Справа № 826/4557/18
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2019-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/4557/18 Суддя (судді) першої інстанції: Васильченко І.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача: Беспалова О. О.

суддів: Ключковича В. Ю., Парінова А. Б.

за участю секретаря: Присяжної Д. В.

представника позивача Божка А. В., представника відповідача Одягайла О. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Київської митниці ДФС на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 березня 2019 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення: не зазначений, дата складання повного тексту: не зазначена) у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Текстиль-Контакт" до Київської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості, -

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «Текстиль-Контакт» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київської митниці ДФС про визнання протиправним і скасування рішення Київської міської митниці ДФС № UA125000/2018/000007/2 від 18.01.2018 року про коригування митної вартості товарів.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 березня 2019 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги залишити без задоволення, вважаючи, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що згідно п. 7 ч. 10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на страхування цих товарів.

Натомість страхові документи на вимогу відповідача надано не було. Висновки суду першої інстанції про включення витрат на страхування в ціну товару відповідач вважає передчасними, оскільки такі висновки не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

Також апелянт зауважує, що розділом 4 контракту передбачені умови оплати за товар: 10%+90%, натомість згідно платіжного доручення від 20.12.2017 р. № 227 оплата товару здійснена у розмірі 77015, 72 дол. США, що значно перевищує 10%.

До Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив, зареєстрований 15.07.2019 р. за вх. № 25809, в якому позивач зазначає, що витрати на страхування товару несе продавець, в той час як позивач звільнений від такого обов`язку та не зобов`язаний нести будь - які витрати. Ці витрати включаються продавцем в ціну товару. При цьому, п. 7 ч. 10 ст. 58 МК України позивач вважає застосовуваним виключно у випадку, коли сума страхування не була включена в ціну товару, що не мало місця у даних правовідносинах.

З приводу оплати товару у більшій сумі позивач вважає, що відповідачем не встановлено причинно-наслідкового зв`язку між такими діями позивача та заниженням дійсної митної вартості товару.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, осіб, що з`явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, ТОВ «Текстиль-Контакт» подало до Київської митниці ДФС митну декларацію UА125110/2018/400754 з метою здійснення митного оформлення наступного товару:

1) тканина з синтетичних штапельних волокон (75 % поліестер, 25 % бавовна), вибивні, полотняного переплетення, в кількісті - 87556 м/пог. (192623,2 м2). Виробник - NR INDUSTRIES OF TEXTILES (Пакистан);

2) тканина з синтетичних штапельних волокон (75 % поліестер, 25 % бавовна), вибілені, полотняного переплетення, в кількісті - 19868 м/пог. (43709,6 м2). Виробник - NR INDUSTRIES OF TEXTILES (Пакистан).

Загальна вартість фактично постановленого товару склала 117930, 72 доларів США, на умовах ІNCOTERMS CIF-Одеса.

В гр. 12 митної декларації зазначено вартість товару - 3379018, 92 грн., яка була розрахована позивачем з урахування вартості товару та вартості перевезення до державного кордону України за курсом НБУ станом на дату подання митної декларації, який склав 28,652576 грн. за 1 долар США.

Митна вартість товару визначена позивачем за ціною договору (основним методом).

Вказані товари ввезено позивачем на підставі контракту № 786/1803/2016 від 15.11.2016 року (а. с. 13 - 14).

Відповідно до умов контракту продавець продає, а покупець купує тканину та готові вироби з тканини на умовах СIF-порт Одеса (Україна) (згідно Інкотермс 2010) в асортименті і кількості, згідно інвойсу по кожній партії товару, що є невід`ємною частиною даного контракту. Поставка товару здійснюється в асортименті і за ціною, яка узгоджена сторонами в інвойсах на кожну партію товару. Загальна сума поставки за даним контрактом складає 490000 доларів США.

Згідно п. 3.5 контракту продавець зобов`язується надати покупцю договір страхування (страховий поліс) товару при перевезенні.

На підтвердження заявленої митної вартості позивач надав копії документів: декларацію митної вартості UА 1125110/2018/400754 від 17.01.2018 р., зовнішньоекономічний контракт № 786/1803/2016 від 15.11.2016 р, рахунок-фактуру № 786/6207/2017 NR від 08.11.2017 р., коносамент № SSPHKHI0000751 від 13.11.2017 р., CMR № 5318 від 16.01.2018 р.

17.01.2018 р. митним органом, посилаючись на ст. ст. 54, 57 Митного кодексу України, з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів на підставі розгляду поданих разом з митною декларацією документів встановлено, що вони не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості, зокрема витрати на страхування згідно з заявленими умовами поставки, банківські платіжні документи. З метою усунення недоліків позивачу запропоновано надати наступні додаткові документи: банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, прайс-лист виробника, як прейскуранта - довідника цін на товари, які виробляються виробником та адресований невизначеному колу покупців, копію митної декларації країни відправлення. Також було запропоновано надати інші документи за бажанням декларанта.

Позивачем на вимогу митного органу в частині, що стосується спірних правовідносин, на підтвердження часткової оплати за поставлений товар було надано платіжне доручення в іноземній валюті № 227 від 20.12.2017 року.

18.01.2018 р. Київської митницею ДФС прийнято рішення № UA125000/2018/000007/2 про коригування митної вартості товарів у зв`язку з тим, що надані позивачем документи не містять відомостей щодо ціни, яка сплачена або яка підлягає сплаті та заявлений декларантом основний метод визначення митної вартості не відповідає умовам ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України.

У зв`язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості митним органом відмовлено позивачу у митному оформленні (випуску) товарів, про що складено відповідну картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA125110/2018/00004.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У відповідності до ч. 1 статті 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації. (ч. 2 ст. 52 МК України).

Частиною 2 статті 53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

- декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

- рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

- якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

- ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

- якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною 4 статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

- виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

- довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

- розрахунок ціни (калькуляцію).

Відповідно до ч. 12 статті 264 МК України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.

Згідно ч. 1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У відповідності до ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Правила заповнення декларації митної вартості, затверджені наказом Міністерства фінансів України 24 травня 2012 року № 599, визначають порядок заповнення декларації митної вартості.

З оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів від 18 січня 2018 року (графа 33 - обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості) вбачається, що на момент митного оформлення не надано документи, що підтверджують складові митної вартості в частині страхування товару, а також не надано пояснень про причини оплати товари у сумі, яка є більшою від встановленої контрактом, що слугувало підставою для початку процедури консультацій між органом доходів і зборів та декларантом.

Як було вірно встановлено судом першої інстанції, згідно з офіційними правилами тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс 2010 поставка товару на умовах CIF («вартість, страхування, фрахт») покладає саме на продавця обов`язок оплатити фрахт, необхідний для доставки товару в зазначений порт призначення, та здійснити витрати по страхуванню.

В той же час, у відповідності до п. 3.5 контракту продавець зобов`язується надати покупцю договір страхування (страховий поліс) товару при перевезенні.

Відтак колегією суддів приймаються до уваги доводи представника відповідача, висловлені ним в судовому засіданні суду апеляційної інстанції 29.07.2019 р. щодо того, що позивач не був позбавлений практичної можливості у відповідності до вказаного пункту контракту отримати страховий поліс від продавця та надати його як на вимогу відповідача, так і до суду першої інстанції.

Натомість, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Вказаний страховий поліс № 2017FSD-IIMEXDP00625 від 09.11.2017 р. було подано позивачем до суду апеляційної інстанції 24.07.2019 р.

У страховому полісі окремо визначено вартість поставки: 117930, 72 грн., а також вартість страхування: 11793, 07 грн.

В той же час, матеріали справи не містять жодного доказу, що вказана сума не була включена у митну вартість товару.

У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вказану норму, колегія суддів позбавлена можливості тлумачити відсутність вказаних доказів на користь відповідача. Такі докази тлумачаться на користь позивача.

Крім того, колегія суддів приймає в якості належних доводи позивача стосовно відсутності через часткову оплату товару у сумі, що перевищує встановлений контрактом розмір передоплати, підстав вважати заниженою заявлену митну вартість товару.

Вказаний довід може бути прийнятий до уваги виключно в тому випадку, якщо встановлений відповідачем недолік матиме вплив на митну вартість товару. Однак відповідачем такого впливу не доведено, відтак висновок суду першої інстанції в цій частині є правомірним.

Крім того, колегією суддів встановлено, що підставою для визначення дійсної митної вартості товару були митні декларації: від 27.09.2018 р. № UA110150/2017/219616, від 05.10.2018 р. № UA408150/2017/14549.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції 29.07.2019 р. представник відповідача зауважив, що вказані митні декларації визначають митну вартість за основним методом, проте копій вказаних декларацій не надав, що позбавило колегію суддів можливості здійснити перевірку відповідності номенклатури товару та умов поставки тим, що мають місце у спірних правовідносинах, що в свою чергу, також трактується колегією суддів на користь позивача.

В сукупності з вищенаведеним, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і апеляційним судом відхиляються за необґрунтованістю.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Київської митниці ДФС на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 березня 2019 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Текстиль-Контакт" до Київської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя В. Ю. Ключкович
Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 29.07.2019 р.)