Справа № 713/522/19
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2019-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 713/522/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Левицький Василь Костянтинович

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

30 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Охрімчук І.Г. Моніча Б.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 07 червня 2019 року (рішення ухвалено у м.Чернівці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вижницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Вижницького районного суду Чернівецької області з позовом до заступника начальника відділу Вижницького РВ ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області Гайсана О.В. про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.03.2019 р.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 07 червня 2019 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Вижницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області про скасування постанови, - відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийняти судовим рішенням, позивачка звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження є помилковою і такою, що підлягає скасуванню, оскільки їй не відомо, з яких підстав виник борг. Вимогу №Ф-229-50 від 18.01.2019 р., на підставі якої відкрито виконавче провадження, вона не отримувала.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що 05.03.2019 р. заступником начальника відділу Вижницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Гайсаном О.В., за результатами розгляду заяви про примусове виконання вимоги №Ф-229-50 від 18.01.2019 р., винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №58524833 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Вижницького управління ГУ ДФС у Чернівецькій області боргу в сумі 15819,54 грн (а.с.47).

Вважаючи постанову про відкриття виконавчого провадження протиправною, 20.03.2019 р. позивач звернулася до суду з вказаним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження є законною та обґрунтованою.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів, інших органів та посадових осіб, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, є Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 2 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно пункту 7 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон №2464) платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою-підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до частини 2 статті 6 Закону №2464 платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно з п.1 ч.1 ст.7 Закону №2464 єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), 2, 3, 6, 7 і 8 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Частинами 2,3 ст.9 Закону №2464 передбачено, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до частини першої статті 25 Закону №2464 рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

У разі несплати або несвоєчасної сплати частини суми страхових внесків, що сплачується за рахунок коштів державного бюджету відповідно до Закону України "Про державну підтримку сільського господарства України", положення цієї статті застосовуються виключно щодо суми страхових внесків, що має сплачуватися платником єдиного внеску.

Згідно частини четвертої статті 25 Закону №2464 орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

У разі несплати частини суми страхових внесків, що сплачується за рахунок коштів державного бюджету відповідно до Закону України "Про державну підтримку сільського господарства України", орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної податкової і митної політики, інформує про це платників єдиного внеску.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Встановлено, що 18.02.2019 р. Головне управління ДФС у Чернівецькій області подало до відповідача заяву про відкриття виконавчого провадження за реєстраційним №1530/9/24-13-50-07-12 (а.с.37,44).

Відповідно до змісту заяви, Головне управління ДФС у Чернівецькій області (далі - стягувач) просило прийняти до виконання вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-229-50 від 18.01.2019 р. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь Вижницького управління ГУ ДФС у Чернівецькій області, яка підлягає погашенню відповідно до ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" в загальній сумі 15819,54 грн.

Крім того, в заяві Головне управління ДФС у Чернівецькій області вказало, що у зв`язку з вищезазначеним попередні вимоги по єдиному соціальному внеску (за наявності) вважати відкликаними та повернути стягувачу.

У якості додатку до заяви, Головне управління ДФС у Чернівецькій області додало вимогу про сплату боргу (недоїмки) та копію повідомлення про вручення вимоги платнику.

Вказана заява зареєстрована Вижницьким районним відділом ДВС у Чернівецькій області 04.03.2019 р. за вх. №1331/14.5-20.

Дослідженням вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 18.01.2019 р. №Ф-229-50 встановлено, що вона відповідає вимогам, які закріплені ст.4 Закону №1404-VІІІ та містить необхідні реквізити, що зазначаються у виконавчому документі (а.с.45).

05.03.2019 р. заступником начальника відділу Вижницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Гайсаном О.В., за результатами розгляду заяви про примусове виконання вимоги №Ф-229-50 від 18.01.2019 р., винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №58524833 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Вижницького управління ГУ ДФС у Чернівецькій області боргу в сумі 15819,54 грн. (а.с.47).

Постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №58524833 від 05.03.2019 р. направлено 05.03.2019 р. позивачу супровідним листом №14.5-24/2835 (а.с.46).

Відповідно до відомостей, які містяться на офіційному сайті Укрпошти, рекомендоване повідомлення за №184 отримано позивачем 13.03.2018 р. особисто (а.с.55 на звороті).

Як вбачається з матеріалів справи, жодних доказів оскарження вимоги №Ф-229-50 від 18.01.2019 р. про сплату боргу (недоїмки) в адміністративному або судовому порядку та/або узгодження з органом доходів і зборів, позивач до суду не надала.

Що стосується доводів позивача про те, що відсутні підстави для виникнення боргу, так як позивачка припинила підприємницьку діяльність, то суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Згідно інформації, яка наведена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрована 24.06.2009 р., як фізична особа-підприємець (а.с.56-58).

06.02.2019 р. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис номер 2004341 про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності позивача.

Отже, підприємницька діяльність позивача припинена тільки 06.02.2019 р.

Таким чином, на час винесення Головним управління ДФС у Чернівецькій області вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-229-50 від 18.01.2019 р., позивач здійснювала підприємницьку діяльність.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що відповідач під час прийняття оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №58524833 від 05.03.2019 р. діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315,316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 07 червня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 30 липня 2019 року.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Охрімчук І.Г. Моніч Б.С.