Справа № 200/14288/18-а
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 липня 2019 року

Київ

справа №200/14288/18-а

адміністративне провадження №К/9901/19717/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Шишова О.О.,

суддів: Дашутіна І.В., Яковенка М.М.,

розглянув в письмовому провадженні в касаційній інстанції справу № 826/3585/18

за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівського МВ (з обслуговування міста Костянтинівка та Костянтинівського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про визнання дій незаконними, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 березня 2019 року (прийняте у складі: головуючого - Дмітрієва В.С.) та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2019 року (прийняту у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів: Геращенка І.В., Сіваченка І.В.),

І. Суть спору:

1. У грудні 2018 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, скаржник) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Костянтинівського МВ (з обслуговування міста Костянтинівка та Костянтинівського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (далі - відповідач) в якому просив визнати дії щодо знищення відомостей про отримання заробітної плати в 2001 році незаконними.

2. Свої вимоги позивач обґрунтовує, тим що відповідно до наказу Головного архівного управління при Кабінеті Міністрів України від 20 липня 1998 року №41 відомості щодо отримання заробітної плати відповідач повинен зберігати протягом 75 років, зазначений наказ втратив чинність 1 січня 2013 року, проте відомості про видачу заробітної плати позивачу за 2001 рік були незаконно знищені до 1 січня 2013 року, що позбавило позивача можливості довести факт невиплати грошових коштів за період проходження стажування.

ІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

3. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 01 березня 2019 року, залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

4. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що документи, які стосуються спірного періоду нарахування та виплати позивачеві грошового забезпечення, знищені за закінченням терміну зберігання, оскільки терміни зберігання первинних документів, які свідчать про видавання заробітної плати та інших виплат, становить (як за Переліком від 20.07.1998 №41 так і Наказом 519) - 3 роки.

IІІ. Провадження в суді касаційної інстанції

5. Позивач звернувся з касаційною скаргою, у якій посилається на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

6. У касаційній скарзі позивач посилається, на те що відповідач не порушив терміни зберігання та знищення відомостей про видачу позивачу грошових коштів, так як згідно Наказу Головного архівного управління при Кабінеті Міністрів України від 20.07.1998 року № 41, який діяв на той час, відомості про видачу позивачу грошових коштів повинно було б зберігати 3 роки (пункт 317 вказаного наказу), але в даному пункті чітко зазначено, що за відсутністю особових рахунків, дані відомості зберігаються 75 років (пункт 317 вказаного наказу).

7. Також, позивач зауважує, що ніяких особових рахунків у 2001 році у позивача не було, відповідач не надав відповідні номери особистих рахунків позивача, з метою їх подальшої перевірки.

8. Позивач просить скасувати рішення судів першої й апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

ІV. Установлені судами фактичні обставини справи

9. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у 2018 році звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області про стягнення коштів за період проходження стажування.

10. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26 березня 2018 року по справі №805/184/18-а, залишеного без змін постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2018 року, вирішено відмовити у задоволенні позову.

11. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої та апеляційної інстанції виходили з того, що позивачем не надано належних, достовірних та достатніх доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, а саме: не підтверджено факт невиплати позивачу грошового забезпечення оскільки документи на підтвердження факту отримання ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 5 лютого 2001 року по 15 травня 2001 року, відповідно до вимог пунктів 195, 215 Наказу МВС №519 були знищені у зв`язку із відсутністю суперечок, спорів, слідчих і судових справ.

12. Суд апеляційної інстанції, у постанові від 19 червня 2018 року у справі №805/184/18-а, дійшов висновку про те, що посилання ОСОБА_1 на Наказ Головного архівного управління при Кабінеті Міністрів України від 20 липня 1998 року №41 є необґрунтованим та таким, що суд не бере до уваги.

13.Ухвалою Верховного Суду від 17 вересня 2018 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 березня 2018 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівського міського відділу (з обслуговування міста Костянтинівка та Костянтинівського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про стягнення коштів за період проходження стажування.

14. Позивач вважає дії посадових осіб Костянтинівського МВ (з обслуговування міста Костянтинівка та Костянтинівського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області щодо знищення відомостей про видачу грошових коштів у 2001 році незаконними тому звернувся до суду з даним позовом .

V. Релевантні джерела права й акти їх застосування

15. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

16. За приписами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАСУ) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

17. Згідно ст.4 Закону України "Про міліцію" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) правовою основою діяльності міліції є: Конституція України, цей Закон, інші законодавчі акти України, постанови Верховної Ради України, укази Президента України, постанови Кабінету Міністрів України, нормативні акти Міністерства внутрішніх справ України, Загальна декларація прав людини, міжнародні правові норми, ратифіковані у встановленому порядку.

18. Наказ Головного архівного управління при Кабінеті Міністрів України від 20 липня 1998 року №41 (в редакції на час проходження стажування позивача) визначає Перелік типових документів, що створюються в діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, інших установ, організацій і підприємств, із зазначенням термінів зберігання документів (надалі - Перелік) є основним нормативним документом при визначенні термінів зберігання документів та їх відбору для внесення до складу Національного архівного фонду (НАФ) України або для знищення документів. Цей Перелік повинен використовуватися при підготовці інших посібників з експертизи цінності документів та формування НАФ.

19.1 Перелік включає документи, що утворюються під час документування однотипних управлінських функцій, виконуваних органами державної влади, місцевого самоврядування та іншими установами, організаціями і підприємствами (надалі - організації) в процесі своєї діяльності, а також документацію, що утворюється в результаті виробничої і науково-технічної діяльності установ, організацій і підприємств.

19.2 Склад документів і терміни їх зберігання визначено в Переліку в результаті безпосереднього вивчення документів із врахуванням рекомендацій фахівців відповідних галузей народного господарства і соціально-культурної сфери, положень ряду примірних і типових номенклатур справ, затверджених Державним комітетом архівів України (далі - Держкомархів) та іншими центральними органами виконавчої влади України, а також Примірних переліків документів, які підлягають передачі на державне зберігання від районних, міських, сільських установ і організацій повидового вибіркового прийому (Київ, 1987), Переліків видів статзвітності, яка підлягає прийому на зберігання у держархіви областей, м.Києва та Севастополя, держрайміськархіви.

19.3 Перелік призначено для використання всіма органами державної влади, місцевого самоврядування, іншими установами, організаціями і підприємствами незалежно від форм власності, а також фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності.

20. Відповідно до пункту 317 вказаного Переліку термін зберігання розрахункових (розрахунково-платіжних) відомостей (табуляграми) на видавання заробітної плати, гонорарів, матеріальної допомоги та інших виплат встановлено 3 роки.

22. Наказ Головного архівного управління при Кабінеті Міністрів України від 20 липня 1998 року №41 втратив чинність на підставі Наказу Міністерства юстиції №578/5 від 12 квітня 2012 року.

23. Відповідно до п.195 Наказу МВС України № 519 "Про затвердження Переліку документів, що утворюються в процесі діяльності органів внутрішніх справ, навчальних закладів, підприємств, установ, організацій системи МВС України, із зазначенням строків зберігання документів, та Переліку документів, що утворюються в процесі діяльності внутрішніх військ МВС України, із зазначенням строків зберігання документів", (далі - Наказ 519) який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, первинні документи і додатки до них, що фіксують факт виконання господарських операцій і є підставою для бухгалтерських записів (касові, банківські документи, повідомлення банків і переказні вимоги, виписки банків, наряди на роботу, табелі, акти про приймання, здавання і списання майна й матеріалів, квитанції і накладні з обліку товарно-матеріальних цінностей, авансові звіти та ін.) за умови завершення ревізій та відсутності суперечок, спорів, слідчих і судових справ - зберігаються 3 роки, а за наявності зазначених обставин - до винесення остаточного рішення.

24. Пунктом 215 Наказу 519 акти документальних ревізій фінансово-господарської діяльності установ, організацій, підприємств та документи до них зберігаються 5 років із врахуванням примітки, наявної в п. 195 зазначеного Наказу.

25. Згідно статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

VI. Позиція Верховного Суду

26. Відповідно до частини 1 статті 341 КАС України, Суд переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

27. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 341 КАС України).

28. Терміни зберігання первинних документів, які свідчать про видавання заробітної плати та інших виплат відповідно до п.317 частини 1 «Документи, що створюються в управлінській діяльності» Наказу Головного архівного управління при Кабінеті Міністрів України від 20.07.1998 № 41, (який діяв на час виникнення таких документів), становить 3 роки.

29. Щодо посилання ОСОБА_1 на відсутність у нього особового рахунку (що є наслідком застосування терміну зберігання 75 років), колегія суддів зазначає, що відповідно до зазначеного пункту 317 термін зберігання розрахункових відомостей, табуляграм, на видавання заробітної плати становить 75 років за умови відсутності особових рахунків.

30. Проте, наявність особового рахунку (табельного номеру) запроваджено ще положенням від 27 квітня 1973 на підставі сумісного листа Госкомтруда № 75-АБ, Мінфіна № 89 та Центрального стат.управління № 10-80. Таке присвоєння особових рахунків продовжується застосовуватися в Україні по теперішній час. Тому станом на 2001 рік, коли ОСОБА_1 були нараховані грошові кошти (як встановлено рішеннями Донецького окружного адміністративного суду від 26 березня 2018 року та Донецького апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2018 року) існував облік працівників по особистим рахункам.

31. При таких обставинах колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 помилково посилається на необхідність застосування терміну зберігання документів- 75 років.

32. Колегія суддів також зазначає, що станом на час знищення документів - 15.04.2016, (як встановлено судами першої та апеляційної інстанції у справі № 805/184/18-а) діяв Наказ МВС від 04.06.2002 № 519. Проте в ньому також строк зберігання первинних бухгалтерських документів становить 3 роки. (п.195 Наказу). Тобто як на час утворення так і на час знищення термін зберігання розрахункових відомостей, табуляграм, на видавання заробітної плати становив 3 роки.

33. Також слід зазначити, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду по справі №805/184/18-а (яке набрало законної сили) встановлено, що документи, які підтверджували факт отримання ОСОБА_1 грошового забезпечення за вказаний період були знищені за спливом 3-х років після проведення відповідної ревізії за ними, оскільки за фактом нарахування та виплати у період з 05 лютого 2001 року по 15 травня 2001 ОСОБА_1 грошового забезпечення були відсутні суперечки, спори, слідчі і судові справи.

34. Крім того, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду зазначає, що ОСОБА_1 , звернувся до суду з вимогами про визнання дій відповідача щодо знищення відомостей про отримання заробітної плати у 2001 році - незаконними.

35. Частина 2 статті 245 КАС України встановлює повноваження суду при вирішенні справи. Так у пункті другому зазначеної норми вказано, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій, у пункті десятому зазначено про можливість обрання іншого способу захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

36. В цьому випадку, ОСОБА_1 заявляючи вимоги про визнання дій неправомірними не вказує яким чином будуть поновлені його права. Суд касаційної інстанції зазначає, що суть його вимог стосується отримання грошових коштів за період з 05 лютого 2001 року по 15 травня 2001 року, проте таке питання було вирішено під час розгляду справи № 805/184/18-а.

37. При таких обставинах колегія суддів дійшла висновку про відсутність можливості судів попередніх інстанцій вийти за межі позовних вимог а тому у цьому випадку обраний позивачем спосіб захисту не є таким, що відновить, як він вважає, його порушені права.

38. З урахуванням викладеного колегія суддів зазначає, що доводи касаційної скарги не спростовують висновки судів попередніх інстанцій.

39. Частиною першою статті 350 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

40. Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду зазначає, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстав для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні, тому касаційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення.

VII. Судові витрати

41. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 березня 2019 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О.Шишов

Судді І.В.Дашутін

М.М.Яковенко