Справа № 160/5610/19
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 липня 2019 року Справа № 160/5610/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіТурової О.М.
за участі секретаря судового засіданняМолоданова М.Ю.,
позивача представника відповідача ОСОБА_2 Нагорної З.Д.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), -
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.06.2019 року прийнято до розгляду вищевказану позовну заяву ОСОБА_2 області та відкрито провадження в адміністративній справі №160/5610/19 за цією позовною завою, призначено цю справу до розгляду у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи на 17.07.2019 року о 13:30 год., а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
09 липня 2019 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній зазначав, що відповідно до ч.4 п.6.7 Розділу VІ Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011р. №1588, якщо фізична особа зареєстрована як підприємець та при цьому така особа провадить незалежну професійну діяльність, така фізична особа обліковується у контролюючих органах як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності. При цьому, Законом №2464-VI розмежовано фізичних осіб-підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, водночас, порядок обліку та сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями з ознакою провадження незалежної професійної діяльності Законом №2464-VI не передбачений. Таким чином, оподаткування позивача як особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, поряд з оподаткуванням його як фізичної особи-підприємця не повинно відбуватися, адже в такому випадку буде мати місце подвійник облік ідентичної діяльності та подвійне оподаткування, що суперечить принципам податкового законодавства. Також позивач зауважував, що спірна вимога не містить інформації про період нарахування боргу (недоїмки). При цьому, сума боргу, визначена у спірній вимозі, була сплачена позивачем у повному обсязі саме з метою виключення ОСОБА_2 з Єдиного реєстру боржників, до якого було внесено позивача з огляду на те, що ця вимога є виконавчим документом, а перебування у вказаному Реєстрі підриває авторитет позивача, його честь та гідність.
У судовому засіданні 17.07.2019 року позивач підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі та, посилаючись на доводи, викладені у позовній заяві та у відповіді на відзив, просив їх задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні 17.07.2019 року проти задоволення позовної заяви заперечував, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву.
У судовому засіданні 17.07.2019р. було оголошено перерві до 23.07.2019р. у зв`язку із витребуванням у сторін додаткових пояснень.
19.07.2019р. від представника відповідача надійшли додаткові письмові пояснення із інформацією (скрін-шотами) з бази податкового органу, з яких слідує, що ОСОБА_2 як фізична особа-підприємець здійснює господарську діяльність з основним видом діяльності згідно з кодом КВЕД: « 68.31 Агентства нерухомості»., а як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, - згідно з кодом КВЕД: « 69.10 Діяльність у сфері права».
23.07.2019р. від позивача надійшли додаткові письмові пояснення, в яких останній зазначав, що обрання фізичною особою-підприємцем того чи іншого виду економічної діяльності основним або додатковим не впливає на його оподаткування, отже, потреби у внесенні змін до реєстраційних документів ФОП щодо зміни основного виду господарської діяльності на момент отримання позивачем права на зайняття адвокатською діяльністю не виникло. Також немає такої потреби і на цей час. Водночас, відповідачем відносно позивача здійснюється подвійне оподаткування, що є неприпустимим, тому спірна вимога має бути скасована.
У судовому засіданні 23.07.2019р. позивач та представник відповідача підтримали свої додаткові пояснення.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з огляду на таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 з 20.08.2015 року зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за №2 24 000 0000 101672 як фізична особа - підприємець з основним видом діяльності 68.31 - «Агентства нерухомості» (а.с.12).
05.09.2016 року ОСОБА_2 отримав Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 05.09.2016 року №3139, видане на підставі рішення Ради адвокатів Дніпропетровської області від 31.08.2016 року №62 (а.с.10).
Згідно з заявою за формою №5-ОПП від 13.03.2016 року ОСОБА_2 зареєстрований у контролюючому органі як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність - адвокат (а.с.11).
Позивач у судових засіданнях пояснив, що він дійсно фактично здійснює господарську діяльність як фізична особа-підприємець за кодом КВЕД 68.31 - «Агентства нерухомості» та отримує дохід від цього виду діяльності, а як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність (адвокат), він господарську діяльність за кодом КВЕД 69.10 «Діяльність у сфері права» фактично не провадить і доходу від цього не отримує, хоча адвокатська діяльність ним не зупинена, бо він не вбачає в цьому потреби.
Не погоджуючись з вимогою про сплату боргу (недоїмки) та з метою виключення ОСОБА_2 з Єдиного реєстру боржників, перебування у якому підриває його авторитет, честь та гідність, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до п.п.14.1.226 п.14.1 ст.14 ПК України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.
Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець, яка здійснює господарську діяльності за кодом КВЕД 68.31 - «Агентства нерухомості» та перебуває на спрощеній системі оподаткування.
Крім того, згідно зі свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю від 05.09.2016 року №3139, виданим на підставі рішення Ради адвокатів Дніпропетровської області від 31.08.2016 року №62, та посвідченням №0585, позивач має право на заняття адвокатською діяльністю та є адвокатом.
З огляду на викладене, судом встановлено, що позивач є самозайнятою особою, яка здійснює як підприємницьку діяльність, так і незалежну професійну діяльність.
Згідно з пунктами 63.1, 63.2 ст.63 ПК України облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Взяттю на облік або реєстрації у контролюючих органах підлягають всі платники податків.
Взяття на облік у контролюючих органах юридичних осіб, їх відокремлених підрозділів, а також самозайнятих осіб здійснюється незалежно від наявності обов`язку щодо сплати того або іншого податку та збору.
Пунктом 63.5 статті 63 ПК України визначено, що всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом.
Фізичні особи - підприємці та особи, які мають намір провадити незалежну професійну діяльність, підлягають взяттю на облік як самозайняті особи у контролюючих органах згідно з цим Кодексом.
Відповідно до п.65.2 ст.65 ПК України, облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр) записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, перереєстрацію, постановку на облік, зняття з обліку, внесення змін стосовно самозайнятої особи, а також вчинення інших дій, які передбачені Порядком обліку платників податків, зборів.
При цьому, згідно п.п.65.4.4 п.65.4 ст.65 ПК України, контролюючий орган відмовляє в розгляді документів, поданих для взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа.
Таким чином, Податковий кодекс України передбачає обов`язок самозайнятих осіб стати на облік у контролюючому органі. При цьому, такий обов`язок передбачено у разі коли особа здійснює підприємницьку діяльність, а також у разі, коли особа здійснює незалежну професійну діяльність. Однак, слід зазначити, що Кодексом передбачено, що контролюючий орган відмовляє у повторному взятті на облік особи, яка вже взята на облік як самозайнята особа, тобто, якщо особа взята на облік як самозайнята особа, яка здійснює підприємницьку діяльність, вона не повинна повторно ставати на облік та подавати документи як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність.
В свою чергу, відповідно до положень ч.4 п.6.7 Розділу VI Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011р. №1588, якщо фізична особа зареєстрована як підприємець та при цьому така особа провадить незалежну професійну діяльність, така фізична особа обліковується у контролюючих органах як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності. У такому разі фізична особа зобов`язана подати особисто (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) або через уповноважену особу до контролюючого органу за місцем свого постійного проживання заяву за формою №5-ОПП з позначкою «Зміни» та копію документа, що підтверджує право фізичної особи на провадження незалежної професійної діяльності, визначеного у підпункті 1 цього пункту, зокрема, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, якщо заявник є адвокатом, який провадить адвокатську діяльність індивідуально.
Відповідно до положень п.178.1, п.178.2 ст.178 ПК України, особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов`язані стати на облік у контролюючих органах за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік згідно із статтею 65 цього Кодексу. Доходи громадян, отримані протягом календарного року від провадження незалежної професійної діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.
За змістом приписів п.п.2 п.297.1 ст.297 ПК України платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на доходи фізичних осіб у частині доходів (об`єкта оподаткування), що отримані в результаті господарської діяльності платника єдиного податку першої - третьої групи (фізичної особи) та оподатковані згідно з цією главою.
Згідно з приписами підпункту 296.1.1 пункту 296.1 статті 296 глави 1 розділу XIV ПК України фізичні особи - підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування та є платниками єдиного податку першої і другої груп, а також платники єдиного податку третьої групи, які не є платниками податку на додану вартість, ведуть книгу обліку доходів, у якій щоденно за підсумками робочого дня відображають отримані доходи.
Відповідно до пункту 177.10 статті 177 та пункту 178.6 статті 178 розділу ІV ПК України фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, та фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат, у якій за підсумком робочого дня, протягом якого отримано дохід, на підставі первинних документів здійснюються записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати.
Отже, у разі якщо фізична особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, одночасно здійснює підприємницьку діяльність на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності (за видом діяльності відмінної від незалежної професійної діяльності), така особа веде дві книги обліку доходів та витрат:
- одну Книгу обліку доходів та витрат, затверджену наказом Міністерства доходів і зборів України №481 від 16.09.2013 року, для відображення доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності,
- другу Книгу - для обліку доходів від підприємницької діяльності на спрощеній системі оподаткування (залежно від обраної групи платника єдиного податку), затверджену наказом Міністерства фінансів України №579 від 19.06.2015 року.
Крім того, за результатами звітного року такий платник податку подає дві податкові декларації:
- податкову декларацію про майновий стан і доходи - для відображення доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, до 1 травня року, що настає за звітним, за формою, затвердженою наказом ДФС України №859 від 02.10.2015 року;
- податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця для відображення доходів, отриманих від здійснення підприємницької діяльності на спрощеній системі оподаткування, за формою, затвердженою наказом Міністерства фінансів України №578 від 19.06.2015 року, яка подається у строки відповідно до ст.296 ПК України.
Таким чином, фізична особа веде дві книги обліку доходів та витрат лише у тому випадку, коли здійснювана такою особою підприємницька діяльність на спрощеній системі оподаткування відрізняється за видом діяльності від незалежної професійної діяльності.
Питання сплати ЄСВ регулюється Законом №2464-VI, а також нормами Податкового кодексу України, які є взаємопов`язані та повинні досліджуватися в сукупності.
Так, приписами п.2 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI встановлено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з п.4, п.5 ч.1 ст.4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності
Відповідно до п.3 ч.1 ст.7 Закону №2464-VI єдиний внесок нараховується для фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, базою нарахування є сума, що визначається такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом України №2464-VI. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Згідно з ч.5 ст.8 Закону №2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, тобто для осіб, що провадять незалежну професійну діяльність, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.
Відповідно до п.2 розділу IІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №435 від 14.04.2015р. (далі - Порядок №435), фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, формують та подають до органів доходів і зборів Звіт самі за себе один раз на рік до 10 лютого року, що настає за звітним періодом. Звітним періодом є календарний рік. Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску подається за формою № Д5 згідно з додатком 5 до цього Порядку із зазначенням типу форми "початкова".
Пунктом 4 розділу ІІІ Порядку №435 передбачено, що особи, які провадять незалежну професійну діяльність, формують та подають самі за себе до органів доходів і зборів Звіт один раз на рік до 01 травня року, що настає за звітним періодом. Звітним періодом для них є календарний рік. Звіт подається за формою № Д5 із зазначенням типу форми "початкова".
Відповідно до п.19 розділу IV Порядку №435 (в редакції наказу Міністерства фінансів України від 11.04.2016р. №441), особи, які провадять незалежну професійну діяльність, отримують дохід від цієї діяльності та одночасно є фізичними особами-підприємцями, формують та подають до органів доходів і зборів окремі Звіти відповідно до виду діяльності та обраної системи оподаткування.
Наказом Міністерства фінансів України від 15.05.2018р. №511 Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджений наказом Міністерства фінансів України № 435 від 14.04.2015 року, викладено в новій редакції.
Так, згідно з п.10 розділу ІV Порядку №435 (в редакції наказу Міністерства фінансів України від 15.05.2018р. №511) фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства формують та подають самі за себе до органів доходів і зборів Звіт згідно з додатком 5 до цього Порядку.
Пунктом 16 розділу ІV Порядку №435 (в редакції наказу Міністерства фінансів України від 15.05.2018р. №511) визначено, що фізичні особи - підприємці, які мають ознаку незалежної професійної діяльності, формують та подають до органів доходів і зборів окремі Звіти (додаток 5).
Таким чином, Законом №2464-VI і Порядком №435 визначено як окремих платників ЄСВ фізичних осіб-підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та передбачено обов`язок подання кожним з них окремих звітів за додатком 5 до Порядку №435, навіть в тому випадку, коли особа обліковується як фізична особа-підприємець, яка має ознаку незалежної професійної діяльності.
У відзиві на позов суб`єкт владних повноважень, посилаючись на п.19 розділу IV Порядку №435 (в редакції наказу Міністерства фінансів України від 11.04.2016р. №441) та п.16 розділу ІV Порядку №435 (в редакції наказу Міністерства фінансів України від 15.05.2018р. №511), стверджує, що особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, та одночасно здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язана перебувати на обліку як платник податків та окремо як платник єдиного внеску. Така особа, відповідно до цього Порядку, веде різний податковий облік та подає до контролюючих органів різні види податкових декларацій та звітів.
Суд вважає, що аналіз змісту цього доводу в розрізі вищенаведених положень ПК України, дає підстави для висновку, що необхідність подачі окремих звітів щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування виникає лише у разі, якщо особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, та одночасно є фізичною особою-підприємцем, здійснює відмінні види діяльності.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець, яка здійснює господарську діяльності за кодом КВЕД 68.31 - «Агентства нерухомості» та перебуває на спрощеній системі оподаткування, а також здійснює незалежну професійну діяльність як адвокат за кодом КВЕД 69.10 «Діяльність у сфері права», при цьому відповідно до пояснень позивача, наданих у судових засідання, він дійсно фактично здійснює саме господарську діяльність як фізична особа-підприємець за кодом КВЕД 68.31 - «Агентства нерухомості» та отримує дохід від цього виду діяльності, а незалежну професійну діяльність як адвокат за кодом КВЕД 69.10 «Діяльність у сфері права» фактично не провадить і доходу від цього не отримує, хоча адвокатська діяльність ним не зупинена.
За таких обставин, позивач, здійснюючи підприємницьку діяльність за кодом КВЕД 68.31 - «Агентства нерухомості» та здійснюючи незалежну професійну діяльність як адвокат за кодом КВЕД 69.10 «Діяльність у сфері права», здійснює відмінні види діяльності, а, отже, у нього виникає обов`язок подання звітності та сплати ЄСВ як фізичною особою-підприємцем, так і особою, що провадить незалежну професійну діяльність, бо в такому випадку не буде мати місця подвійний облік ідентичної господарської діяльності (адже вона у цьому випадку відмінна), і, відповідно, не матиме місця подвійне оподаткування.
З огляду на зазначене, суд доходить висновку про правомірність висновків контролюючого органу про те, що, оскільки види діяльності позивача як фізичної особи-підприємця та особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, не співпадають, він зобов`язаний подавати звітність та сплачувати ЄСВ і як фізична особа-підприємець, і як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність.
З інтегрованої картки платника єдиного внеску ОСОБА_2 слідує, що у останнього станом на 20.05.2019р. виникла недоїмка зі сплати ЄСВ наступним чином.
На початок 2018 року мала місце переплата на суму 3102 грн.
Платіжним дорученням від 19.01.2018 року було зараховано 819,06 грн. Отже, переплата склала 3921,06 грн.
19.01.2018 року контролюючим органом здійснено нарахування єдиного внеску за 4 квартал 2017 року у розмірі 2112 грн. (704 грн. * 3 місяці) та в подальшому списання цієї суми, в наслідок чого залишок переплати склав 1809,06 грн. (3921,06 грн.-2112 грн.).
Платіжними дорученнями від 06.02.2018р., 07.03.2018р., 05.04.2018р. позивач сплатив ЄСВ по 819,06 грн. кожним, внаслідок чого наявна переплата зросла до 4266,24грн.
19.04.2018 року контролюючим органом нараховано зобов`язання з ЄСВ у сумі 2457,18грн. як особі, яка здійснює незалежну професійну діяльність та у сумі 2457,18 грн. як фізичній особі-підприємцю на спрощеній системі оподаткування.
Після списання вищезазначеної суми недоїмка склала 648,12грн. станом на 30.04.2018.
02.05.2018 року відповідачем здійснено нарахування зобов`язань з ЄСВ за 2017 рік як особі, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у розмірі 8448грн. (704 грн. * 12 міс.), внаслідок чого недоїмка зросла до 9096,12грн.
07.05.2018 року позивачем здійснено сплату ЄСВ у сумі 819,06грн., у зв`язку із чим недоїмка зменшилась до 8277,06грн.
Платіжними дорученнями від 11.06.2018 року та 05.07.2018 року позивач сплати ЄСВ по 819,06 грн. кожним, внаслідок чого недоїмка станом на 19.07.2018 року зменшилась до 6638,94грн.
Згідно з ч.4 ст.25 Закону №2466-VІ орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
За наведених обставин, суд доходить висновку, що відповідач, надсилаючи позивачеві вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-108143-17/51 від 20.05.2019р., діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а вказана вимога є законною та обґрунтованою, отже, позовні вимоги про визнання цих дій та вимоги протиправними та про скасування цієї вимоги задоволенню не підлягають у повному обсязі.
Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем, відповідно до статті 139 КАС України не відшкодовуються.
Керуючись ст.ст.242-246,250,257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 29.07.2019 року.

Суддя О.М. Турова