 році, премію за підсумками 2016 року, премію за підсумками 1 півріччя 2017 року які є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення .

Такі дії в/ч НОМЕР_2 про невключення у довідку про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії позивача ЩДГВ від 27.12.2017 р. за № 10/1753 позивач оскаржив в суді.

Постановою від 06.02.2019 р. у справі № 522/2738/17 Велика Палата Верховного Суду, якою відступлено від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 20.02.2018 р. у справі № 286/2987/16-а, де зазначила ,що отримувана ОСОБА_3 згідно з довідкою про види грошового забезпечення, з якої щомісяця її виплати утримувався єдиний внесок, має бути включена до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії, відтак, розмір призначеної позивачу у листопаді 2013 року пенсії підлягає перерахунку.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.04.2019р. по справі №820/4655/18 апеляційну скаргу позивача було задоволено частково, а саме: рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.07.2018 р. було скасовано в частині, якою позивачу відмовлено у задоволені вимог про визнання протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Харківській області, що полягає у невключені до грошового забезпечення для обчислення пенсії за вислугу років позивача такого виду грошового забезпечення, як ЩДГВ та відмовлено у задоволенні вимог про зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області з 27.12.2017 р. включити до грошового забезпечення для обчислення пенсії за вислугу років позивачу такий вид грошового забезпечення, як ЩДГВ, відповідно до довідки, виданої 09.01.2018 р. № 10/11 в/ч НОМЕР_2 , і провести виплати перерахованих сум пенсії, з прийняттям нового судового рішення про задоволення цих вимог позивача.

Також, було визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Харківській області, що полягає у невключені до грошового забезпечення для обчислення пенсії за вислугу років позивача такого виду грошового забезпечення, як ЩДГВ.

Було зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області з 27.12.2017 р. включити до грошового забезпечення для обчислення пенсії за вислугу років позивача такий вид грошового забезпечення, як ЩДГВ, відповідно до довідки, виданої 09.01.2018 р. № 10/11 в/ч НОМЕР_2 , і провести виплати перерахованих сум пенсії.

Постанова набрала законної сили з 10.042019р.

Матеріалами справи підтверджено, що 23.05.2019р. ГУ ПФУ в Харківській області провело перерахунок пенсії позивачу з 27.12.2017р.

25.06.2019р. позивач звернувся до в/ч НОМЕР_2 де просив здійснити ОСОБА_1 , перерахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням ЩДГВ, яку він отримував під час проходження військової служби та здійснити виплату суми перерахунку.

26.06.2019р. позивач отримав відповідь в/ч НОМЕР_2 від 24.05.2019р. за № 10/728, згідно якої відповідно до пункту 4 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України.

Порядок виплати визначений Міністром оборони України та затверджений відповідним наказом, оскільки це входить до компетенції Міністра оборони України. Відповідно до пункту 38.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям збройних сил та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 № 260, військовослужбовцям, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. До їх місячного грошового забезпечення,, з якою нараховується одноразова грошова допомога, включаються: звільненим з посад, на які вони були призначені, - оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення). Отже, щомісячна додаткова грошова винагорода носить характер винагороди, тому до розрахунку одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби не враховується.

При цьому, виплата щомісячної додаткової грошової винагороди регламентована постановою Кабінету міністрів України від 22.09.2010 №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил. Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій», та жодним чином не має відношення до постанови Кабінету міністрів України №1294 від 07.11.2007 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Проаналізувавши наведене, суд зазначає, що відповідно до преамбули закону №2011-ХІІ (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) цим Законом визначаються основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, соціального та правового захисту, а також гарантії військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах.

Згідно з пунктом 1 ст. 9 закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною 2 статті 2 Закону № 2011-ХІ1 визначено, що порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з абз. 1 п. 2 ст. 15 Закону № 2011-ХІІ Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

В п.38.1. розділу XXXVIII інструкції №260 (яка була чинна на момент звільнення позивача) зазначено, що особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину і дітей) віком до 16 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Пунктом 38.2. розділу XXXVIII інструкції №260 визначено, що особам офіцерського складу, які проходять кадрову військову службу та звільняються зі служби за власним бажанням, особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які звільняються зі служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, визначених Переліком сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року № 413, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Пунктом 1 постанови КМУ № 1294 від 07.11.2007 р. Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Постановою КМУ від 13.03.2013 р. № 161 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року N 889» для військовослужбовців, зокрема, ЗС України (крім тих. що зазначені у підпункті 1 пункт / 1 цієї постанови, та військовослужбовців строкової військової служби) був запроваджений новий вид забезпечення - щомісячна додаткова грошова винагорода у таких розмірах: з 01.04.2013 р,- у розмір і, що не перевищує 20 % місячного грошового забезпечення; з 01.09.2013 р. - у розмірі, що не перевищує 40 % місячного грошового забезпечення; з 01 .01. 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 60 % місячного грошового забезпечення; з 01.04.2014 р. - у розмірі, що не перевищує 80 % місячного грошового забезпечення; з 01.07.2014 р. - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Таким чином, зазначена ЩДГВ встановлена рішенням Уряду України, виплачувалася позивачу щомісяця з дня запровадження до дня звільнення його з військової служби, тобто мала постійний характер.

Суд вказує, що згідно висновків постанови Верховного Суду України від 20.10.2015 р. по справі № 21-2942а15 щомісячна додаткова грошова винагорода військовослужбовця, яку він отримував під час проходження служби, з якої нараховані і сплачені страхові внески, має бути включена до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії.

В силу положень ст. 9 Закону № 2011-ХІІ ЩДГВ є складовою місячного грошового забезпечення військовослужбовця і повинна включатися до розрахунку грошової допомоги при звільненні.

Суд зазначає, що згідно з вимогами ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з ме тою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтер есів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів влад них повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень тау спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім фор мам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, протягом розумного строку.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Таким чином, проаналізувавши наведене, суд вважає за необхідне вказати, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені нормативно та документально, а тому є такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 243, 244, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій (бездіяльності) протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії (бездіяльність) військової частини НОМЕР_2 яка полягає у не здійсненні ОСОБА_1 нового розрахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, яку ОСОБА_1 отримував під час проходження військової служби.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) здійснити перерахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_2 (реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_1 ) в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, яку ОСОБА_1 (реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_1 ) отримував під час проходження військової служби.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) здійснити виплату ОСОБА_1 (реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_1 ) одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за: кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Зінченко А.В.