Справа № 580/1464/19
Суддя: В.А. Гайдаш
Дата ухвалення: 2019-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 року справа № 580/1464/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гайдаш В.А.,

за участю:

секретаря судового засідання - Баклаженко Н.В.,

представника позивача - Микитенка В.І. (за ордером),

представника відповідача - Левенець А.М. (за довіреністю),

розглянувши по суті у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Корсуньське» до Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Корсуньське» (вул. Миру, 1, с. Корсунка, Тальнівський р-н, Черкаська обл., 20441, далі - позивач) з позовом до Головного управління ДФС у Черкаській області (вул. Хрещатик, 235, м. Черкаси, 18002, далі - відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати рішення від 26.12.2018 №, №, №, №, №.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду 07.05.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідач помилково дійшов висновку про порушення позивачем вимог податкового законодавства, оскільки позивачем придбано у ПП «Череван», СТОВ «Лище» м`ясопродукти та цукор, суми ПДВ по яких включено до складу податкового кредиту спеціальної декларації відповідних періодів. Крім того, позивачем перераховано ТОВ «Вельмонт групп» кошти за мінеральні добрива та отримано від ТОВ «Вельмонт групп» товар, факт передачі-отримання та подальшого використання якого у виробництві сільськогосподарської продукції підтверджується видатковими накладними, товарно-транспортними накладними та іншими первинними бухгалтерськими документами, а право на податковий кредит не може ставитися у залежність від додержання податкової дисципліни директором вказаного товариства, зокрема, наявність вироку Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.08.2017 у справі №203/2198/17 відносно директора ТОВ «Вельмонт групп» ОСОБА_1 , який визнав свою вину у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ст. 205 КК України (фіктивне підприємництво) не може мати негативного наслідку саме для позивача. На думку представника позивача, висновки акту перевірки не відповідають нормам податкового законодавства, базуються на припущеннях і не підтверджуються доказами, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, проти задоволення позову заперечила, надала до суду письмовий відзив, в якому зазначила, що між позивачем та його контрагентом ТОВ «Вельмонт групп» фактично не здійснені реальні господарські операції, оскільки вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.08.2017 у справі №203/2198/17 директора ТОВ «Вельмонт групп» ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч. 1 ст.205 Кримінального кодексу України. Крім того, між позивачем придбано у ПП «Череван», СТОВ «Лище» м`ясопродукти та цукор, однак придбаний вказаний товар використано позивачем в операціях, що не є господарською діяльністю платника, зокрема, його було віддано орендодавцям земельних ділянок (пайовикам), для приготування до зустрічей з новими контрагентами, проведення свят, харчування працівників ТОВ «Корсуньське» тощо. Також перевіркою встановлено, що у періоді з листопада по грудень 2015 року ТОВ «Корсунське» не купувало насіння та інших товарно-матеріальних цінностей у TOB «ATM Преміум», відповідно, позивачем не за цільовим призначенням використано кошти, які перераховані на спеціальний рахунок по спеціальній декларації з ПДВ у загальній сумі 242600 грн. На підставі вищевикладених обставин представник відповідача вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає до задоволення.

Заслухавши представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Головним управлінням ДФС у Черкаській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Корсуньське» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2015 по 30.06.2018. Результати перевірки оформлені актом від 24.09.2018 №370/23-00-14-0807/32570104.

Крім того, Головним управлінням ДФС складено акт від 11.12.2018 №457/23-00-14-0807/32570104 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Корсуньське» за період з 01.10.2015 по 30.06.2018 з питань, які зазначені в запереченнях від 07.11.2018 №07/11 на вищевказаний акт перевірки від 24.09.2018 №370/23-00-14-0807/32570104.

За результатами перевірки встановлено порушення позивачем вимог:

- п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п. 198.5 ст. 198, п. 198,1 ст. 198, п. 209.15 ст. 209, п. 189.1 ст.189 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (ряд. 21 декларації) по загальній декларації за червень 2018 року на суму 314636 грн.;

- п. 14.1.36 п. 14.1. ст. 14, п. 198.5 ст. 198, п. 189.1 ст. 189, п.198.1 п. 198,2 п. 198.3 ст.198, пп. 209.15.1. п. 209.15 ст. 209 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість по спеціальній декларації на загальну суму 201670 грн.;

- п. 3, 4 постанови Кабінету Міністрів України від 12.01.2011 №11 «Про затвердження порядку акумулювання сільськогосподарськими підприємствами сум податку на додану вартість на спеціальних рахунках, відкритих у банках та/або органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів», п. 209.2 ст. 209 ст. 203 Податкового кодексу України, що призвело до використання коштів не за цільовим призначенням перерахованих на спеціальний рахунок по спеціальній декларації з ПДВ у загальній сумі 242600 грн.;

- ч. 1 ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1991 №291, встановлено порушення ведення бухгалтерського обліку який є обов`язковим для всіх підприємств;

- п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних, податкові накладні з податком на додану вартість в сумі 17850 грн.;

- пп. 164.2.17 «е» п. 164.2 ст. 164; пп. 168.1.1 та пп. 168.1.4 п. 168.1 ст. 168; п. 176.2 «а» ст. 176 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податкового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб в сумі 68249 грн. 32 коп.;

- пп.1.2, пп. 1.3, пп. 1.4 та пп. 1.6 п. 161 підрозд.10 розд. XX Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкового зобов`язання по військовому збору на загальну суму 4 663 грн. 75 коп.;

- п. 51.1 ст. 51 та п. 176.2. ст. 176 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено подання відомостей в неповному обсязі Податкового розрахунку за формою №1-ДФ за період з 01.10.2015 по 30.06.2018 року;

- п. 167.1 ст.167 та пп. 168.1.1 п. 168.1 ст.168 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податкового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб в сумі 1 258,62 грн.

За наслідками вказаних висновків перевірки Головним управлінням ДФС у Черкаській області винесено рішення від 26.12.2018 №, №, №, №, №

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, за своїм внутрішнім переконанням, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 ст. 198 ПК України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорт.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України, податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з п. 201.1 ст. 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з пп. 2.15 п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за №168/704, визначено, що первинні документи підлягають обов`язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції діючому законодавству, логічна ув`язка окремих показників.

Як встановлено судом із матеріалів справи, між ТОВ «Корсунське» (покупець), в особі директора ОСОБА_2 та ТОВ «Вельмонт Груп» (продавець), в особі директора ОСОБА_1 , укладено договори купівлі-продажу від 27.09.2016 №27/09, від 29.09.2016 №29/09, від 10.10.2016 №10/10 та від 17.10.2016 №17/10, згідно яких постачальник зобов`язується на умовах та в порядку, що визначені цим договором, передати товар, а покупець зобов`язується на умовах та в порядку, що визначені цими договорами оплатити та прийняти товар. Під товаром, що є предметом купівлі-продажу за цими договорами розуміється: селітра аміачна (ГОСТ 2-85), нітроамофоска NPK 16:16:16, діамофоска NPK 9-25-25, сульфат амонію. Дані договори скріплені печатками товариств та наявні підписи директора ТОВ «Вельмонт Груп» ОСОБА_1 з однієї сторони та директора ТОВ «Корсунське» ОСОБА_2 з іншої сторони.

У відповідності до наданих до перевірки видаткових і податкових накладних, ТОВ «Корсунське» отримало від ТОВ «Вельмонт Груп» товару на загальну суму 2714549 грн. 87 коп., в тому числі ПДВ в сумі 452424 грн. 98 коп.

Однак, суд враховує, що вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.08.2017 у справі № 203/2198/17 директора ТОВ «Вельмонт Груп» гр. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 5 статті 27, частиною 1 статті 205 Кримінального кодексу України

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_1 заперечує факт своєї причетності до ведення фінансово-господарської діяльності ТОВ «Вельмонт груп» та підписання первинних бухгалтерських документів за період з 24.06.2016 до 26.04.2017. ОСОБА_1 у червні 2016 року за невстановлених слідством обставин, без відповідної освіти та досвіду роботи, знаходячись у скрутному матеріальному становищі, не маючи постійного заробітку, надав згоду придбати на своє ім`я ТОВ «Грайден Компані» () та ТОВ «Вельмонт груп» () за грошову винагороду, без фактичної мети здійснювати фінансово - господарську діяльність. Після підписання усіх статутних та інших документів ОСОБА_1 передав їх невстановленій особі з метою подальшої державної реєстрації змін, пов`язаних з придбанням ТОВ «Вельмонт груп» та ТОВ «Грайден компані». Незаконна діяльність ТОВ «Вельмонт груп» та ТОВ «Грайден компані» виявлена у тому, що невстановлені досудовим розслідуванням особи, використовуючи реквізити ТОВ «Вельмонт Груп» та ТОВ «Грайден Компані», розрахункові рахунки та печатки товариств, здійснювали незаконну діяльність, документальне оформлення неіснуючих операцій з продажу товарів (виконання робіт, надання послуг) на адресу підприємств - контрагентів. Після документального оформлення неіснуючих операцій з продажу товарів (виконання робіт, надання послуг) такі документи передавались замовникам «послуг» (підприємствам - вигодонабувачам) з метою уникнення від оподаткування, шляхом незаконного формування податкового кредиту з податку на додану вартість та завищення валових витрат з податку на прибуток. Обвинувачений ОСОБА_1 визнав свою вину у вчинені кримінального правопорушення передбаченого статтею 205 Кримінального кодексу України (фіктивне підприємництво).

Під час розгляду справи суд враховує зміст вироку за статтею 205 КК України, оскільки «сам факт наявності вироків, ухвалених на підставі угод у кримінальному провадженні, не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, внаслідок чого є нагальна необхідність перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення і здійснювати комплексне дослідження усіх складових господарських операцій, з врахуванням обставин, встановлених у вироках, що набрали законної сили» (постанова ВС від 17.04.2018 року у справі № 808/2459/17).

Верховний Суд у постанові від 16.01.2018 у справі №К/9901/1478/18 зазначив, що статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку.

На підставі вищевикладених обставин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в цій частині.

Пунктом 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 Податкового кодексу України, протягом такого звітного періоду. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до ст. 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених пп. 196.1.7 п. 196.1 ст.196 цього Кодексу);

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до ст. 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених пп. 197.1.28 п. 197.1 ст. 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Відповідно до п. 189.1 Податкового кодексу України у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання. Для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних після 1 липня 2015 року, призначених для використання в неоподатковуваних операціях, податкові зобов`язання згідно з пунктом 198.5 статті 198 Кодексу нараховуються в звітному (податковому) періоді, в якому постачальником таких товарів/послуг, необоротних активів зареєстровано в ЄРПН відповідну податкову накладну, тобто у тому звітному періоді, в якому у покупця таких товарів/послуг виникли підстави для включення сум ПДВ, сплачених при їх придбанні, до складу податкового кредиту.

Як встановлено судом із матеріалів справи, ТОВ «Корсунське» купило у ПП «Череван» м`ясопродукцію на загальну суму 266000 грн., у тому числі ПДВ 44333 грн., що підтверджується видатковими накладними від 25.02.2016 №25 та від 22.07.2016 №б/н.

Згідно наказу ТОВ «Корсунське» від 11.02.2016 №11/02/2016 визначено використовувати продукти, м`ясопродукти, які знаходяться на балансі товариства для забезпечення господарської діяльності та підняття рейтингу товариства, а саме: для приготування до зустрічей з новими контрагентами, проведення свят, харчування працівників.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ТОВ «Корсунське» придбану у ПП «Череван» м`ясопродукцію використано в операціях, що не є господарською діяльністю платника, оскільки позивачем не отримано жодних економічних вигод, пов`язаних з використанням цієї м`ясопродукції, тому ТОВ «Корсунське» занижено податкові зобов`язання за лютий 2016 року на суму 35667 грн., липень 2016 року на суму 10400 грн., не нарахувало податкові зобов`язання в декларації з ПДВ та податкові накладні в ЄРПН не реєструвало.

Крім того, TOB «Корсунське» купило в СТОВ «Лище» цукор на загальну суму 107100 грн., у тому числі ПДВ 17850 грн., що підтверджується видатковими накладними від 31.07.2017 №220 та від 31.07.2017 №221 та згідно книги складського обліку матеріалів, видаткових накладних, видано зі складу ОСОБА_2 цукор в липні 2017 року на загальну суму 89250 грн.

Згідно наказу ТОВ «Корсунське» від 31.07.2017 №31/07/2017, з метою залучення нових пайовиків, з нагоди свята Дня села, привітати жителів вирішено роздати цукор, що знаходиться на балансі товариства.

Враховуючи вищевикладене, ТОВ «Корсунське» придбаний цукор використано в операціях, що не є господарською діяльністю платника, оскільки позивачем не отримано жодних економічних вигод, пов`язаних з використанням цукру, а позивачем за липень 2017 року на суму ПДВ 17850 грн. не нарахувало податкові зобов`язання в декларації з ПДВ та податкові накладні в ЄРПН не реєструвало.

Враховуючи викладене, в порушення пп. 14.1.36 п. 14.1. ст. 14, п. 198.5 ст. 198, п. 189.1 ст. 189 Податкового кодексу України, ТОВ «Корсунське» занижено податкові зобов`язання за липень 2017 року на суму 17 850 грн.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Внаслідок вищевказаних порушень, ТОВ «Корсунське» у лютому 2016 року на суму ПДВ 35667 грн., у липні 2016 року на суму ПДВ 10400 грн., у липні 2017 року на суму ПДВ 1750 грн. не нарахувало податкові зобов`язання в деклараціях з ПДВ за відповідні періоди та податкові накладні на м`ясопродукти у кількості 3445,074 кг та цукор у кількості 7 т. в ЄРПН не реєструвало.

Таким чином, судом встановлено факт відсутності реєстрації ТОВ «Корсунське» податкових накладних на м`ясопродукти у кількості 3445,074 кг. на суму ПДВ 46067 грн. та цукру у кількості 7 т. на суму ПДВ 17850 грн. в Єдиному реєстрі податкових накладних, що є порушенням п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого вважає, що контролюючим органом правомірно застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 8925 грн.

Згідно з пп. 14.1.36 п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльності - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення й агентськими договорами.

Відповідно до п. 209.2. статті 209 Податкового кодексу України сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей.

Зазначені суми податку на додану вартість акумулюються сільськогосподарськими підприємствами на спеціальних рахунках, відкритих в установах банків та/або в органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.01.2011 №11 «Про затвердження порядку акумулювання сільськогосподарськими підприємствами сум податку на додану вартість на спеціальних рахунках, відкритих у банках та/або органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів» (далі - Порядо№11) визначено, що сума податку на додану вартість, що підлягає сплаті (перерахуванню) сільськогосподарським підприємством відповідно до податкової декларації за операціями з постачання вироблених ними сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих основних фондах, а також на давальницьких умовах, тобто різниця між сумою податкового зобов`язання за звітний період та сумою податкового кредиту за такий період перераховуються сільськогосподарським підприємством з поточного рахунка на спеціальний рахунок у строки у строки встановлені ст. 203.2 Податкового кодексу України. Сільськогосподарське підприємство подає не пізніше останнього календарного дня місяця, що настає за звітним періодом, органові державної податкової служби копії платіжних доручень про фактично зараховані на спец, рахунок суми податку на додану вартість за кожний звітний період.

Згідно п. 203.1 ст. 203 Податкового кодексу України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяць.

Відповідно до п. 4 Порядку №11 сума податку на додану вартість, що акумулюється на спеціальному рахунку, не підлягає включенню до державного бюджету і використовується сільськогосподарським підприємством відповідно до п. 209.2 ст. 209 Податкового кодексу України, а починаючи з 01 січня 2018 року перераховується на поточний рахунок сільськогосподарського підприємства. У разі нецільового використання суми податку на додану вартість сільськогосподарське підприємство несе відповідальність відповідно до законодавства.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачем своєчасно, в строки визначені законодавством, подавались до Звенигородської ОДПІ (Тальнівське відділення) копії платіжних доручень про перерахування коштів з поточного рахунка на спеціальний рахунок відповідно до скороченої декларації, однак, під час перевірки позивача встановлено факт нецільового використання коштів у сумі 242600 грн., які перераховані на спеціальний рахунок відкритий в ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 354347 розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 , зокрема, 01.12.2015 TOB «ATM Преміум» за насіння згідно рахунку від 01.12.2015 №2171, 03.12.2015 TOB «ATM Преміум» за насіння згідно рахунку від 03.12.2015 №2080, 19.11.2015 TOB «ATM Преміум» за насіння згідно рахунку 2132 від 19.11.2015 №2132, 30.11.2015 TOB «ATM Преміум» за насіння згідно рахунку від 30.11.2015 №2170

Разом з цим, судом встановлено, що у періоді з листопада по грудень 2015 року ТОВ «Корсунське» не купувало насіння та інших товарно-матеріальних цінностей у TOB «ATM Преміум», оскільки відповідно до даних оборотної відомості по рахунку 685 «Розрахунки з іншими кредиторами» за листопад 2015 року по вищевказаному контрагенту «Дт оборот» складає 116000 грн., «Кт оборот» 0 грн., сальдо на 01.12.2015 року «Дт» 116 000 грн, а відповідно до даних оборотної відомості по рахунку 685 «Розрахунки з іншими кредиторами» за грудень 2015 року по вищевказаному контрагенту «Дт оборот2 складає 126500 грн., «Кт оборот» 242500 грн., сальдо на 01.12.2015 року відсутнє.

Крім того, у грудні 2015 року ТОВ «Корсунське» відповідно до наказу від 01.12.2015 №01/12/2015 «Про використання коштів» провело лише списання дебіторської заборгованості по TOB «ATM Преміум» в сумі 242600 грн., що підтверджується даними по бухгалтерському рахунку 685 «Розрахунки з іншими кредиторами» («Кт оборот» 242600 грн.) та рахунку 23 «Основне виробництво» («Дт оборот» 242600 грн.).

Таким чином, позивачем порушено вимоги п. 3, 4 Порядку №11, п. 209.2 ст. 209 ст. 203 Податкового кодексу України, що призвело до використання коштів не за цільовим призначенням перерахованих на спеціальний рахунок по спеціальній декларації з ПДВ у загальній сумі 242600 грн.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 22.12.2018 № про донарахування позивачу ПДФО в сумі 134503 грн. 66 коп., то суд зазначає наступне.

Із матеріалів справи судом встановлено, що ТОВ «Корсунське», як податковим агентом, не включались до складу оподатковуваного доходу працівників підприємства ( ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ) доходи в не грошовій формі, а саме: м`ясопродукти та цукор, видані із складу товариства, оскільки згідно книги складського обліку матеріалів, видаткових накладних, видано зі складу ОСОБА_3 мясопродукти в лютому 2016 року на загальну суму 178333 грн. 34 коп. та в липні 2016 року на суму 43333 грн. 34 коп., а ОСОБА_2 . цукор в липні 2017 року на загальну суму 89 250 грн.

Відповідно до пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Згідно пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Відповідно до пп. 163.1.2 п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Пунктом 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України передбачено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених IV розділом цього Кодексу. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до пп. 164.1.2 п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Відповідно до пп. 164.2.17 «е» п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді вартості безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг), визначеної за правилами звичайної ціни (вартості) товарів (робіт, послуг), індивідуально призначеної для такого платника податку.

Згідно п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Відповідно до п. І76.2 «а» ст. 176 Податкового кодексу України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок. Податковий агент зобов`язаний сплатити суму податкового зобов`язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом (абз. 2 п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України).

Відповідно до пп. 14.1.180. п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - це юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Пунктом 171.2 ст. 171 Податкового кодексу України передбачено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є податковий агент.

Відповідно до пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Згідно пп. 168.1.4 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом банківського дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання), а з 01.01.2017 протягом трьох банківських днів.

Враховуючи вищевикладене, ТОВ «Корсунське», як податковим агентом, порушено вимоги пп. 164.2.17 «е» п. 164.2 ст. 164, пп. 168.1.1 та пп. 168,1.4 п. 168.1 ст. 168, п. 176.2 «а» ст. 176 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податкового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб в сумі 68249 грн. 32 коп., в тому числі за 2016 рік в сумі 48658 грн. 06 коп., за 2017 рік в сумі 19591 грн. 27 коп.

Крім того, перевіркою правильності застосування ставки податку до доходів у грошовій формі відмінних від заробітної плати, встановлено порушення при виплаті доходу фізичним особам ТОВ «Корсунське», як податковий агент, що нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податків, відповідно до пп.168.1.1 п.168.1 ст. 168 Податкового Кодексу України, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст.167 цього Кодексу, зокрема, у 2015 році за ставкою 15% оподатковується дохід у розмірі, що не перевищує 12 180 грн. та за ставкою 20% сума перевищення 12180 грн., у 2016-2018 роках за ставкою 18%.

Із матеріалів справи судом встановлено, що ТОВ «Корсунське» у грудні 2015 року недоутримано податок на доходи фізичних осіб в сумі 1093 грн. 05 коп. з нарахованого (виплаченого) доходу, який перевищував базу оподаткування для місячного оподаткованого доходу десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, зокрема, позивачем до суми такого перевищення застосовано ставку 15%, замість 20%, у зв`язку з чим позов в цій частині також не підлягає до задоволення.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 22.12.2018 № про донарахування військового збору в сумі 8981 грн. 03 грн., то суд зазначає наступне.

Як вже встановлено судом, ТОВ «Корсунське», як податковим агентом, не включались до складу оподатковуваного доходу працівників підприємства ( ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ) доходи в не грошовій формі, а саме: м`ясопродукти та цукор видані із складу товариства, що є порушенням пп. 1.2, пп. 1.3, пп. 1.4 та пп. 1.6 п. 161 підрозд. 10 розд. XX Податкового кодексу України, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що контролюючим органом правомірно здійснено донарахування позивачу військового збору в сумі 8981 грн. 03 грн.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Керуючись статтями 6, 14, 139, 242-245, 255, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі застосування судом частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.А. Гайдаш

Рішення складено у повному обсязі 29.07.2019.