Справа № 420/717/19
Суддя: Кравченко М.М.
Дата ухвалення: 2019-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/717/19
УХВАЛА

29 липня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Кравченка М.М.,

розглянувши в письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.03.2019 року за нововиявленими (виключними) обставинами в адміністративній справі № 420/717/19 за позовом ОСОБА_1 до Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання протиправним та скасування рішення від 17.12.2018 року № 2191, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходилася адміністративна справа № 420/717/19 за позовом ОСОБА_1 до Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання протиправним та скасування рішення від 17.12.2018 року № 2191, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12.03.2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання протиправним та скасування рішення від 17.12.2018 року № 2191, зобов`язання вчинити певні дії було відмовлено повністю.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06.06.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.03.2019 року було залишено без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.03.2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання протиправним та скасування рішення від 17.12.2018 року № 2191, зобов`язання вчинити певні дії залишено без змін.

27.06.2019 року через канцелярію суду від ОСОБА_1 надійшла заява про перегляд судового рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.03.2019 року у справі № 420/717/19 (набрало законної сили 06.06.2019 року) за нововиявленими (виключними) обставинами. У вказаній заяві ОСОБА_1 просить суд: прийняти заяву до розгляду; переглянути рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.03.2019 за нововиявленими (виключними) обставинами, скасувати його та винести нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі, а саме: зобов`язати Малиновське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу (вислуги років) період роботи з 12.10.2017 р. по 30.04.2018 р. на посаді докера-механізатора в товаристві з обмеженою відповідальністю «Новолог» та призначити пенсію, починаючи з 05.05.2018 р. на підставі п. «г» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; стягнути з Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір; допустити рішення до негайного виконання; справу розглядати за його відсутності.

Відповідно до ч.1 ст.368 КАС України заява про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами розглядається у судовому засіданні протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 15.07.2019 року було відкрито провадження за нововиявленими (виключними) обставинами в адміністративній справі № 420/717/19 за позовом ОСОБА_1 до Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання протиправним та скасування рішення від 17.12.2018 року № 2191, зобов`язання вчинити певні дії, а також призначено судове засідання на 25 липня 2019 року о 11:00 год.

Згідно з ч.2 ст.368 КАС України справа розглядається за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. В суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Неявка заявника або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

В судове засідання, призначене на 25.07.2019 року о 11:00 год., сторони не з`явилися.

Відповідно до ч.3 ст.194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч.9 ст.205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

З урахуванням зазначеного, суд вирішив розглянути вказану справу в письмовому провадженні.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.03.2019 року за нововиявленими (виключними) обставинами в адміністративній справі № 420/717/19, суд прийшов до висновку, що вона не належить до задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч.2 ст.361 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Відповідно до ч.5 ст.361 КАС України підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є: 1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане; 2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено судове рішення; 3) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні цієї справи судом.

Заявник у поданій заяві як на підставу для перегляду судового рішення за нововиявленими (виключними) обставинами вказує, що під час ухвалення зазначених рішень на розгляді в Конституційному Суді знаходилась справа за конституційними поданнями 45 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України «Про пенсійне забезпечення» та 48 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень законів України «Про пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державну службу», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про статус народного депутата України», «Про дипломатичну службу», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про Кабінет Міністрів України», «Про прокуратуру» а також Положення про помічника-консультанта народного депутата України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року № 379/95-ВР. 04.06.2019 р. у справі № 1-13/2018(1844/16, 3011/16) Конституційним Судом України визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту «а» статті 54, статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ зі змінами, внесеними законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII.

Згідно з ч.1 ст.91 Закону України «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Конституційний Суд України наголосив, що виключно забезпечення фінансових інтересів держави, а саме наповнення (формування) Державного бюджету України, а також бюджету Пенсійного фонду України, без дотримання положень Конституції України, зокрема щодо пріоритетності забезпечення прав і свобод людини і громадянина, гарантування права на соціальний захист, не могло бути виправданням для юридичного регулювання, встановленого оспорюваними положеннями Закону № 1788. Тому обраний законодавцем засіб не можна вважати прийнятним для досягнення мети прийняття Закону № 911. Отже, положення пункту «а» статті 54, статті 55 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 911 у частині встановлення як додаткової умови для призначення пенсії за вислугу років досягнення віку 50 років для працівників, зазначених у пункті «а» статті 54 Закону № 1788, та 55 років для осіб, зазначених у пунктах «е», «ж» статті 55 Закону № 1788, визнано такими, що нівелюють сутність права на соціальний захист, не відповідають конституційним принципам соціальної держави та суперечать положенням статей 1, 3, частини третьої статті 22, статті 46 Основного Закону України. Положення пункту «а» статті 54, статті 55 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213 щодо підвищення на п`ять років віку виходу на пенсію для жінок, а також збільшення на п`ять років загального та спеціального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за вислугу років для окремих категорій працівників, є такими, що позбавляють вказаних осіб права на соціальний захист і не відповідають конституційним принципам прав і свобод людини, соціальної держави. З огляду на наведене оспорювані положення пункту «а» статті 54, статті 55 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, суперечать положенням статей 1, 3, 46 Основного Закону України.

Під час розгляду справи суд встановив, що Малиновське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі 17.12.2018 року на заміну рішень від 03.08.2018 року та від 17.10.2018 року прийняло рішення про відмову в призначенні пенсії № 2191, яким на виконання рішення Одеського окружною адміністративного суду від 19.11.2018 року по справі № 1540/4143/18 за позовом ОСОБА_1 управлінням повторно розглянуло заяву ОСОБА_1 № 2191 від 04.05.2018 року про призначення пенсії за вислугу років з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні та прийшло до висновку, що пунктом 16 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (11.10.2017) мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення такої пенсії, а саме чоловіки при досягненні віку 55 років при наявності в період з 01.04.2018 року по 31.03.2019 року не менше 27 років страхового стажу, з них не менше 20 років на посаді докера-механізатора комплексної бригади, на день звернення страховий стаж ОСОБА_1 становить 39 років 04 місяця, з них спеціальний стаж, що дає право на призначення пенсії за вислугу років 19 років 05 місяців 25 днів. (18 років 3 місяця - докер-механізатор та 01 рік 02 місяця 07 днів - список № 2), спеціальний стаж обмежено датою 11.10.2017 року.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з п. «г» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають механізатори (докери-механізатори) комплексних бригад на вантажно-розвантажувальних роботах у портах - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі; для жінок - не менше 25 років, з них не менше 15 років на зазначеній роботі. За відсутності стажу роботи, встановленого абзацами другим і третім цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року право на пенсію за вислугу років надається за наявності стажу роботи, встановленого абзацами п`ятнадцятим - двадцять третім пункту «б» частини першої статті 13 цього Закону. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними віку, встановленого абзацами третім - тринадцятим пункту «б» частини першої статті 13 цього Закону.

Відповідно до абз.абз.3-13 п. «б» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців у чоловіків і не менше 20 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків і не менше 21 року у жінок; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців у чоловіків і не менше 21 року 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків і не менше 22 років у жінок; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців у чоловіків і не менше 22 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років у чоловіків і не менше 24 років у жінок; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок.

Згідно з п.16 Розділу 15 «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 року № 2148-VIII, яким були внесені зміни до Закону України «Про пенсійне забезпечення» та до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», набрав чинності 11.10.2017 року.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Рішенням Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Відповідно до п. «г» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, що діяла до 02.03.2015 року) право на пенсію за вислугу років мають механізатори (докери-механізатори) комплексних бригад на вантажно-розвантажувальних роботах у портах: чоловіки - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Згідно з довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю «Новолог» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 02.05.2018 року № 406 ОСОБА_1 працював повний робочий день у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Новолог» за період з 25.06.1999 року по 03.05.2018 року, виконував вантажно-розвантажувальні роботи в морському торговельному порту за професією, посадою докер-механізатор, комплексних бригад на вантажно-розвантажувальних роботах в морському торговельному порту, код КП 8333.2, підстава п. «Г» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за період з 25.06.1999 року по 03.05.2018 року - 18 років 10 місяців 8 днів.

На день звернення до відповідача страховий стаж позивача становив 39 років 04 місяця, з них спеціальний стаж, що дає право на призначення пенсії за вислугу років 19 років 05 місяців 25 днів. (18 років 3 місяця - докер-механізатор та 01 рік 02 місяця 07 днів - список № 2).

Оскільки на час звернення із заявою про призначення пенсії від 05.05.2018 року позивач не мав спеціального стажу 20 років на посаді механізатора (докера-механізатора) комплексних бригад на вантажно-розвантажувальних роботах у портах, тому відповідач обґрунтовано відмовив йому в призначенні пенсії за вислугою років рішенням від 17.12.2018 року № 2191.

Також, будь-яких істотних для справи обставин, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи в заяві про перегляд рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.03.2019 року за нововиявленими (виключними) обставинами в адміністративній справі № 420/717/19 позивачем зазначено не було.

За таких обставин, посилання ОСОБА_1 в заяві про перегляд рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.03.2019 року за нововиявленими (виключними) обставинами в адміністративній справі № 420/717/19 не є підставою для скасування або зміни судового рішення.

Суд зазначає, що відповідно до ч.4 ст.361 КАС України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Крім того, згідно з ч.6 ст.361 КАС України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Таким чином, з урахуванням зазначеного, в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.03.2019 року за нововиявленими (виключними) обставинами в адміністративній справі № 420/717/19 необхідно відмовити.

Відповідно до ч.4 ст.368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Згідно з ч.1 ст.369 КАС України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч.2 ст.369 КАС України судове рішення за наслідками провадження за нововиявленими або виключними обставинами може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом для оскарження судових рішень суду відповідної інстанції. З набранням законної сили новим судовим рішенням в адміністративній справі втрачають законну силу судові рішення інших адміністративних судів у цій справі.

Керуючись ст.ст.194, 205, 243, 248, 268, 361, 368, 369 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.03.2019 року за нововиявленими (виключними) обставинами в адміністративній справі № 420/717/19 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (вул. Прохоровська, 3, м. Одеса, 65007, ідентифікаційний код 41249156) про визнання протиправним та скасування рішення від 17.12.2018 року № 2191, зобов`язання вчинити певні дії.

Порядок і строки оскарження ухвали визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Ухвала набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.256 КАС України.

Суддя М.М. Кравченко