Справа № 826/15338/17
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

31 липня 2019 року № 826/15338/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання адміністративну справу

за позовомФізичної особи - підприємця ОСОБА_1
до проГоловного управління ДФС у місті Києві визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 06.06.2017р.,

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся з позовом до Головного управління ДФС у місті Києві (далі по тексту - відповідач) з урахуванням уточнених позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 06.06.2017р. №56078-13.

Ухвалою суду від 29 листопада 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду.

Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржуване рішення прийнято протиправно, оскільки позивач є власником нерухомого майна, яке підпадає під визначення «будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств», яке в розумінні ст. 266 ПК України не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав правомірності прийняття оскаржуваного рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив.

На підставі Договору купівлі-продажу від 01.08.2005р., посвідченого державним нотаріусом Остерської районної державної нотаріальної контори Велігошею Л.М. та зареєстрованого в реєстрі за №2021, ОСОБА_1 є власником 7/100 частини комплексу, торгівельної бази - будівля ситроцеху літ. Д, загальною площею 236,5кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 30.08.2017р. №95808533, на підставі рішення від 17.09.2013р. №5949229 реєстраційної служби Козелецького районного управління юстиції Чернігівської області за позивачем зареєстровано право власності на вказане вище нерухоме майно.

На підставі вказаного, відповідачем 06.06.2017р. прийнято податкове повідомлення - рішення №56078-13, яким на підставі п. 54.3.3 статті 54 ПК України та відповідно до п. 266.7.2 статті 266 ПК України позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченої фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2016 рік у розмірі 5904,1грн.

Вважаючи оскаржуване рішення протиправним, а, відтак, таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Порядок справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки визначено ст. 266 ПК України.

Водночас, за нормами абз."є" п.п.266.2.2 п.266 КП України вказано, що не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

Суд погоджується з позицією позивача щодо того, що у законодавстві України не існує правової норми, яка б чітко дала визначення поняття промислового підприємства чи промислового підприємництва, проте Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17.08.2000 р. N 507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000 (далі - ДК 018-2000), призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) в Україні. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Згідно з ДК 018-2000 до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) належить клас "Будівлі промислові" (код 1251), який включає будівлі промислового призначення, наприклад фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо.

Група "Будівлі промислові та склади" (код 125) включає клас "Будівлі промислові" (код 1251) та дев`ять підкласів, у тому числі "будівлі підприємств лісової, деревообробної та целюлозно-паперової промисловості" (код 1251.7).

Слід відмітити, що Державна фіскальна служба України у листі від 09.06.2015, № 11999/6/99-99-19-01-01-15 "Про надання роз`яснення проблемних питань, що виникають у процесі практичного застосування податкового законодавства" також вказує, що з метою з`ясування належності об`єктів нежитлової нерухомості до будівель промисловості необхідно враховувати рішення сільських, селищних, міських рад щодо податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та ДК 018-2000.

З дослідженого у ході судового розгляду справи копії договору купівлі продажу від 01.08.2005р. вбачається, що предметом даного договору є купівля нежилого приміщення торгівельна база до складу якої входять серед іншого зокрема, склад та будівля ситроцеху, що дає підстави для висновку, що придбані позивачем нежилі приміщення підпадають під визначення "будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств".

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у відповідача не було правових підстав для оподаткування придбаного позивачем нежилого приміщення - торгівельна база торгівельного підприємства податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі вищевикладеного, позовні вимоги фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 є обґрунтованим, а позов таким, що підлягає задоволенню.

З урахуванням ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує на користь позивача здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 640,00грн. з бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у місті Києві від 06.06.2017р. №56078-13.

Присудити на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 640,00грн. з бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві.

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону № 2147-VIII, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Амельохін