Справа № 520/7307/19
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2019-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

30 липня 2019 р. Справа № 520/7307/19

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Шляхова О.М., розглянувши матеріали позовної заяви Приватного сільськогосподарського підприємства "МАЯК" (; 63055. Харківська обл., Валківський район, село Велика Губщина. вул. Сонячна, б. 1А) до Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу (реєстратора) ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 (р.н.о.к.п.п НОМЕР_1 ; адреса проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (р.н.о.к.п.п НОМЕР_2 ; адреса проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 (р.н.о.к.п.п НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_5 (адреса проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_6 - державний реєстратор Заїчинської сільської ради Семенівського району Полтавської області (Полтавська обл., Семенівський р-н, с. Заїчинці, вул. Шкільна, буд. 4) про скасування реєстраційних дій, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне сільськогосподарське підприємство "МАЯК" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу (реєстратора) ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - державного реєстратора Заїчинської сільської ради Семенівського району Полтавської області, в якому, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просить суд:

- Визнати незаконними та реєстраційні дії № 100243 від 05.03.19 р., та №300243 від 19.03.19 р. державного реєстратора, Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального Округу Марюхнич Жанни Євгеніївни;

- Визнати протиправними та скасувати реєстраційні дії державного реєстратора, Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Марюхнич Жанни Євгеніївни:

- № 100243 від 05.03.19 р., якою включено до складу осіб, які мають право вчиняти юридичні дії без довіреності від імені Приватного сільськогосподарського підприємства «МАЯК» ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

- № 300243 від 19.03.19 р., якою було замінено керівника Приватного сільськогосподарського підприємства «МАЯК» з ОСОБА_7 на ОСОБА_2 .

- Визнати законними реєстраційні дії № 40000243, № 50000243 та №40000243, вчинені 27.07.2019 року державним реєстратором Заїчинської сільської ради Семенівського району Полтавської області Лесько Олександром Васильовичем.

- Стягнути з Відповідача судові витрати у розмірі 5763 (п`ять тисяч сімсот шістдесят три) грн. 00 коп. - сплачений судовий збір

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для відкриття провадження у справі, суд зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, спір виник з приводу державної реєстрації прав та їх обтяжень стосовно державної реєстрації корпоративних прав на Приватне сільськогосподарське підприємство «МАЯК».

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У п. 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що фраза «судом встановленим законом» поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, ЄСПЛ у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Занд проти Австрії» зазначив, що поняття «суд, встановлений законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органів місцевого самоврядування, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України та ст. 6 КАС України в порядку адміністративного судочинства.

Між тим, чітке розмежування компетенції між судами різних юрисдикцій є запорукою стабільності правової системи як необхідної умови втілення гарантій захисту прав і свобод людини і громадянина.

Критеріями такого розмежування, тобто передбаченими законом умовами, за якими певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є предмет спору, суб`єктний склад і характер спірних правовідносин у їх сукупності або пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Право на звернення до суду не є абсолютним, а здійснюється на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур, та осіб, котрі вправі ініціювати їх вирішення. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу та самі по собі не є порушенням прав на справедливий судовий розгляд та ефективний засіб юридичного захисту, гарантованих статтями 6, 13 Конвенції про захист прав особи і основоположних свобод (далі - Конвенція, ЄКПЛ).

Регламентована у статті 13 Конвенції гарантія встановлює загальний фундаментальний принцип, відповідно до якого кожна людина і громадянин, які вважають порушеним своє право, визначене Конвенцією, повинні мати реальну можливість у межах національних правових процедур домогтися ретельної перевірки відповідних доводів компетентними органами, в разі їх підтвердження - констатації протиправності відповідних рішень, дій або бездіяльності представників держави, анулювання юридичних наслідків вищезазначених рішень або дій, припинення свавільного обмеження прав, за наявності підстав - також відшкодування шкоди і притягнення винних до відповідальності.

Визначення конкретних способів здійснення такої можливості є прерогативою національного законодавства, яке при регламентації юридично значущих дій завжди обмежує можливість їх вчинення певними правилами. Встановлення й застосування відповідних правил щодо реалізації прав на справедливий судовий розгляд та юридичний захист не суперечать вимогам статей 6, 13 Конвенції, якщо тільки вони не призводять до нівелювання самого змісту зазначених прав.

Дія статті 13 ЄКПЛ поширюється на випадки, коли особа у своїх скаргах до компетентних національних органів, зокрема суду, наводить небезпідставні доводи про порушення своїх прав і свобод, визнаних цією Конвенцією. Водночас ефективні способи їх юридичного захисту не обмежуються лише процесуальним правом окремого оскарження відповідних рішень, дій або бездіяльності службових осіб. Захист може бути реалізовано і шляхом заявлення та перевірки відповідних доводів у межах інших судових процедур.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Термін "суб`єкт владних повноважень", відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України, означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб) відповідно до прийнятих або вчинених при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Натомість однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Разом з тим участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак не кожен спір за участю суб`єкта владних повноважень є публічно-правовим.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з "..." поняттями, що належать до юрисдикції певних категорій судів. З огляду на це, не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі і обов`язковість суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу, зокрема, цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом", у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Положеннями пункту 1 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно пунктом 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач оскаржує дії приватного нотаріуса щодо здійснення реєстраційних дій стосовно реєстрації зміни керівника Приватного сільськогосподарського підприємства «МАЯК».

З повідомлених позивачем обставин вбачається, що 03.12.2018 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 було укладено договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі ПСП «Маяк» (14063932). На підставі цього договору 03.12.2018 року було підписано акт приймання - передачі частки у статутному капіталі. 04.12.2019 року власником було прийняте рішення про зміну директора та підписанта. 23.07.2019 року були здійснені відповідні зміни на підставі акту приймання-передачі частки в статутному капіталі та на підставі рішення власника від 04.12.2019 року: реєстраційні дії 40000243, 50000243 та 40000243.

При реєстрації вказаних змін ОСОБА_4 дізнався, що в березні 2019 року відбулась реєстрація змін керівника ПСП «Маяк» та в реєстр включено два підписанти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Позивач повідомив суд, що 05 березня 2019 року приватним нотаріусом ХМНО Марюхнич Жанною Євгенівною, як реєстратором, було здійснено реєстраційну дію № 100243, якою включено до складу осіб, які мають право вчиняти юридичні дії без довіреності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

19.03.2019р. приватним нотаріусом ХМНО Марюхнич Жанною Євгенівною, як реєстратором, було здійснено реєстраційну дію № 300243, якою було змінено керівника Приватного сільськогосподарського підприємства «МАЯК» з ОСОБА_7 на ОСОБА_2 .

Дані реєстраційні дії позивач вважає незаконними та такими, що були здійснені з грубим порушенням Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань». В той же час позивач вважає, що реєстраційні дії щодо зміни власника Приватного сільськогосподарського підприємства «МАЯК», та зміна керівника і підписантів на підставі рішення нового власника є законними та такими, що відбулися з додержанням норм Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Суд зазначає, що спір, який розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач, приймаючи оскаржувані рішення про державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи, не мав публічно-правових відносин саме з позивачем. Прийняті відповідачем оскаржувані реєстраційні дії стосувались реєстрації прав інших осіб, а не позивача.

Враховуючи наведені позивачем обґрунтування позовних вимог, суд зазначає, що останній фактично вказує на наявність у нього прав статутного капіталу у ПСП "МАЯК", набутого на підставі укладеного договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ПСП "Маяк" (14063932), у зв`язку із чим у приватного нотаріуса (реєстратора) під час вчинення оскаржуваних у даній справі реєстраційних дій були відсутні підстави для їх вчинення.

Також суд зазначає, що з повідомлених позивачем обставин вбачається, що позивач не був заявником стосовно оскаржуваних реєстраційних дій, тобто останні були вчинені за заявами інших осіб.

Суд зазначає, що спір, що розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач, приймаючи оскаржувані рішення про державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи, не мав публічно-правових відносин саме з позивачем. Прийняті відповідачем оскаржувані реєстраційні дії та рішення про державну реєстрацію стосувались реєстрації прав інших осіб, а не позивача.

При визначенні підвідомчості справ, що виникають із такого роду відносин, суд керується поняттям корпоративних прав, наведеним у ч.1 ст.167 Господарського кодексу України, який визначає корпоративні права як права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Приписами статті 20 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) унормовано, які справи відносяться до юрисдикції господарських судів.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів;

З огляду на те, що позивач звернувся до суду із позовом про скасування реєстраційних дій приватного нотаріуса (реєстратора) щодо проведення державної реєстрації змін до установчих документів, отже спірні правовідносини покликані необхідністю захисту прав позивача не у сфері публічно-правових відносин, а його корпоративних та майнових прав, що виключає розгляд цієї справи в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, суд, враховуючи суть спірних правовідносин та їх суб`єктний склад, дійшов висновку про непоширення на цей спір юрисдикції адміністративного суду та необхідність його вирішення в порядку господарського судочинства.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній в постанові від 19 червня 2019 року у справі № 814/1754/16 при вирішенні касаційної скарги, поданої з питань порушення предметної юрисдикції.

При розгляді вказаної касаційної скарги Верховний Суд щодо юрисдикції спорів про оскарження реєстраційного запису стосовно внесення змін до установчого документу юридичної особи, зазначив, що публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що скасування рішень приватного нотаріуса з проведення реєстраційних дій з приводу яких подано означений позов, обов`язково будуть впливати на майнові права особи, щодо якої ці реєстраційні дії буде скасовано.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, захист права позивача у його спорі щодо захисту порушеного корпоративного права, яке є предметом даного спору, з урахуванням суб`єктного складу сторін, має здійснюватися за правилами господарського судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 19, 47, 170, 248, 256, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства "МАЯК" (; 63055. Харківська обл., Валківський район, село Велика Губщина. вул. Сонячна, б. 1А) до Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу (реєстратора) ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 (р.н.о.к.п.п НОМЕР_1 ; адреса проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (р.н.о.к.п.п НОМЕР_2 ; адреса проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 (р.н.о.к.п.п НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_5 (адреса проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_6 - державний реєстратор Заїчинської сільської ради Семенівського району Полтавської області (Полтавська обл., Семенівський р-н, с. Заїчинці, вул. Шкільна, буд. 4) про скасування реєстраційних дій.

Роз`яснити позивачу, що розгляд та вирішення даної справи віднесено до юрисдикції Господарського суду Харківської області в порядку господарського судочинства.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття рішення судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвалу складено 30 липня 2019 року.

Суддя Шляхова О.М.