Справа № 200/585/19-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 року справа № 200/585/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Ястребової Л.В., суддів: Компанієць І.Д., Казначеєва Е.Г., секретаря Святодух О.Б.,

за участі представника позивача Іванова В.І. , представника відповідача Груєнка С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року у справі № 200/585/19-а за позовом Приватного акціонерного товариства «Донецьккокс» до Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення в частині, -

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 03.09.2018 року в частині збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору за 2015 рік на суму 611350,30 грн., штрафних санкцій в розмірі 155903,80 грн. та пені в розмірі 109228,81 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідач протиправно спірним податковим повідомленням-рішенням донарахував грошові зобов`язання за період 2015 року, який було зазначено у повідомленні про втрату документів та який згідно п. 38.11 розділу ХХ Податкового кодексу України контролюючі органи не вправі охоплювати будь-якою перевіркою.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 03.09.2018 року в частині збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору за 2015 рік на суму 611350,30 грн., штрафних санкцій в розмірі 155903,80 грн. та пені в розмірі 109228,81 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Обґрунтування апеляційної скарги.

1. В порушення приписів податкового законодавства позивача за період з 2015 року по 2 квартал 2017 року із сум доходу у формі заробітної плати, нарахованої та виплаченої робітникам підприємства не нараховано та не сплачено (не перераховано) до бюджету військовий збір у загальній сумі 994700,08 грн.

2. Пункт 38.11 підрозділу 10 інші перехідні положення ПКУ застосовується до платників податку/податкових агентів, які станом на 1 квітня 2017 року здійснили зміну свого місцезнаходження з тимчасово окупованої території та/або території населених пунктів на лінії зіткнення на іншу територію України та сплачували податки до бюджету в період проведення антитерористичної операції згідно з цим Кодексом. Платник податків/податковий агент не може застосовувати положення цього підпункту щодо податкових періодів після перереєстрації на іншій території України. Вважають, що перевірка проведена згідно з нормами законодавства.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати судове рішення, прийняте судом першої інстанції та відмовити в задоволенні позову. Представник позивач проти доводів апеляційної скарги заперечував.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, суд встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

Приватне акціонерне товариство «Донецьккокс» є юридичною особою, зареєстровано та обліковується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з кодом 00191112, місцезнаходження: Донецька область, м.Маріуполь, вул. Нахімова, 116, корпус «А», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 103).

До 24.12.2015 Товариство перебувало на податковому обліку в ДПІ у Ленінському районі м. Донецька ГУ ДФС у Донецькій області та до грудня 2015 року здійснювало господарську діяльність на непідконтрольній Україні території (м. Донецьк).

З 24.12.2015 року ПрАТ «Донецьккокс» здійснило переміщення своїх органів управління з тимчасово непідконтрольної українській владі території на іншу територію України.

ПрАТ «Донецьккокс» станом на дату підписання акту перебував на податковому обліку в Маріупольській ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області.

Як свідчить щоквартальний податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за формою №1ДФ (далі - податковий розрахунок за формою №1ДФ) за 4 квартал 2015 року, товариством здійснено нарахування та виплати доходів на користь фізичних осіб.

Проте військовий збір з них взагалі або в повному обсязі не нараховано та відповідно не перераховано до бюджету, про що свідчать дані розділу II податкових розрахунків за формою № 1-ДФ (відсутні дані про нарахування та перерахування військового збору).

За даними розділу І податок на доходи з фізичних осіб утримувався, нараховувався та перераховувався до бюджету (а.с. 132-150).

Посадовими особами Маріупольської ОДПІ на підставі наказу від 16.03.2018 №417 проведено документальну планову виїзну перевірку Приватного акціонерного товариства «Донецьккокс» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 31.12.2017, за результатами якої складено акт № 849/05-99-14-15/00191112 від 08.08.2018 року (а.с.10-72).

Згідно висновків Акту перевірки, встановлено порушення ПРАТ «Донецьккокс», зокрема, вимог п.18.1 ст.18, абз.2 п.57.1 ст.57, п.п.168.1.2 п. 168.1 ст.168, абз. «а» п.176.2. ст. 176, п.п. 1.4 п.п.1.5 п.п. 1.6 п.161 підрозділу 10 розділу ХХ перехідних положень Податкового кодексу України, а саме підприємством не нараховано та не сплачено (не перераховано) до бюджету військовий збір у загальній сумі 994 700,08 грн., а саме : за 2015 рік у сумі - 611 350,31 грн., за 2016 рік в розмірі 349 950,73 грн., за 2017 рік у розмірі - 33 399,04 грн., із сум доходу у формі заробітної плати, нарахованої та виплаченої робітникам підприємства. Тобто, данні податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ) встановлено, що заробітна плата працівникам нараховувалась та виплачувалась, податок на доходи фізичних осіб нараховувався та утримувався, військовий збір не нараховувався та не перераховувався за період з 2015 по 2 квартал 2017 року.

15.08.2018 позивачем надано в заперечення до акту перевірки, на які листом від 29.08.2018 за № 36754/17/05-99-14-15 повідомлено позивача залишення без змін висновок Акту перевірки в цій частині (а.с. 75-80).

На підставі акту перевірки податковим органом було прийняте спірне податкове повідомлення-рішення № від 03.09.2018 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору, штрафу та пені на загальну суму 1 426 63,23 грн.

Позивач скористався правом адміністративного оскарження, за результатами розгляду якого рішенням Державної фіскальної служби від 20.11.2018 № 37622/6/99-99-11-02-01-15, скаргу залишено без задоволення, а податкове повідомлення - рішення без змін (а.с. 82-88, 90-93).

Як свідчать матеріали справи, позивачем направлялося повідомлення Маріупольській ОДПІ про неможливість вивезення первинних документів з тимчасово окупованої території за період 2014-2015 роки, про надання до правоохоронних органів заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також про неможливість забезпечувати виконання податкових зобов`язань у зв`язку з наявністю обставин непереборної сили та наданий сертифікат Торгово-промислової палати України про засвідчення форс-мажорних обставин 01.08.2014 при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні норм законодавчих актів України, які стосуються справлення та сплати податків та обов`язкових платежів. Факт отримання повідомлення та сертифікату відповідачем не заперечується (а.с.95-102).

Суд першої інстанції задовольняючи позов, прийшов до висновку, що відповідно до п.п. 38.11 п. 38 підрозділу 10 розділу ХХ податкового кодексу України податковому органу заборонено проводити перевірку платника податку, у тому числі після завершення проведення антитерористичної операції, який подав відповідне повідомлення про втрату первинних документів та донараховувати його грошове зобов`язання, штраф та пеню.

Оцінка суду.

Як визначено частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України (далі ПК України) органи державної податкової служби мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України).

Згідно п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

На підставі п.п.75.1.2 п.75.1ст.75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

За змістом пп.83.1.1-83.1.2 пункту 83.1 ст.83 Податкового кодексу України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є, в тому числі документи, визначені цим Кодексом та податкова інформація.

Пункт 85.2. ст.85 Податкового кодексу України встановлює обов`язок платника податків надавати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Згідно пунктів 44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пункт 44.3. ст.44 Податкового кодексу України зобов`язує платника податків забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Пунктом 44.6. ст.44 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Разом з цим, Податковим кодексом України встановлені спеціальні правила щодо пред`явлення первинних документів для окремих платників податків.

Відповідно до підпункту 38.11 пункту 38 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, тимчасово, до завершення проведення антитерористичної операції та/або операції Об`єднаних сил (ООС), до платників податків/податкових агентів, які провадили діяльність на тимчасово окупованій території та/або території населених пунктів на лінії зіткнення, вільної економічної зони "Крим" і не можуть пред`явити первинні документи, на підставі яких здійснюється облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, як виняток із положень статті 44 цього Кодексу застосовуються спеціальні правила для підтвердження даних, визначених у податковій звітності.

Підстави неможливості пред`явлення первинних документів:

первинні документи втрачені (знищені чи зіпсовані) у зв`язку з проведенням антитерористичної операції;

первинні документи знаходяться на тимчасово окупованій території та/або території населених пунктів на лінії зіткнення, вільної економічної зони "Крим" і їх неможливо вивезти або їх вивезення пов`язане з ризиком для життя та здоров`я платника податків, фізичних осіб чи неможливе у зв`язку з іншими адміністративними перешкодами, встановленими органами влади.

У разі втрати та/або неможливості вивезення первинних документів платник податків/податковий агент за місцем свого обліку подає до контролюючого органу в довільній формі повідомлення про неможливість вивезення первинних документів, підписане керівником підприємства та головним бухгалтером, в якому зазначаються: обставини, що призвели до втрати та/або неможливості вивезення первинних документів, податкові (звітні) періоди, а також загальний перелік первинних документів (за можливості - із зазначенням реквізитів).

Дані та показники податкової звітності платника податків/податкового агента за податкові (звітні) періоди, зазначені у повідомленні, не можуть бути піддані сумніву лише на підставі відсутності первинних документів. Подане повідомлення є також підставою для збереження витрат (включаючи витрати у зв`язку з придбанням цінних паперів/корпоративних прав) та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток (включаючи від`ємний фінансовий результат за операціями з цінними паперами/корпоративними правами), та/або податкового кредиту з податку на додану вартість, та/або суми від`ємного значення податку на додану вартість минулих податкових (звітних) періодів без наявності договірних, розрахункових, платіжних та інших первинних документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Після подання до контролюючого органу повідомлення про неможливість вивезення первинних документів та/або операції Об`єднаних сил (ООС) запроваджується мораторій на проведення будь-яких перевірок щодо зазначених у повідомленні податкових (звітних) періодів.

Якщо після подання повідомлення про неможливість вивезення первинних документів платнику податків/податковому агенту стане відомо про втрату цих документів, такий платник податків/податковий агент зобов`язаний подати до контролюючого органу повідомлення про втрату первинних документів із зазначенням обставин такої втрати.

Платники податків/податкові агенти, які подали повідомлення про втрату первинних документів відповідно до цього підпункту, не можуть бути перевірені контролюючим органом щодо зазначених у повідомленні податкових (звітних) періодів, у тому числі після завершення проведення антитерористичної операції.

Зазначені в цьому підпункті положення застосовуються до платників податків/податкових агентів, які станом на 1 квітня 2017 року здійснили зміну свого місцезнаходження (місця проживання) з тимчасово окупованої території та/або території населених пунктів на лінії зіткнення на іншу територію України та сплачували податки до бюджету в період проведення антитерористичної операції згідно з цим Кодексом.

Платник податків/податковий агент не може застосовувати положення цього підпункту щодо податкових (звітних) періодів після перереєстрації підприємства на іншій території України.

У податкових (звітних) періодах, зазначених у відповідному повідомленні, не може бути переглянуто у бік збільшення суми податкових зобов`язань з податків і зборів, задекларовані в податкових деклараціях за вказані податкові (звітні) періоди, у бік збільшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток, задекларовані в податкових деклараціях/розрахунках за вказані податкові (звітні) періоди, у бік збільшення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, заявлені в податкових деклараціях за вказані звітні періоди.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про заборону податковому органу проводити перевірку платника податку у зазначених в повідомленні податкових періодах, у тому числі після завершення проведення антитерористичної операції, якій подав відповідне повідомлення про втрату первинних документів, та донараховувати йому грошове зобов`язання, штраф та пеню.

Судом першої інстанції встановлено та не спростовано відповідачем під час апеляційного розгляду, що після перереєстрації на підконтрольній території України позивач надав на адресу Головного управління ДФС у Донецькій області повідомлення про неможливість вивезення первинних документів за період з січня 2014 року по грудень 2015 року (а саме до 24.12.2015р.), внаслідок втрати контролю над підприємством, яке було розташоване на тимчасово окупованій території.

Зазначене повідомлення було отримано контролюючим органом 06.03.2018 року та прийнято до розгляду. Зазначена обставина також підтверджується відповідачем в акті перевірки, у зв`язку з чим останнім, період, охоплений перевіркою був змінений та встановлений з 24.12.2015 року .

Відповідач в апеляційній скарзі посилається на відсутність у нього сумніві до зазначених позивачем у податковій звітності сум доходу у вигляді заробітної плати, які є об`єктом оподаткування військовим збором, посилаючись на п. 38.11 підрозділу 10 інші перехідні положення ПКУ, на що суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 38.11 пункту 38 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, доведення відсутності підстав для застосування положень цього підпункту покладається на контролюючий орган.

У разі відмови контролюючого органу у застосуванні положень цього підпункту контролюючий орган зобов`язаний видати вмотивоване рішення у строк не пізніше одного місяця з дати отримання відповідного повідомлення від платника податків/податкового агента, в якому зазначаються підстави та докази такої відмови.

Рішення контролюючого органу може бути оскаржено в адміністративному чи судовому порядку. До винесення остаточного рішення по справі контролюючий орган не може піддати сумніву показники податкової звітності, а також ініціювати проведення будь-якої перевірки платника податків/податкового агента щодо податкових (звітних) періодів, зазначених у відповідному повідомленні.

Матеріалами справи підтверджено та не спростовано відповідачем, що рішення про відмову застосування положень підпункту 38.11 пункту 38 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України відповідачем не приймалось.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що зазначена обставина не може бути підставою для нарахування платнику податків грошового зобов`язання, штрафу та пені у розумінні підпункту 38.11 пункту 38 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, а тому спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню в частині збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору за 2015 рік на суму 611 350,30 грн., штрафних санкцій в розмірі 155 903,80 грн. та пені в розмірі 109 228,81 грн.

Доводи ж відповідача, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновки суду першої інстанції та не свідчать про неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року у справі № 200/585/19-а залишити без змін.

Повне судове рішення складено 30 липня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді І.Д. Компанієць

Е.Г. Казначеєв