Справа № 810/3278/18
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/3278/18 Суддя першої інстанції: Лапій С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Губської Л.В., Шурка О.І.

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на прийняту у порядку письмового провадження ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 11 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2018 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (далі - Відповідач, ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області) в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просив:

- визнати бездіяльність ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області щодо порушення строку розгляду клопотання ОСОБА_1 від 21.04.2018 року про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для особистого селянського господарства орієнтовним розміром 2,00 га, яка розташована на території Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області;

- визнати протиправною та скасувати відповідь №0-2-0.332-8860/2-18 від 19.06.2018 року, наданої ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області щодо розгляду клопотання ОСОБА_1 від 21.04.2018 року про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для особистого селянського господарства орієнтовним розміром 2,00 га, яка розташована на території Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області;

- стягнути з ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 11.03.2019 року позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області, яка виразилась у порушенні встановленого законом строку розгляду клопотання ОСОБА_1 від 21.04.2018 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовним розміром 2,00 га, яка розташована на території Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області;

- визнано протиправним та скасовано рішення ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області, оформлене листом від 19.06.2018 року №0-2-0.332-8860/2-18 про розгляд клопотання ОСОБА_1 від 21.04.2018 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовним розміром 2,00 га, яка розташована на території Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області;

- зобов`язано ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області повторно розглянути з урахуванням висновків суду клопотання ОСОБА_1 від 21.04.2018 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовним розміром 2,00 га, яка розташована на території Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У березні 2019 року ОСОБА_1 подано заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій останній просив для вирішення питання про судові витрати, понесені Позивачем, що пов`язані з розглядом справи №810/3278/18, призначити судове засідання або розглянути питання витрат на правничу допомогу адвоката у порядку письмового провадження.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.05.2019 року відмовлено в ухваленні додаткового судового рішення. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що всупереч положень ст. 143 КАС України Позивачем та його представником не було подано заяви про вирішення питання про відшкодування судових витрат як до прийняття судом рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження, так і до ухвалення рішення суду у даній справі.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить:

- скасувати ухвалу від 11.05.2019 року;

- стягнути з ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань витрати на правничу (правову) допомогу адвоката, що становить 4 900,00 грн.;

- стягнути з ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань витрати на правничу (правову) допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції.

Свої доводи обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не було враховано, що 19.09.2018 року представником Позивача до Київського окружного адміністративного суду було подано заяву щодо розміру судових витрат, в якій вказано, що докази понесення таких витрат будуть надані одразу після прийняття рішення. Крім того, зазначає, що заява про ухвалення додаткового рішення була направлено протягом п`яти днів з моменту отримання копії судового рішення у даній справі.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2019 року відкрито апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області просить відмовити в її задоволенні повністю, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що Позивачем та його представником не було надані докази понесення судових витрат до ухвалення рішення суду у даній справі, у той час як останні були обізнані про те, що розгляд справи буде проводитися у порядку письмового провадження без виклику сторін. Крім того, підкреслює, що хоча в апеляційній скарзі Позивач просить стягнути витрати на правничу (правову) допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції, водночас жодних доказів їх понесення не надає.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.07.2019 року справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з такого.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, відмовляючи у постановленні додаткового рішення суд першої інстанції виходив з того, що Позивачем та її представником не було подано заяви про вирішення питання про відшкодування судових витрат в установлені КАС України строки, а відтак надані документи про їх розмір, датовані 18.03.2019 року, оцінені критично з огляду на те, що всі послуги надавалися Позивачу до 01.10.2018 року.

Однак, з таким рішенням суду першої інстанції не можна погодитися з огляду на таке.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За правилами ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Приписами ч. ч. 1, 2 ст. 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Положення ч. 3 ст. 134 КАС України визначають для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому в силу положень ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для ухвалення додаткового рішення у розрізі доводів Апелянта на їх спростування, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, однак не було враховано судом першої інстанції, 19.09.2018 року представником Позивача на адресу Київського окружного адміністративного суду була направлена заява, в якій останній просив для вирішення питання про судові витрати, понесені ОСОБА_1 , що пов`язані з розглядом справи №810/3278/18, призначити судове засідання протягом п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог (а.с. 59). При цьому, в указаній заяві було зазначено, що докази понесення Позивачем витрат на правничу допомогу будуть надані одразу після винесення рішення по суті позовних вимог.

Такі документи, як свідчать матеріали справи, були направлені представником ОСОБА_1 на адресу Київського окружного адміністративного суду 19.03.2019 року (а.с. 86-94), тобто невідкладно після отримання Позивачем 18.03.2019 року копії рішення суду від 11.03.2019 року (а.с. 85).

За таких обставин, враховуючи, що за умови розгляду справи у порядку письмового провадження судові дебати не проводяться, заява щодо судових витрат на правничу допомогу була подана до суду до моменту прийняття рішення по суті спору, а докази понесення судових витрат направлені на адресу суду протягом п`яти днів з моменту отримання повного тексту судового рішення, судова колегія приходить до висновку про передчасність твердження Київського окружного адміністративного суду про недотримання ОСОБА_1 вимог щодо строків подання заяви про розподіл судових витрат та доказів їх понесення.

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Як вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_1 та адвокатом Татунцем В.В. 11.12.2014 року укладено договір про надання правових послуг адвоката №36/14 (а.с. 88). Крім того, між сторонами договору укладено додатковий договір №1 від 01.02.2018 року, в якому врегульовано питання оплати наданих послуг (а.с. 89).

Адвокатом Татунцем В.В. 18.03.2019 року складено акт здачі-прийняття наданих послуг у справі №810/3278/18 на суму 4 900,00 грн., до яких включено: опрацювання нормативно-правової бази щодо спірних правовідносин (500,00 грн.); підготовка та складання адвокатського запиту (500,00 грн.); відправка адвокатського запиту (50,00 грн.); підготовка та складання адміністративного позову (1 500,00 грн.); відправка адміністративного позову (50,00 грн.); підготовка та складання заяви про усунення недоліків (500,00 грн.); відправка до суду заяви (50,00 грн.); підготовка та складання заяви про зміну позовних вимог (1 000,00 грн.); відправка заяви про зміну позовних вимог (100,00 грн.); підготовка та складання заяви щодо розміру судових витрат (300,00 грн.); відправка заяви засобами поштового зв`язку (50,00 грн.); підготовка та складання заяви про розгляд справи у відсутність від 01.10.2018 року (300,00 грн.).

Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №23 від 18.03.2019 року ОСОБА_1 сума коштів у розмірі 4 900,00 грн. була сплачена у повному обсязі (а.с. 92).

Вирішуючи питання щодо пов`язаності витрат з розглядом справи та пропорційності розміру наданих послуг, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Опрацювання нормативно-правової бази щодо спірних правовідносин (500,00 грн.), а також підготовка і складання адміністративного позову (1 500,00 грн.), як і складання заяви щодо розміру судових витрат (300,00 грн.), на переконання судової колегії, охоплюється загальною діяльністю адвоката, пов`язаною з наданням правничої допомоги Позивачу, а відтак включається до витрат на оплату послуг адвоката, пов`язаних з розглядом справи. До таких витрат слід включити й витрати, пов`язані з підготовкою та складанням заяви про зміну позовних вимог (1 000,00 грн.), адже необхідність її подання обґрунтована зміною фактичних обставин у справі.

Разом з тим, необхідність підготовки та складання заяви про усунення недоліків (500,00 грн.) була зумовлена тим, що, згідно ухвали суду першої інстанції від 27.06.2018 року про залишення позовної заяви без руху, представником Позивача не було надано належні документи, що підтверджують його повноваження, а також докази наявності у ОСОБА_1 пільг зі сплати судового збору.

Викладене, на переконання судової колегії, свідчить про неможливість включення до складу витрат на професійну правничу допомогу суми коштів, сплачених за підготовку вказаної заяви, оскільки допущення безпосередньо представником помилки не може виправлятися за інший рахунок.

Не підлягає, на думку судової колегії, включення до складу витрат на правничу допомогу й сума коштів, сплачена за підготовку та складання адвокатського запиту (500,00 грн.), оскільки матеріали справи не містять доказів існування відповідного документу.

Також не може бути віднесено до витрат на професійну правничу допомогу й підготовка та складання заяви про розгляд справи у відсутність від 01.10.2018 року (300,00 грн.), адже, аналіз змісту вказаної заяви (а.с. 65) свідчить, що її подання представником Позивача було зумовлено не волевиявленням ОСОБА_1 , а неможливістю адвоката Татунця В.В. взяти участь у судовому засіданні Київського окружного адміністративного суду у даній справі.

Щодо відшкодування Позивачу вартості витрат на професійну правничу допомогу за надані послуги визначені у п. п. 3, 5, 7, 9, 11 акта здачі-прийняття наданих послуг від 18.03.2019 року, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що послуги із забезпечення відправки процесуальних документів за своєю суттю та спрямуванням не є професійною правничою допомогою адвоката та не охоплюється його професійною діяльністю, а тому, заява в цій частині не підлягає задоволенню.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Таким чином, колегія суддів, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, приходить до висновку про необхідність визначення розміру таких витрат, що підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача, в сумі 3 300,00 грн.

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції не повністю встановив фактичні обставини справи та при постановленні оскаржуваної ухвали допустив порушення норм процесуального права, безпідставно не врахувавши факт дотримання Позивачем вимог приписів процесуального закону щодо строків подання заяви та доказів щодо понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення неправильно застосовані норми процесуального права, що стало підставою для невірного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду - скасувати в частині.

Щодо заявлених в апеляційній скарзі вимог про стягнення на користь Позивача за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача витрат на професійну правничу (правову) допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що будь-яких належних і допустимих доказів понесення ОСОБА_1 відповідних витрат матеріали справи не містять. На вказані обставини обґрунтовано звернув увагу й Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 132, 139, 241, 242-244, 250, 252, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 11 травня 2019 року - скасувати.

Прийняти додаткове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про розподіл судових витрат - задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (21027, м. Вінниця, вул. Келецька, 63, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 300 (три тисячі триста) гривень 00 копійок.

В іншій частині заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про розподіл судових витрат - залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Губська

О.І. Шурко

Повний текст постанови складено « 31» липня 2019 року.