Справа № 420/1410/19
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2019-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/1410/19
Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурії О.В.,

Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАКАС" на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 травня 2019 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАКАС" до Одеської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И Л А :

07 березня 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю "ЛАКАС" звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Одеської митниці ДФС, в якій просило:

визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці ДФС №UA500010/2019/00055 від 07.02.2019 року;

визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості № UA500010/2019/000009/2 від 07.02.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ "ЛАКАС" зазначило, що митниця протиправно, незважаючи на наявність усіх документів передбачених ст.53 МК України, прийняла рішення про коригування митної вартості. Відповідачем не надано доказів того, що документи подані позивачем є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного ним методу визначення митної вартості товару. Товариство зазначило, що обставини, на які вказує відповідач в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості жодним чином не спростовують митної вартості, яка зазначена позивачем у поданій митній декларації і не є підставою для здійснення коригування митної вартості.

Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи, що за результатами оцінки ризику щодо митної декларації спрацювала автоматизована система аналізу та управління ризиками із формою контролю стосовно перевірки правильності визначення митної вартості задекларованих товарів. Відповідач зазначив, що заявлену декларантом митну вартість товару не може бути визнано у зв`язку з тим, що документи, надані декларантом для здійснення митного оформлення та для підтвердження митної вартості містять розбіжності та не містять усіх необхідних відомостей стосовно складових митної вартості.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07 травня 2019 року у задоволенні позовної заяви ТОВ "ЛАКАС" відмовлено.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі. Зокрема, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не надано оцінки наявності додаткової угоди до специфікації; висловлено правову позицію щодо обов`язкових реквізитів інвойсу без посилання на відповідні норми права; не надано оцінки наявності доказів, що підтверджують витрати, пов`язані з транспортуванням товару. Крім того, надані апелянтом документи не дають підстав ставити під сумнів правильність обчислення митної вартості оцінюваного товару, оскільки неузгодженості, розбіжності або недоліки у документах, про які зазначає відповідач та позицію якого підтримав суд першої інстанції не вплинули і не могли вплинути на правомірність визначення митної вартості товарів за ціною договору. Крім того, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатньою для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін в зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.

15.08.2018р. між ТОВ"ЛАКАС" та фірмою ANJI OUCHUANG FURNITURE CO., LTD. укладено контракт №01.LOY.2018, згідно п.1.1. якого продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити товар в кількості та асортименті згідно з підписаними сторонами специфікаціями, які є невід`ємною частиною цього контракту (т.1 а.с.110-117).

Пунктами 1.2, 2.2, 4.1, 4.2 контракту від 15.08.2018 року визначено, що ціна товару встановлюється у юанях КНР і зазначається у специфікації і експортному рахунку (інвойсі) на кожну поставку. Вартість упаковки с нанесеним маркуванням покупця включена у ціну. Умови оплати кожної партії товару, оговорюються у специфікаціях. Оплата здійснюється згідно умов, зазначених і підписаних сторонами у відповідних специфікаціях. Покупець здійснює оплату на підставі наданих продавцем правильно оформлених наступних документів в електронному та/або факсимільному варіанті: -пакувальний лист-1 копія; -комерційний інвойс-1 копія; копія оригінального коносаменту-1 копія; при необхідності інші види експортних або товаросупровідних документів на вимогу покупця і узгоджені продавцем. За обопільною згодою сторін умови оплати за товари можуть бути змінені, що відображається у відповідній специфікації на поставку товару.

25.01.2019 року ТОВ "ЛАКАС" подано до Одеської митниці ДФС митну декларацію №UА5000110/2019/001637 на оформлення випуску товару (т.1 а.с.99-101).

Відповідно до митної декларації №UА5000110/2019/001637 від 25.01.2019 року зазначено товар, який підлягає митному оформленню - меблі для сидіння, які обертаються, з регульованою висотою, не перетворюються на ліжка, загально-цивільного, не військового призначення: крісло Аеро (сітка, 2 клас газліфт, 320мм, хром.база)-ОТ-8005В Чорний 46; крісло Аеро (сітка, 2 клас газліфт, 320мм хром.база)-ОТ-8005G сірий 44; крісло Аеро (шкірзамміник, 2 класс газл. Іфт, 320 мм хром база) - ОТ -8001 Чорний.

Для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару ТОВ "ЛАКАС" надано до Одеської митниці ДФС: зовнішньоекономічний контракт № 01.LOY.2018 від 15.08.2018 р.( т.1 а.с.110-117), специфікацію № 1 від 16.08.2018 р. до контракту № 01.LOY.2018 від 15.08.2018 р.( т.1 а.с.108-109); інвойс №ОТ20180812 від 07.12.2018р. (т.1 а.с.103); банківський платіжний документ №319597365 від 04.09.2018р. (т.1 а.с.106); коносамент №MRFB 18120733 (т.1 а.с.104); висновок державної санітарно - епідеміологічної експертизи від 21.06.2018р.; пакувальний лист від 07.12.2018р. (т.1 а.с.102); сертифікат походження (т.1 а.с.105); лист ТОВ "КТЛ Україна" від 18.01.2019 р. № 18/01/19-08 (т.1 а.с.107).

25 січня 2019 року позивачем отримано повідомлення Одеської митниці ДФС, в якому запропоновано протягом 10 календарних днів надати додаткові документи. У відповідності до ч.6 ст.53 МКУ декларанта було повідомлено про можливість за власним бажанням подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

03.02.2019 року, на вимогу митниці, позивачем надано банківський платіжний документ №319597365 від 04.09.2018 року, виписку з бухгалтерської документації №1 від 03.09.2018 року, рахунок на оплату №19010137 від 18.01.2019 року, бухгалтерську виписку №б/н від 30.01.2019 року, прайс лист №б/н від 06.08.2018 року, проформу інвойс №ОТ20180812 від 12.08.2018 року, специфікацію №1 до контракту №01.LOY.2018 від 15.08.2018 року, додаткову угоду №1 до контракту №01.LOY.2018р. від 15.08.2018 року, висновок експерта №ГО-188 від 31.01.2019 року, договір транспортного експедування №061218 від 06.12.2018 року, переклад митної декларації країни відправлення та лист ТОВ "ЛАКАС" №4 від 07.02.2019 року.

07.02.2019 року Одеською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500010/2019/000009/2 (т.1 а.с. 123-124).

Відповідно до п.33 вказаного рішення від 07.02.2019 року висновок про коригування митної вартості товарів за МД №UА5000110/2019/001637 прийнято у зв`язку з тим, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, а саме:

- відповідно до специфікації № 1 від 16.08.2018 року до зовнішньоекономічного договору (контракту) оплата за товар здійснюється у вигляді передплати у розмірі 30%. Проте згідно наданого до митного оформлення банківського платіжного документа, передплата за товар здійснена в розмірі 66 317 юань, що не дорівнює 30%;

- наданий до митного оформлення рахунок - фактура (інвойс) від 15.08.2018 року № ОТ20180812 не містить посилання на зовнішньоекономічний договір (контракт), відповідно до якого здійснюється поставка товару;

- відповідно до розділу III Правил затверджених наказом Міністерства фінансів України 24.05.2012 року №599 для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно- експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Якщо відсутні будь-які відомості про фактичні витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, для розрахунку зазначених витрат використовуються тарифи, які застосовуються перевізниками для відповідного виду транспорту, що діяли на дату транспортування товару. Проте, декларантом надано лише довідку ТОВ "КТЛ Україна" від 18.01.2019 року № 18/01/19-08 ООО.

Як вбачається з п.33. оскаржуваного рішення ДМС від 07.02.2019 №UA500010/2019/000009/2 Одеська митниця ДФС, розглянувши у тому числі і додатково надані декларантом документи, провела аналіз баз даних АСМО "Інспектор" та ЄАІС ДФС і встановила, що рівень митної вартості по товару 1 "меблі для сидіння" є більшим і становить 26,5 CNY (у перерахунку 4,02 дол. США) кг нетто (МД від 26.01.2019 року №UA209140/2019/106195), ніж заявлено декларантом 22,37 CNY (у перерахунку 3,29 дол. США)кг. нетто, по товару 2 "частини до меблів" є більшим становить 26,5 CNY (у перерахунку 4,02 дол. США) кг. нетто (МД від 11.01.2019р. № МД 204010/18/26693) ніж заявлено декларантом 19,89 CNY (у перерахунку 2,93 дол. США) кг. нетто.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ "ЛАКАС" не надано необхідних документів на підтвердження митної вартості товару.

Судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч. 1 ст.51 МК України - митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 1 ст.52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно з ч. 6 ст. 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів та зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Як вбачається з повідомлення, отриманого позивачем, Одеська митниця ДФС запропонувала ТОВ "ЛАКАС" надати додаткові документи та зазначило про наступні розбіжності:

- відповідно до специфікації № 1 від 16.08.2018 року до зовнішньоекономічного договору (контракту) оплата за товар здійснюється у вигляді передплати 30%,.Проте згідно наданого до митного оформлення банківського платіжного документа, передплата за товар здійснена в розмірі 66 317 юань, що не дорівнює 30%;

- наданий до митного оформлення рахунок - фактура (інвойс) № ОТ20180812 не містить посилання на зовнішньоекономічний договір (контракт), відповідно до якого здійснюється поставка товару;

- на підтвердження витрат на транспортування товариством надано лише довідку ТОВ "КТЛ" Україна від 18.01.2019 року № 18/01/19-08.

Крім того, в повідомленні запитано у позивача переклад українською мовою митної декларації країни відправлення.

Незважаючи на додатково подані позивачем документи, 07.02.2019 року митницею прийнято картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500010/2019/00055 від 07.02.2019 року та рішення про коригування митної вартості № UA500010/2019/000009/2 від 07.02.2019 року.

Щодо наявності розбіжностей у специфікації та банківських документах, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до п.4.1 контракту №01.LOY.2018р умови оплати кожної партії товару оговорюються в специфікаціях.

Як вбачається з специфікації №1 від 16.08.2018р. до контракту №01.LOY.2018р. загальна вартість товару, що поставляється згідно специфікації - 242 345 юанів КНР, 30% від якої складає 72 703,5 юанів КНР.

Як встановлено судом першої інстанції, разом із митною декларацією №UА5000110/2019/001637 декларантом надано банківський платіжний документ №319597365 від 04.09.2018р. у сумі 66 317,00юанів КНР, що є меншим ніж 30 відсотків від загальної вартості контракту (т.1 а.с.106).

Разом з тим, 20.08.2018 року сторони контракту уклали додаткову угоду № 1 до контракту, в якій визначили, що попередня оплата згідно специфікації № 1 від 16.08.2018 року здійснюється у розмірі 66 317 юанів КНР, а інша сума 176 028 повинна бути сплачена протягом 85 днів після випуску B/L (т.1 а.с.29).

Згідно з заявою про купівлю іноземної валюти № 1 від 03 вересня 2018 року, позивачем придбано суму 66 317,00 Юанів.

Відповідно до банківського платіжного документу № 319597365 від 04.09.2018 року товариством здійснено попередню оплату на користь продавця у розмірі 66 317,00 юанів КНР, що відповідає умовам додаткової угоди № 1 до контракту №01.LOY.2018р та спростовує наявність розбіжностей у специфікації та банківських документах.

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості зазначено про наявність цієї додаткової угоди, однак ані відповідачем ані судом першої інстанції її не прийнято до уваги.

Стосовно оформлення наданого позивачем рахунку - фактури (інвойсу) від 07.12.2018 року № ОТ20180812 судова колегія погоджується з доводами апеляційної скарги, що наявність або відсутність номеру контракту у інвойсі не є в даному випадку ціноутворюючим фактором та не впливає на числове значення складових митної вартості, з огляду на наступне.

Приймаючи рішення про коригування митної вартості відповідач посилався, зокрема, на відсутність в інвойсі посилання на зовнішньоекономічний договір (контракт), відповідно до якого здійснюється поставка товару.

Спірний інвойс містить реквізити продавця та покупця, найменування товарних позицій, їх кількість, ціну, загальну вартість рахунку, що відповідає інформації наведеній у специфікації № 1 до контракту №01.LOY.2018 та прайс листі.

Отже з наданих позивачем до митного оформлення документів вбачається, що інвойс від 07.12.2018 року № ОТ20180812 виданий саме на поставку товару згідно зовнішньоекономічного контракту №01.LOY.2018 та містить відомості про угоду.

Помилковими є і посилання відповідача в оскаржуваному рішенні на те, що декларантом надано лише довідку від 18.01.2019 року № 18/01/19-08 ООО "КТЛ Україна" на підтвердження витрат на транспортування товару.

Так, сам відповідач в додатках до відзиву надав суду договір транспортного експедирування № 061218 від 06.12.2018 року, рахунок на оплату морського фрахту № 19010137 від 18.01.2019 року на суму 83 259,79 грн, що спростовує доводи митниці про надання ТОВ "Лакас" як декларантом лише довідки (а.с. 130, 142-148).

Крім того, з платіжного доручення № 47 від 15.02.2019 року вбачається, що позивачем сплачено ТОВ "КТЛ Україна" 83 259,79 грн, як оплату морського фрахту по рахунку 19010137 від 18.01.2019 року.

Наведене в сукупності в повній мірі та належними доказами підтверджує факт понесення позивачем витрат на транспортування, що є достатнім для визначення вартості перевезення оцінюваних товарів, відповідно до ч.2 ст.53 МК України.

Крім того, відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Як вбачається з рішення про коригування митної вартості товарів від 07.02.2019 року № UA500010/2019/000009/2, з аналізу баз даних АСМО "Інспектор" та ЄАІС ДФС відповідач встановив, що рівень митної вартості по товару 1 "меблі для сидіння" є більшим і становить 26,5 CNY (у перерахунку 4,02 дол. США) кг нетто (МД від 26.01.2019 року №UA209140/2019/106195), ніж заявлено декларантом 22,37 CNY (у перерахунку 3,29 дол. США)кг. нетто; по товару 2 "частини до меблів" є більшим становить 26,5 CNY (у перерахунку 4,02 дол. США) кг. нетто (МД від 11.01.2019р. № МД 204010/18/26693) ніж заявлено декларантом 19,89 CNY (у перерахунку 2,93 дол. США) кг. нетто.

Разом з тим, наведене не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини 2 статті 55 МК України.

У рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім найменування товару, номерів та дат митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Судова колегія також звертає увагу на тому, що за наявності інформації щодо митного оформлення аналогічного, на думку відповідача, товару митний орган не застосував метод - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, а необґрунтовано обрав саме резервний метод. При цьому формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватись як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару та не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що позивачем подано до митниці повний пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, відповідачем не підтверджено належними доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар. Правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена, а тому судова колегія приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ "ЛАКАС" підлягають задоволенню.

Суд першої інстанції надав невірну правову оцінку обставинам справи, розглянув справу з порушенням норм матеріального права, в звязку з чим помилково прийшов до висновку про наявність підстав для відмови ТОВ "ЛАКАС" у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п.3, п.4 ч.1 ст.317 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухвалення постанови про задоволення позовних вимог ТОВ "ЛАКАС" в повному обсязі.

Керуючись приписами ст.139 КАС України та клопотанням ТОВ "ЛАКАС", судова колегія вирішує питання про стягнення судових витрат.

За ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

За приписами ч.ч.4-7 цієї статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому ч. 5 ст. 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 134 КАС України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17 та у постанові від 16.05.2019 року по справі № 823/2638/18.

На підтвердження витрат на оплату професійної правничої допомоги позивачем надано договір про надання правової допомоги № 18/03/19, укладений між ТОВ "ЛАКАС" та адвокатським об`єднанням "МІТРАС", додаткові угоди № 1, № 2 до договору № 18/03/2019 року, рахунки від 18.03.2019 року, 22.04.2019 року, 24.04.2019 року, платіжні доручення про оплату рахунків № 74, № 83, № 84, акт прийому передачі наданих послуг від 25.04.2019 року та виписку з рахунку адвокатського об`єднання про зарахування коштів від ТОВ "ЛАКАС" згідно перелічених документів(т.1 а.с.188-202).

Наведеними документами підтверджується оплата послуг у розмірі 3 625 грн за участь у судовому засіданні в Одеському окружному адміністративному суду 10.04.2019 року, 25.04.2019 року та за підготовку клопотання про стягнення судових витрат.

Крім того, 07 травня 2019 року адвокатом позивача Бєлогуб М.В. подано уточнене клопотання про стягнення судових витрат на оплату правничої допомоги про стягнення на користь позивача ще 1450 грн за участь адвоката у судовому засіданні 07.05.2019 року, на підтвердження чого надано рахунок від 06.05.2019 року, платіжне доручення № 95 про передоплату послуг адвоката, акт прийому передачі наданих послуг від 07.05.2019 року та виписку по рахунку адвокатського об`єднання щодо зарахування коштів від ТОВ "ЛАКАС" (а.с.210-214).

Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача адвокат Бєлогуб М.В.(ордер серія ОД № 406530) з`являвся на судові засідання, які були призначені на 10.04.2019 року, 25.04.2019 року та 07.05.2019 року.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Враховуючи складність справи, три призначених судових засідання, на які адвокат позивача з`являвся, судова колегія вважає гонорар у 5 075 грн. співмірним в даному випадку.

З наведеного вбачається, що клопотання відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу не підлягає задоволенню, а на користь ТОВ "ЛАКАС" з Одеської митниці ДФС підлягають стягненню 5 075 грн в рахунок понесених витрат на правничу допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи, в суді першої інстанції ТОВ "ЛАКАС" сплачено судовий збір у сумі 7 684 грн, однак враховуючи, що позивачем фактично заявлено лише 2 вимоги немайнового характеру які задоволені, стягненню на його користь підлягає сума 3 842 грн.

Крім того, на користь ТОВ "ЛАКАС" підлягає стягненню і сплачений судовий збір у суді апеляційної інстанції у розмірі 5 763 грн.

Загальний розмір понесених позивачем судових витрат, який підлягає стягненню з Одеської митниці ДФС становить 14 680 грн.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 11 березня 2019 року, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст.328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст.308,311,315,317,321,322,325,328 КАС України, судова колегія -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАКАС"- задовольнити .

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 травня 2019 року - скасувати та ухвалити постанову про задоволення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАКАС" .

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці ДФС №UA500010/2019/00055 від 07.02.2019 року;

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості № UA500010/2019/000009/2 від 07.02.2019 року.

Стягнути з Одеської митниці ДФС () на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАКАС" (код ЄДРПОУ) судові витрати у загальній сумі 14 680 (чотирнадцять тисяч шістсот вісімдесят) грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко