Справа № 0940/2425/18
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2019-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/4762/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Попка Я.С., Шевчук С.М.,

з участю секретаря судового засідання Лутчин А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 та військової частини НОМЕР_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 березня 2019 року, ухвалене суддею Могилою А.Б. в м. Івано-Франківську о 12 год. 18 хв. у справі № 0940/2425/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про скасування наказу та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до суду та з уточненням позовних вимог просить суд скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 21.12.2018 року № 292 та стягнути моральну шкоду в розмірі місячного грошового забезпечення.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем в порушення положень Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців», Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України, без проведення з позивачем повного розрахунку з усіх видів забезпечення та надання основної відпустки, без згоди позивача, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 21.12.2018 року № 292 виключено позивача зі списків особового складу військової частини 26.02.2018 року. У зв`язку з цим просить визнати зазначений наказ протиправним і його скасувати.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 березня 2019 року адміністративний позов задоволено частково.

Скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 21.12.2018 року № 292 в частині грошових виплат ОСОБА_1 , здійснених по 24 лютого 2018 року.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок всіх видів грошового забезпечення ОСОБА_1 по 26 лютого 2018 року та зобов`язано їх виплатити з врахуванням виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржили ОСОБА_1 та військова частина НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 просить рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 березня 2019 року скасувати та задовольнити позовні вимоги. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини після кінцевої дати проведення розрахунку по грошовому та речовому забезпеченню.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, позивач посилається на те, що суд першої інстанції не з`ясував належним чином момент проведення з позивачем розрахунків грошового та речового забезпечення, а тому невірно встановив дату виключення позивача з особового складу військової частини чим позбавив права на донарахування грошового забезпечення за період з 24.02.2018 року по 02.03.2018 року.

Військова частина НОМЕР_1 просить рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 березня 2019 року скасувати в частині скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21 грудня 2019 року № 292 щодо виплати грошового забезпечення по 26.02.2019 року та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, відповідач вважає, що виплата грошового забезпечення здійснюється лише у разі поновлення військовослужбовця на службі внаслідок незаконного звільнення за час вимушеного прогулу. Однак такі факти в цій справі не встановлені.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено те, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 43 від 26.02.2018 року ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу даної військової частини і всіх видів забезпечення з 24.02.2018 року.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.09.2018 року в справі № 876/4832/18, визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.02.2018 року № 43 в частині виключення майора ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини.

29.11.2018 року, ОСОБА_1 звернувся з заявою до військової частини НОМЕР_1 щодо виключення його зі списків особового складу військової частини і всіх видів забезпечення з врахуванням мотивувальної частини постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.09.2018 року в справі № 876/4832/18 та виплатити грошове забезпечення з 25.02.2018 року до дня виключення зі списків особового складу частини в розмірах, визначених Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністра оборони України від 07.06.2008 року № 260.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 21.12.2018 року № 292 внесено зміни в попередній наказ від 26.02.2018 року № 43 в частині виключення позивача зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , згідно з якими майора ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з 26.02.2018 року.

При цьому належне ОСОБА_1 при звільненні забезпечення наказано виплатити по 24.02.2018 року.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки днем виключення позивача зі списків особового складу військової частини згідно з наказом № 292 від 21.12.2018 року є 26.02.2019 року, то розрахунок всіх видів забезпечення слід провести по 26.02.2019 року. У зв`язку з таким висновком суду, наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 292 від 21.12.2018 року скасовано в частині, що стосується дати проведення розрахунку з усіх видів забезпечення.

Апеляційний суд не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Частиною 1 статті 19 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 5 березня 1992 року № 2232-XII (далі Закон № 2232-XII) визначено загальні умови укладення контракту на проходження військової служби та встановлено, що військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.

Пунктом 2 статті 24 Закону № 2232-XII передбачено, що днем закінчення проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України, затверджене Указом Президента України 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі - Положення) визначає порядок проходження громадянами України (військової служби у Збройних Силах України та регулює питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі. Це Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Збройних Силах України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.

Згідно з абзацами 1 та 3 пункту 242 Положення після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення, військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів для взяття на військовий облік.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

З наведених правових норм слідує, що виключення зі списків особового складу військовослужбовця, звільненого з військової служби, можливе за умови здачі посади та проведення з ним усіх необхідних розрахунків по грошовому, продовольчому та речовому забезпеченню. При цьому, виключення військовослужбовця зі списків особового складу до проведення усіх необхідних розрахунків дозволяється лише зі згоди такого військовослужбовця.

Апеляційним судом встановлено, що грошова премія за сумлінне виконання службових обов`язків в розмірі 480 % - 5410,29 грн., виплачена 26.02.2018 року; надбавка за виконання особливо важких завдань в розмірі 50% - 864 грн., виплачена 26.02.2018 року; щомісячна додаткова грошова винагорода в розмірі 60 % - 4868,99 грн., виплачена 26.02.2018 року; одноразова грошова допомога при звільненні в розмірі 50 % - 151480 грн., виплачена 26.02.2018 року; грошова компенсація основної відпустки за 2018 рік - 15215,63 грн., виплачена 26.02.2018 року; грошового забезпечення за окладом - 901,7 грн. виплачено 26.02.2018 року; за військове звання - 197,14 грн., виплачено 26.02.2018 року; підвищення посадового окладу - 225,43 грн., виплачено 26.02.2018 року; надбавка за вислугу років - 493,71 грн., виплачена 26.02.2018 року; грошова допомога на оздоровлення - 9325,49 грн., виплачена 02.03.2018 року.

Отже, проведення остаточного розрахунку з усіх видів забезпечення з ОСОБА_1 відбулось 02.03.2018 року, тобто станом на день виплати грошової допомоги на оздоровлення.

Таким чином, враховуючи наведені вище правові норми, датою виключення позивача зі списків особового складу військової частини, на думку апеляційного суду, слід вважати 02.03.2018 року, тобто день проведення з позивачем розрахунку з усіх видів забезпечення.

Оскільки, лише 02.03.2018 року з позивачем проведено розрахунок з усіх видів грошового забезпечення, то по вказану дату позивач перебував у відносинах публічної служби з відповідачем, а тому позивач не міг бути виключений із списків особового складу військової частини раніше, а саме 26.02.2019 року.

За наведених обставин строкові виплати зазначені в наказі командира військової частини НОМЕР_1 від 21.12.2018 року № 292 повинні бути перераховані та проведені по 02.03.2019 року.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції неповно досліджено обставини справи та з врахуванням наявних у матеріалах справи доказів невірно визначено дату виключення позивача зі списків особового складу військової частини, яка пов`язана з проведенням остаточного розрахунку за усіма видами забезпечення військовослужбовця. У зв`язку з цим, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21.12.2018 року № 292 в частині здійснених грошових виплат по 24.02.2018 року та зобов`язання їх виплати по 26.02.2019 року, не давши оцінки даті виключення позивача зі списків особового складу військової частини в контексті правових норм абзаців 1 та 3 пункту 242 Положення.

Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі місячного грошового забезпечення позивача є необґрунтованими та задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно з пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Згідно з частиною другою та третьою статті 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості

Суд першої інстанції звернув увагу, що позивачем не надано суду жодних доказів заподіяння йому моральної шкоди, а також не зазначено в чому така шкода полягає, тому правильно відмовив в задоволенні вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги позивача є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та прийняти постанову про задоволення позову з вищевикладених мотивів.

При цьому апеляційна скарга відповідача не містить достатніх обґрунтувань, які б дали апеляційному суду підстави для її задоволення.

Судові витрати розподілу не підлягають, оскільки позивач є особою, яка звільнена від сплати судового збору, а тому його не платила.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 березня 2019 року в справі № 0940/2425/18 скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково.

Скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.12.2018 року № 292.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Я. С. Попко
С. М. Шевчук
Повний текст постанови виготовлено 31.07.2019 року