Справа № 420/2340/19
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2019-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/2340/19
Головуючий в 1 інстанції: Свида Л. І.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурія О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України про скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

19 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області від 13.09.2017 року №173 про відмову позивачу в оформлені документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, зобов`язати Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області у відповідності з процедурою, передбаченою ст. 8 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» прийняти рішення відносно позивача про оформлені документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто.

Не погодившись із прийнятою ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та прийняти нову, якою направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Зокрема, апелянт зазначає, що дійсно позивач вже чотири рази звертався до Одеського окружного адміністративного суду зі схожими позовними заявами, які були повернуті з різних підстав. Апелянт зазначає, що до цього часу йому надавалась неякісна правова допомога та про факт повернення позовних заяв він дізнався у приміщенні відділу з питань соціальної інтеграції та шукачів захисту Головного управління ДМС України в Одеській області при продовженні строку дії довідки про звернення за захистом.

Відповідно до ч.2 ст.312 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 19 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою разом із клопотанням про поновлення строку звернення до суду.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду, позивач зазначив, що після отримання повідомлення № 5/1-271 від 13.09.2017 року про відмову в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, він звернувся за правовою допомогою, за результатам надання якої подано позовні заяви по справам № 815/2093/18 від 03.05.2018 року, № 1540/3559/18 від 17.07.2018 року, № 420/5392/18 від 17.10.2018 року та № 420/264/19 від 17.01.2019 року. Позивач зазначає, що всі позовні заяви були подані до суду з численними недоліками через неякісну правову допомогу, а тому позивач був позбавлений можливості належним чином захистити свої порушені права в судовому порядку.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви, шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку на звернення до суду.

15 травня 2019 року ОСОБА_1 подав заяву на поновлення пропущеного строку звернення до суду та повторно зазначив про неякісну правову допомогу, яка на його думку надавалась. Крім того зазначив, що відсутні будь - які докази, що при вручені позивачу повідомлення № 5/1-271 від 13.09.2017 року про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, позивачеві було роз`яснено його зміст зрозумілою мовою і чи доведено порядок оскарження такого рішення.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року позовну заяву повернуто позивачу.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з відсутності у позивача поважних причин пропуску строку звернення до суду.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Статтею 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч.1 ст.12 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, протягом п`яти робочих днів з дня отримання повідомлення про відмову можуть бути оскаржені в установленому законом порядку до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, а також до суду у строки, встановлені цим Законом.

Отже судом першої інстанції вірно визначено, що з даним позовом позивач повинен був звернутись на протязі 5 днів з дня отримання копії оскаржуваного рішення.

Вперше з позовом про оскарження рішення від 13.09.2017 року № 173 про відмову в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту позивач звернувся 03 травня 2018 року.

Як зазначає сам позивач, копію оскаржуваного рішення ним отримано 15.01.2018 року. Тобто звертаючись з першим позовом позивачем вже був пропущений 5 денний строк на оскарження цього рішення.

Дійсно, як вбачається з відомостей ЄДРСР, позивач не отримав копію ухвали про залишення без руху адміністративного позову по справі № 815/2093/18 та у зв`язку із цим не усунув недоліки позовної заяви.

Однак звертаючи з повторними позовними заявами позивачем отримувались ухвали про залишення їх без руху по справам № 1540/3559/18 та № 420/5392/18, однак недоліки не були усунуті позивачем.

Звертаючись з даним позовом 19 квітня 2019 року, позивачем пропустив строк звернення до суду майже на 1 рік та 4місяці.

Згідно з частиною першою статті 121 КАС України суд, за заявою учасника справи, поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Посилаючись на неякісну правову допомогу, позивачем не наведено обґрунтованих підстав, що йому заважало раніше отримати більш якісну правову допомогу.

Відтак, наведені позивачем доводи на обґрунтування підстав для поновлення строку на звернення до суду не можуть бути визнанні поважними.

Відповідно до п.9 ч.4 ст.169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві у випадках передбачених ч.2 ст.123 цього Кодексу, згідно приписів якої, якщо заява про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду не подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність обґрунтованих підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_1 .

На підставі статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський суд з прав людини у пунктах 37 та 38 Рішення від 18 листопада 2010 року у справі "Мушта проти України" нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. (рішення від 28 березня 2006 року у справі "Мельник проти України", N 23436/03, пункти 22-23).

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28.10.1998, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.1998 та пункті 54 рішення "Круз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Строки мають суттєве значення в правовому регулюванні суспільних відносин. З ними пов`язані початок і закінчення дії правової норми матеріального права, вони вказують на своєчасне здійснення прав і обов`язків, визначають момент настання чи припинення виконання будь-якої процесуальної дії. Можливість захисту прав та інтересів у багатьох випадках залежить від дотримання строків, встановлених законом для звернення за захистом прав та інтересів, розглядом і вирішенням адміністративних справ, оскарженням і переглядом постанов, інших актів у адміністративних справах. Зазначені строки дисциплінують суб`єктів адміністративного судочинства, роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав сторін - учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків тягне чітко визначені юридичні наслідки.

З наведеного вбачається, що за практикою Європейського суду з прав людини застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права особи на доступ до суду.

Крім того, Європейський суду з прав людини у справі «Трух проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Позивачем не доведено обставин, які об`єктивно унеможливлювали реалізацію прав щодо своєчасного звернення до суду та виконання процесуальних обов`язків в рамках поданої позовної заяви, оскільки позивач мав усвідомлювати те, що судом будуть прийматися певні процесуальні рішення, у т.ч. щодо можливого залишення позову без руху.

Колегія суддів зазначає, що необхідною умовою для поновлення строку звернення до суду є поважність причин його пропуску. Поважними причинами можуть бути обставини, що виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка його пропустила. Між тим, наведені апелянтом у скарзі обставини не свідчать про поважність причин пропуску строку звернення до суду.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без змін.

Підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 312, 316, 320, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко