Справа № 460/1141/19
Суддя: Нор У.М.
Дата ухвалення: 2019-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 липня 2019 року м. Рівне №460/1141/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Нор У.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, у якій просить суд

визнати протиправними дії відповідача щодо не урахування частини першої статті 27, 40 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та відмови застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2016-2018 роки, при призначенні з 01.03.2019 позивачу пенсії за віком;

зобов`язати відповідача здійснити з 01.03.2019 призначення та виплату пенсії за віком позивачу відповідно до частини першої статті 27, частини другої статті 40 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2016-2018 роки, з урахуванням вже отриманих сум пенсії.

В обґрунтування вказаних вимог позивач зазначила, що отримуючи з 11.08.2011 пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII, котрий передбачав інші підстави та порядок призначення пенсії, призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV вперше відбулося у 2019 році, а тому відповідач зобов`язаний нарахувати пенсію із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2016-2018 роки, оскільки пенсія призначається вперше. Стверджує, що відмовляючи в обчисленні пенсії із урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2016-2018 роки відповідач помилково не враховує, що має місце призначення пенсії позивачу за іншим законом, тобто відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV, а не при переведенні з одного на інший вид пенсії в межах одного закону, відтак відповідач безпідставно застосовує норму статті 45 цього ж Закону взявши до обрахунку показники заробітної плати за 2014-2016 роки з відповідним коефіцієнтом.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 20.05.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач позову не визнав, представник відповідача подав відзив на позовну заяву (а.с.39-41), в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог обгрунтовуючи тим, що у зв`язку з призначенням дострокової пенсії за віком на умовах Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII з 11.08.2011 позивач реалізувала своє право на пенсійне забезпечення за віком з урахуванням вимог статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV та статті 21 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» від 16.12.1993 № 3721-XII. В той же час, відповідно до Порядку, визначеного постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», позивача було автоматично без її звернення за матеріалами пенсійної справи переведено на пенсію на умовах, передбачених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV, відтак за призначенням пенсії за віком позивач до управління не зверталась. Тому стверджував, оскільки позивачу вперше призначено пенсію згідно з Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII, то перехід на інший вид пенсії, зокрема на пенсію за віком, здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV, яким визначено, що застосування середньої заробітної плати (дохід), визначеної частиною другою статті 40 цього Закону, здійснюється для первинного призначення пенсії та переходу вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком. Таким чином переконаний у відсутності підстав для застосування при перерахунку пенсії позивача показника середньої заробітної плати (доходу) за 2016-2018 роки. З таких підстав просив суд відмовити в позові повністю.

Позивач подала відповідь на відзив (а.с.36-38) зазначаючи, що відповідачем не спростовано того, що нормами статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії на інший, призначеної саме за цим Законом. В той же час, відповідач не заперечує призначення позивачу у 2011 році пенсії за нормами Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII, про що зазначено в протоколі від 30.08.2011 № 311, а відтак, як стверджує позивач, вказане свідчить на користь того, що за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV з 01.03.2019 пенсію призначено вперше, що відображено у протоколі про призначення пенсії від 11.03.2019 № 79. Окрім того зазначила про хибність доводів відповідача про здійснення перерахунку пенсії позивача на умовах, визначених у Порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», позаяк пенсія позивача не була нарахована за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV, натомість індексація пенсій держслужбовців вказаним Порядком не передбачена. Також зазначила, що 28.03.2019 позивач зверталась до відповідача із заявою щодо здійснення нарахування пенсії за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2016-2018 роки, відтак твердження відповідача про відсутність звернення позивача є безпідставним.

У відзиві на позов представник відповідача клопотав про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Вирішуючи питання проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін суд виходить з положень статті 262 КАС України, частиною шостою якої визначені випадки, коли суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Враховуючи приписи частини шостої статті 262 КАС України, визначивши характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі, дослідивши матеріали пенсійної справи, відзиву та відповіді на відзив, з`ясувавши відсутність потреби додаткового витребування інших доказів для повного та всебічного встановлення обставин справи, керуючись пунктом 2 частини шостої статті 262 КАС України суд дійшов висновку про відсутність підстав для проведення розгляду справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, відтак у задоволенні клопотання представника відповідача слід відмовити.

26.07.2019 представник Головного управління Пенсійного фонду в Рівненській області подав через Відділ документального забезпечення Рівненського окружного адміністративного суду (канцелярію) клопотання про заміну Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду в Рівненській області (33028, м. Рівне, вул. Короленка, 7, , р/р НОМЕР_1 , МФО 333368, філії АТ Державний ощадний банк) (вх. № 13106/19).

Вказане клопотання мотивоване тим, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 628 «Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України» проведено реорганізацію Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, яке є правонаступником всіх прав та обов`язків реорганізованого органу державної влади.

23.07.2019 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис за №5012416 щодо припинення державної реєстрації Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області та правонаступництва Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Відповідно до статті 52 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

За таких обставин, суд допустив процесуальне правонаступництво та замінив відповідача Рівненське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області на Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Дослідивши позовну заяву, відзив на позов та відповідь на відзив, з`ясувавши усі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити з урахуванням такого.

Суд встановив, що ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку у відповідача та з 11.08.2011 отримує пенсію за віком призначену на підставі заяви про призначення/перерахунок пенсії від 11.08.2011 (а.с.21-22) відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон № 3723-XII), що підтверджується протоколом 311 від 30.08.2011 (а.с.23).

У зв`язку з проведенням з 01.03.2019 відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.03.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV) перерахунку пенсій, призначених на умовах цього Закону, у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», враховуючи що розмір пенсії позивача, обчислений відповідно до Закону № 1058-ІV виявився більшим від розміру пенсії, обчисленого відповідно до Закону № 3723-XII, позивача було переведено автоматично без її звернення на пенсію на умовах, передбачених Законом № 1058-ІV, за матеріалами пенсійної справи (а.с.24).

28.03.2019 позивач звернулася до відповідача з заявою, у якій просила призначити пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та взяти для розрахунку середню заробітну плату (дохід) в Україні за три календарних роки, що передують року за призначенням пенсії (16, 17, 18) (а.с.13).

Відповіддю від 11.04.2019 № 203/10 відповідач повідомив, що з 01.03.2019 проведено автоматичне переведення пенсії за віком позивача відповідно до Закону України «Про державну службу» на пенсію за віком на умовах Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки розмір пенсії у такому випадку збільшується та склав 2860,18 грн. При цьому у листі зазначено, що середня заробітна плата (дохід) в Україні за 2016-2018 роки застосовується для обчислення пенсії особам, які звернулися за призначенням пенсії за віком з 01.01.2019, тому, враховуючи, що позивач реалізувала право на призначення пенсії за віком з 11.08.2011 та обрала отримання пенсії за віком згідно із Законом України «Про державну службу», як визначено пунктом 13 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», підстави для обчислення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2016-2018 роки відсутні (а.с.14-20).

Вважаючи безпідставним не врахування відповідачем показника середньої заробітної плати (доходу) по Україні на одну застраховану особу за 2016-2018 роки при обрахунку розміру пенсійної виплати, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом (стаття 44 Конституції України).

Відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII (чинного та у редакції на час призначення пенсії позивача за нормами даного Закону), на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

За змістом пункту 4-7 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV, особам, пенсії/щомісячне довічне грошове утримання яким призначені відповідно до законів України "Про Кабінет Міністрів України", "Про державну службу", "Про Національний банк України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про судоустрій і статус суддів", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", Митного кодексу України, Податкового кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, розмір яких з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4-3 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону, буде більший, проводиться автоматичне, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійних справ.

Як свідчать обставини справи, з 01.03.2019 пенсію позивача було автоматично переведено на умови, передбачені Законом № 1058-ІV, за матеріалами пенсійної справи.

Вказані обставини сторонами не оспорюються.

Заперечуючи проти позовних вимог у відзиві на адміністративний позов відповідач стверджував про відсутність підстав для перерахунку пенсії позивача з огляду на те, що позивач не зверталась до відповідача із заявою про призначення пенсії за умовами Закону № 1058-ІV.

З приводу чого суд зазначає, що згідно з приписами пункту 4-7 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV (із змінами внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VIII), позивача автоматично, без її звернення, було переведено на пенсію на умовах, передбачених Законом № 1058-ІV, за матеріалами пенсійної справи, про що зазначалось відповідачем у листі від 11.04.2019 № 203/10 за результатом розгляду заяви позивача про відповідний перерахунок пенсії (а.с.14-20), та відображено у матеріалах пенсійної справи (а.с.24).

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-ІV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно із статтею 10 Закону № 1058-ІV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Тому, виходячи з системного аналізу вищевикладених норм Закону № 1058-ІV, суд дійшов висновку, що виплата пенсії позивача за нормами Закону № 3723-XII не входила до правового регулювання Закону № 1058-ІV, а є спеціальною пенсією для конкретно визначеного кола осіб.

Таким чином, отримуючи до 01.03.2019 пенсію за Законом № 3723-XII позивач не користувалась жодним із видів передбачених пенсій, встановлених Законом № 1058-ІV, тому призначення позивачу пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV у березні 2019 року відбулось вперше.

За приписами частини другої статті 40 Закону № 1058-IV Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

У той же час, частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.

Водночас, як вже зазначив суд, позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону № 3723-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а призначення пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV в березні 2019 року відбулося вперше.

Відтак, відповідач мав призначити пенсію, виходячи із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016, 2017 та 2018 роки, тобто показник середньої заробітної плати має враховуватись за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії за Законом № 1058-IV.

Вирішуючи даний спір суд враховує правову позицію Верховного Суду у постанові від 03.10.2018 у справі № 428/450/17, згідно з якою якщо особі, якій до досягнення загального пенсійного віку була призначена та виплачувалась пенсія іншого виду і на підставі іншого Закону, при зверненні із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV у зв`язку із досягненням такого віку пенсія повинна обраховуватись на підставі положень статті 40 Закону № 1058-ІV як вперше призначена.

Вказана правова позиція Верховного Суду підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 у справі № 876/5312/17.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 31.01.2019 у справі № 639/2751/17 (провадження № К/9901/43912/18) та від 18.01.2019 у справі № 577/5237/16-а (адміністративне провадження № К/9901/21869/18).

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином суд дійшов висновку, що відмова відповідача щодо обчислення пенсії позивача з 01.03.2019 за нормами Закону № 1058-ІV як вперше призначеної із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення пенсії за Законом № 1058-IV, є протиправною, відтак позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за 2016-2018 роки з 01 березня 2019 року.

Щодо позовної вимоги зобов`язального характеру як способі захисту порушеного права у заявленому вигляді суд зазначає таке.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення (постанова Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 826/4418/14).

З огляду на вимоги Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (Спорронг та Льонрот проти Швеції) до правовідносин щодо отримання пенсії слід застосовувати засади юридичної визначеності, зокрема в частині права особи на розумні очікування мирного володіння майном.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Відповідно до частини другої статті 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про, зокрема, визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Враховуючи викладене, а також висновки суду щодо безпідставності відмови відповідача щодо проведення розрахунку пенсії позивача із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в економіці України, з якої сплачено страхові внески, за 2016-2018 роки, суд дійшов висновку, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача на отримання пенсійної виплати у належному розмірі буде зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в економіці України, з якої сплачено страхові внески, за 2016-2018 роки з 01 березня 2019 року (з урахуванням вже отриманих сум пенсії).

Суд переконаний, що задоволення вказаної позовної вимоги є дотриманням судом гарантій щодо того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За нормами частини першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах, натомість позивач довела ті обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, відтак позов слід задовольнити повністю.

Документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору (а.с.4) суд присуджує на користь позивача відповідно до положень статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33028, м. Рівне, вул. Короленка, 7, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2016-2018 роки при призначенні ОСОБА_1 з 01.03.2019 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити з 01.03.2019 нарахування та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2016-2018 роки, з урахуванням вже отриманих сум пенсії.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 29 липня 2019 року.

Суддя Нор У.М.