Справа № 263/6527/19
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2019-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2019 р. Справа№263/6527/19

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Бабіча С.І., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про зобов`язання призначити пенсію,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - відповідач) в якому просив суд:

- зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області призначити ОСОБА_1 пенсію з 27.01.2019 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач 30 січня 2019 року звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії з урахуванням пільгового стажу по списку № 1.

Рішенням Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області позивачу відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з тим, що у пільговій довідці № 016/2378 від 31.10.2017 року відсутні посилання на проведення атестацію, а у підсумку кількість років пільгового стажу по списку № 2 виявилось недостатньо для призначення пенсії позивачу.

Позивач наголосив, що звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за Списком виробництв, робіт, професій, посад і показників № 1 (далі - Список № 1 ) а не № 2 (далі - Список № 2).

Крім того позивач зазначає, що відповідач зазначив як підставу відмови те, що відповідач не має змоги перевірити вищезазначену довідку, оскільки підприємство, яке видало довідку, знаходиться на непідконтрольній Україні території.

З огляду на наведене, позивач просить суд зобов`язати відповідача призначити пенсію.

Відповідач надав письмовий відзив, проти задоволення позовних вимог заперечує та вказує, що позивачу відмовлено у призначенні пенсії та не зараховано до стажу період роботи з 01.08.1990 р. по 12.08.1997 р. на посаді електромонтера по ремонту та обслуговуванню електрообладнання в ПАТ "Алчевский металургійний комбінат".

У пільговій довідці № 016/2378 від 31.10.2017 р. відсутнє посилання на проведену атестацію.

Підприємство розташовано у м. Алчевськ Донецької області, відповідно до розпорядження КМУ від 07.11.2014р. №1085 м. Алчевськ Донецької області віднесено до переліку населених пунктів на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, що позбавляє відповідача можливості здійснити перевірку наданої ПАТ "Алчевский металургійний комбінат" довідки.

Зазначене рішення відповідач вважає законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволені позовних вимог.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24 червня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі № 263/6527/19-а за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

З огляду на вищевикладене справа розглядається судом за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 (а.с. 6-9).

З матеріалів справи встановлено, що 30.01.2019 року позивач звернувся до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії відповідно за віком по Списку № 1 відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 70).

Отже, на момент звернення до відповідача з вказаною заявою, позивачу виповнилось 53 роки.

До заяви про призначення пенсії на пільгових умовах позивачем надані наступні документи:

- заяву про призначення пенсії;

- копію паспорту, ідентифікаційного номеру;

- копію трудової книжки серія НОМЕР_3 від 30.07.1990 р.;

- копію військового квитка серія НОМЕР_4 від 11.09.1990 р.;

- копію диплому від 30.06.1990 р. серія НОМЕР_5 ;

- копію довідки ВПО від 17.01.2018 р.

- довідку, підтверджуючу пільговий стаж роботи № 016/2378 від 31.10.2017 р. надану ПАТ "Алчевский металургійний комбінат";

- історичну довідку № 016/01 від 31.10.2017 р.;

- копії наказів атестацій робочих місць № 418 від 16.09.1994 р.; № 369/к від 26.11.2015 р., № 661/к від 23.09.2004 р.;

- копію наказ про звільнення № 158 від 04.12.2017 р.

- копію наказу 378/к від 13.08.1997 р.; копію додатка до особистої картки.

Відповідно до рішення Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 65 від 05 квітня 2019 року, доданого до позовної заяви, позивачу було відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки ОСОБА_1 , на момент звернення із заявою від 30.01.2019 року, не має необхідного пільгового стажу роботи (а.с. 12-13).

Суд звертає увагу відповідача на те, що спірне рішення містить посилання на звернення позивача за призначенням пенсії та на відмову у призначенні пенсії за Списком № 2, у той час як позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за Списком № 1 та надавав відповідні документи щодо підтвердження стажу роботи на посадах (професіях), що відносяться до Списку № 1

Зі змісту вказаного рішення судом встановлено, що відповідачем до пільгового стажу позивача не зарахований період роботи на ПАТ «Алчевський металургійний комбінат» з 01.08.1990 року по 12.08.1997 року у зв`язку з тим, що у пільговій довідці № 016/2378 від 31.10.2017 року відсутнє посилання на проведення атестації.

ПАТ «Алчевський металургійний комбінат» розташовано в м. Алчевськ, відповідно до розпорядження КМУ від 07.11.2014р. №1085 м. Алчевськ віднесено до переліку населених пунктів на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, управління позбавлено можливості здійснити перевірку наданої довідки.

До пільгового стажу роботи відповідно до п.2 ч. 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за даними персоніфікованого обліку зараховано періоди роботи: з 01.01.1998 р. по 12.12.1999 р.; з 01.01.2000 р. по 31.12.2003 р., з 01.01.2005 р. по 09.05.2005 р., з 01.01.2006 р. по 31.12.2007 р.

У зазначеному рішенні вказано, що загальний стаж роботи заявника складає - 30 років 2 місяця 3 дня, пільговий стаж по Списку № 2 складає 08 років 03 місяця 284 днів.

Відповідач вважає, що на момент звернення з відповідною заявою про призначення пенсії у позивача був відсутній необхідний пільговий стаж для призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно Списком № 2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Отже спірною у даній справі є правомірність рішення відповідача щодо відмови у призначенні пенсії позивачу з мотивів неврахування періоду пільгового стажу позивача.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі по тексту - Закон № 1788), Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058 - IV (далі по тексту - Закон № 1058), Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08 листопада 2005 року № 383 "Про порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" (далі по тексту - Порядок № 383), Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 "Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення (перерахунку) пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" (далі по тексту - Порядок № 637) та іншими нормативно - правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України "Про пенсійне забезпечення".

Закон України "Про пенсійне забезпечення" №1788 від 05.11.1991 року, відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Законом № 1058 визначаються періоди, з яких складається страховий стаж.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058).

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом № 1788.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до трудової книжки НОМЕР_3 позивач:

з 01.09.1983 р. по 30.06.1990 р. навчався в Коммунарському горно-металургійному інституті;

з 29.06.1984 р. по 04.05.1986 р. проходив службу в Радянській Армії.

Коммунарський металургійний комбінат:

з 01.08.1990 р. прийнятий електромонтером з ремонту та обслуговування електрообладнання обжимного 5 розряду;

з 24.11.1992 р. переведений в обжином цеху електромонтером по ремонту та обслуговування електрообладнання 6 розряду;

з 13.08.1997 р. ;

з 29.12.1997 р. по 30.12.2002 року за результатами атестації робочого місця і умов праці, підтверджено право пенсію на пільгових умовах за Списком № 2 майстра по ремонту електрообладнання;

27.09.2004 р. призначений електриком відділення безперервного розливання сталі;

15.06.2005 р. по 18.08.2005 р. призначений електриком безперервного розливання сталі;

01.02.2008 р. призначений електриком киснево - конвертерного цеху;

27.11.2015 р. призначений заступником начальника киснево - конвертерного цеху по електрообладнанню;

04.12.2017 р. звільнений за власним бажанням по ст. 38 КЗоТ України.

Суд звертає увагу на те, що до заяви про призначення пенсії позивачем надано довідку ПАТ «Алчевський металургійний комбінат» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 31.10.2017 року № 016/2378; копію наказу про результати атестації робочих місць із переліком професій № 11/3613 від 18.08.2002 року, наказ № 418 від 16.09.1994 року з додатком переліком робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад, робітників яких підтвердили право на пільгове пенсійне забезпечення.

Крім цього з трудової книжки НОМЕР_3 встановлено, що позивач з 01.08.1990 року по 12.08.1997 року працював електромонтером по ремонту та обслуговування електрообладнання.

Професія позивача електромонтер по ремонту та обслуговування електрообладнання, зайнятий ремонтом устаткування в місцях його установки на дільницях (робочих місцях) діючих виробництв, де основні робітники, які ведуть технологічний процес, користуються правом на пільгове забезпечення відноситься до Списку № 1.

Пунктом 3 Порядку № 383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Згідно з пунктом 10 Порядку 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку.

Таким чином, довідка уточнюючого характеру може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відсутні відповідні записи у трудовій книжці та в тих випадках, коли такий пільговий стаж виник до 21 серпня 1992 року.

Після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж в період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці. При цьому, значення трудової книжки та результатів атестації як основних документів, що підтверджують пільговий стаж роботи, встановлено статтями 13,62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Відповідно до розділу ІІІ підрозділу 3 пункту 1030300б-23187 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», посади: майстрів, старших майстрів, зайнятих на гарячих ділянках робіт і на роботах з шкідливими умовами праці віднесено до Списку № 1.

Крім того, згідно з частиною 3 статті 44 Закону № 1058-ІV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Отже, з наведених норм чинного законодавства видно дуже великий обсяг прав та обов`язків у органів Пенсійного фонду при вирішенні питання про призначення пенсії та перевірки наявного стажу роботи для її призначення.

Відповідно до ч. 1ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 01 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

Крім цього відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» при наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і не менше 10 років і менше 7 років 6 місяців у жінок за кожний повний рік цих робіт пенсійний вік, встановлений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» знижується на 1 рік.

З урахуванням вищезазначених норм та враховуючи загальний страховий стаж, який складає більше 30 років та пільговий стаж по Списку № 1, який складає більше 7 років та те, що на момент звернення із заявою про призначення пенсії позивачу виповнилось 53 роки, позивач має необхідний пільговий стаж для призначення йому пенсії за Списком № 1.

Крім цього, згідно з частиною 1 - 2 статті 4 Закону України від 15.04.2014 № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (із змінами) (далі - Закон № 1207-VII) на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Частиною 1 статті 17 Закону № 1207-VII передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені Законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Згідно зі статтею 18 Закону № 1207-VII, громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та прав на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

На підставі статей 3, 8, 9 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туреччини» (Loizіdоu v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. , 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. The Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. , 10.05.2001, §96). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. The Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142). При цьому, за логікою Міжнародного суду ООН і ЄСПЛ, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

У відповідності до частини 2 статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно із статтею 21 Конституції України, усі люди є вільними у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Виходячи із зазначеного принципу та гарантування Конституцією судового захисту конституційних прав і свобод, судова діяльність має бути спрямована на захист цих прав і свобод від будь-яких посягань шляхом забезпечення своєчасного та якісного розгляду конкретних справ.

Враховуючи викладене, суд вважає, що органи Пенсійного фонду України повинні використовувати всі передбачені законом повноваження за для повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.

Крім того, доказів здійснення відповідачем будь-яких дій, спрямованих на встановлення наявності чи відсутності у позивача права на отримання пенсії на пільгових умовах, зокрема, направлення запитів щодо отримання таких документів до юридичних осіб чи повідомлення позивача про необхідність надання будь-яких документів, суду не надано.

Таким чином, суд не приймає до уваги доводи відповідача стосовно того, що позивач не має права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з підстав неможливості проведення перевірки первинних документів, на підставі яких ПАТ «Алчевський металургійний комбінат» надало позивачеві пільгові довідки та накази, що підтверджують наявність пільгового стажу, у зв`язку з перебуванням первинних документів на тимчасово непідконтрольній українській владі території, оскільки позивачем надано всі необхідні документи, що підтверджують наявність права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Щодо позовної вимоги позивача про зобов`язання Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області призначити ОСОБА_1 пенсію з 27.01.2019 року.

Суд зазначає що, частиною 5 статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті (визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії), суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд зазначає, що правовідносини щодо призначення пенсії відносяться до виключної компетенції управління Пенсійного фонду України, та є їх дискреційними повноваженнями і суд, захищаючи права та свободи особи, не може перебирати на себе функції інших органів державної влади та втручатися у їх делеговані повноваження.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи викладене, для ефективного захисту прав, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1, з урахуванням висновків суду про те, що позивач має необхідний пільговий стаж для призначення йому пенсії за Списком № 1.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Керуючись Конституцією України, Законами України "Про пенсійне забезпечення", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08 листопада 2005 року № 383 "Про порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 "Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення (перерахунку) пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", Списком № 1 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про зобов`язання призначити пенсію - задовольнити.

Зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (1, місцезнаходження: вул. Зелінського, буд. 27 а, м. Маріуполь, Донецька область, 87500) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1 з з урахуванням висновків суду про те, що позивач має необхідний пільговий стаж для призначення йому пенсії за Списком № 1.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (1, місцезнаходження: вул. Зелінського, буд. 27 а, м. Маріуполь, Донецька область, 87500) судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Повне рішення складено 25 липня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч