Справа № 810/4664/18
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Журавель В.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2019 року Справа № 810/4664/18

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Костюк Л.О.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Бабченка О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Держпраці в Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 січня 2019 року у справі

за позовом фізичної особи-підприємця

ОСОБА_2

до Головного управління Держпраці в Київській області

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ :

Історія справи.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці в Київській області (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови від 14.08.2018 р. № КВ 873/1347/АВ/ГД/ФС-394 про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_2 у розмірі 111 690,00 грн.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29 січня 2019 року адміністративний позов було задоволено в повному обсязі.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено факту вчинення позивачем порушення, за яке його притягнуто до відповідальності.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач вчинив правопорушення, за яке його було притягнуто до відповідальності у вигляді накладення штрафу, що обставини виявленого порушення вимог трудового законодавства належним чином зафіксовані та підтверджуються матеріалами інспекційного відвідування, які надавалися до суду першої інстанції, і що доводи позивача є суперечливими, нелогічними та не підтверджуються жодними доказами.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2019 р. відкрито апеляційне провадження у справі, установлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на безпідставності доводів апелянта, стверджуючи, що він не вчиняв правопорушення, за яке його притягнуто до відповідальності, що він взагалі в день інспекційного відвідування перебував в іншому населеному пункті та не доручав ОСОБА_4 працювати в його кав`ярні, не перебував з нею у трудових відносинах, а також, що у відповідача не було правових підстав для проведення зазначеного заходу контролю, що акт складений з порушенням вимог законодавства, а також, що він не повідомлявся про розгляд його справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець (далі - ФОП ОСОБА_2 ).

16.04.2018 р. відповідачем прийнято наказ № 2593 «Про проведення інспекційного відвідування суб`єктів господарювання м. Васильків», яким інспектором праці (головним державним інспекторам) відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління з питань праці ГУ Держпраці у Київській області Кучеренку І.М. та Дідуху А.М. доручено здійснити інспекційне відвідування на предмет додержання законодавства про працю, не оформлення трудових відносин суб`єктом господарювання ФОП ОСОБА_2 , ІНПП НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 (юридична адреса: АДРЕСА_2 ).

У цей же день відповідачем видано направлення № 873 на проведення інспекційного відвідування, яке дійсне з 18.07.2018 р. по 19.07.2018 р.

18.07.2018 р. інспекторами праці проведено інспекційне відвідування позивача за адресою: АДРЕСА_3 .

19.07.2018 р. за результатами зазначеного заходу контролю інспектором праці Дідухом А.М. складено акт інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю № КВ 873/1347/АВ.

У зазначеному акті зафіксовано, що за вказаною адресою знаходиться кав`ярня, де під час інспекційного відвідування виявлено одного працівника, а саме: ОСОБА_4 , яка надала пояснення про те, що вона працює у позивача в кав`ярні «Прага Кава» по вулиці Соборна, 66 у місті Васильків на посаді бариста з 04.07.2018 р., що в її посадові обов`язки входить здійснення розрахункових операцій, обслуговування клієнтів, що її робочий час з 09.00 по 22.00 годин, відпочинок здійснюється згідно з графіком, що вона отримує заробітну плату в розмірі 100 грн. На роботі не оформлена, тому що на цей час знаходиться на стажуванні. Медична книжка наявна.

На підставі встановлених обставин в акті перевірки посадової особою контролюючого органу наведено висновок, що працівника ОСОБА_4 позивачем допущено до роботи без укладення трудового договору, не оформлено наказом та не повідомлено ДФС про прийняття її на роботу в порядку, встановленому постановою КМУ від 17.06.2015 р. № 413, що є порушенням вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України.

19.07.2019 р. інспектором праці Дідухом А.М. винесено припис про усунення виявлених порушень № КВ 873/1347/АВ/П. Цей припис разом із актом направлено на адресу позивача.

26.07.2018 р., як вбачається з витягу Укрпошти, відправлення вручено особисто.

30.07.2018 р. позивачем подано зауваження до акта інспекційного відвідування та скарга на припис і, зокрема зазначено, що 26.07.2018 р. позивачем поштою отримано конверт, в якому містилися: один примірник акта інспекційного відвідування та один примірник припису про усунення виявлених порушень.

До скарги було додано заяву ОСОБА_4 від 27.07.2018 р. про те, що вона 18.07.2018 р. з власної ініціативи перебувала у кав`ярні ФОП ОСОБА_2 . Мала вільний доступ до ключів від приміщення. Мала дуже пригнічений стан через сварку зі своїм хлопцем ОСОБА_2 , а також погано себе почувала через свій фізіологічний стан. Зазначає, що двері були відчинені, зайшов якийсь чоловік та почав задавати різні питання. Під час розмови з ним вона поділилася своїми переживаннями. Стверджує, що він не представився, не повідомив їй про мету свого візиту, можливі наслідки його відвідування тощо. Фактично під диктовку попросив надати їй якісь пояснення щодо ФОП ОСОБА_2 . Зазначає, що ці пояснення не відповідають дійсності. Стверджує, що вона ніколи не знаходилася із ФОП ОСОБА_2 у трудових відносинах, в тому числі і 18 липня 2018 р. також, що її пояснення від 18.07.2018 р. щодо ФОП ОСОБА_2 не відповідають дійсності.

07.08.2018 р. листом відповідача № 43/2/18/11289 «Про розгляд справи про накладення штрафу» позивача було повідомлено, що о 10 год. 00 хв. 14.08.2018 р. за адресою: м. Київ, вул. Вавілових, 10, у каб. 303 буде проводитися розгляд справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю, передбачених абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України. Цей лист був направлено на адресу позивача поштовим повідомленням.

14.08.2018 р. відповідачем винесено постанову про накладення штрафу № КВ873/1377/АВ/ТД/ФС-394, якою на позивача накладено штраф у розмірі 111 690 грн. за порушення ч. 1 ст. 24 КЗпП України.

15.08.2018 р. відповідачем складено лист-відповідь «Про розгляд зауваження та скарги на Акт» від 19.07.2018 р. № КВ 873/1347/АВ.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України), Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 р. № 877-V (далі - Закон № 877-V), Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою КМУ від 17.07.2013 р. № 509, (далі - Порядок 509), Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою КМУ від 26.04.2017 р. № 295 (далі - Порядок № 295).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Використання примусової праці забороняється. Особа має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Право на працю в Україні реалізується переважно шляхом укладання трудового договору між працівником та роботодавцем.

У ч. 1 ст. 21 КЗпП України визначено, що трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Частиною 3 статті 24 КЗпП України передбачено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У ст. 1 Закону № 877-V визначено, що державний нагляд (контроль) це - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Закону заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Пунктом 8 Порядку № 295 визначено, що інспектор праці повідомляє об`єкт відвідування або уповноваженій ним посадовій особі про проведення інспекційного відвідування, якщо він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоді інспекційному відвідуванню.

У п. 6 Порядку № 509 передбачено, що про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Частиною 1 ст. 265 КЗпП України передбачено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Пунктом 2 Порядку № 509 визначено, що штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками.

Штрафи можуть бути накладені на підставі, зокрема, акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Отже, законодавством регламентовано відповідальність за використання найманої праці без оформлення трудового договору.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що матеріалами інспекційного відвідування, зокрема поясненнями ОСОБА_4 , підтверджується факт використання позивачем найманої праці без оформлення договору, а саме виконання зазначеною особою обов`язків бариста в кав`ярні ФОП ОСОБА_2 без офіційного працевлаштування.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що позивача було належним чином та завчасно повідомлено про результатами проведеного інспекційного відвідування його торгової точки та забезпечено реальну можливість реалізувати своє право на надання пояснень та доказів на спростовування виявленого порушення вимог законодавства.

Однак, надані позивачем зауваженням на акт та скарга на припис не спростовують обставин, встановлених у ході інспекційного відвідування.

Разом з тим, посилання позивача на відмову ОСОБА_4 від пояснень, наданих у ході інспекційного відвідування, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки жодних доказів на їх підтвердження суду не надано і чинним законодавством не передбачено можливості особи відмовитися від пояснень, наданих посадовим особам контролюючого органу, та не визначено відповідної підстави для звільнення ФОП від відповідальності за порушення законодавства про працю.

Таким чином, позивачем не надано жодних належних і допустимих у розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України доказів на підтвердження обставин, на які він посилається, наполягаючи на відсутності порушення, за яке його притягнуто до відповідальності.

Водночас, частиною 1 статті 77 КАС України чітко визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У контексті дослідження даного питання, колегія суддів зазначає, що, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем виконано вимоги ч. 2 ст. 77 77 КАС України та доведено перед судом ті обставини, на які він посилається.

Твердження позивача про те, що у відповідача не було правових підстав для проведення інспекційного відвідування, що такий захід контролю проведено без його відома, що акт складений з порушенням вимог законодавства, а також, що він не повідомлявся про розгляд його справи, є необґрунтованими та не спростовують факту вчинення ним порушення, за яке його притягнуто до відповідальності.

При цьому, колегія суддів зазначає, що Порядком № 295 передбачено можливість проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин без повідомлення об`єкта відвідування (п.п. 5, 11), а також, що у межах даної позовної заяви ОСОБА_2 не оскаржуються дії посадових осіб відповідача щодо проведення інспекційного відвідування. Відповідно до ч. 5 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Надаючи оцінку всім доводам обох сторін, судова колегія також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність достатніх та необхідних правових підстав для задоволення даного адміністративного позову та вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Головного управління Держпраці в Київській області підлягає задоволенню, рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 січня 2019 року - скасуванню, адміністративний позов - залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці в Київській області - задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 січня 2019 року - скасувати.

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Держпраці в Київській області про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 29 липня 2019 року.

Головуючий суддя

Судді: