Справа № 120/2464/19-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2019-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про забезпечення адміністративного позову

м. Вінниця

01 серпня 2019 р. Справа № 120/2464/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Богоноса Михайла Богдановича, розглянувши в порядку письмового провадження заяву про забезпечення адміністративного позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Вінницькій області про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки)

ВСТАНОВИВ:

31.07.2019 року представник позивача ОСОБА_2 від імені та в інтересах ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги від 17.12.2018 № Ф-9283-17У про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску в розмірі 13502,97 грн.

Одночасно із пред`явленням позовної заяви представник позивача подав заяву про забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні ВП № 59286796 на підставі виконавчого документа-вимоги Головного управління ДФС у Вінницькій області про сплату боргу (недоїмки) від 17.12.2018 № Ф-9283-17У до набрання законної сили рішення суду в цій справі.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову позивач зазначає, що постановою державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 06.06.2019 року ВП № 59286796 відкрито виконавче провадження з виконання вимоги ГУ ДФС у Вінницькій області від 17.12.2018 № Ф-9283-17у про стягнення боргу в розмірі 13052,97 грн. На цей час державним виконавцем здійснюються заходи з приводу її примусового виконання, зокрема 19.06.2019 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, яка направлена до виконання в ТОВ "Барлінек Інвест", де позивач працює як найманий працівник. На думку представника позивача до прийняття судом рішення по суті спору існує очевидна загроза порушення прав позивача, оскільки стягнення визначеної в оскарженій вимозі суми боргу в розмірі 13052,97 грн., а також витрат на проведення виконавчих дій до набрання законної сили рішення суду в цій справі, призведе до негативних наслідків у вигляді майнових втрат, можливого обмеження користування його майном, що є істотним для нього, так як у разі завершення стягнення процедура повернення коштів буде довготривалим та складним процесом.

Частиною 1 статті 154 КАС України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Беручи до уваги те, що матеріалів справи достатньо для вирішення відповідного процесуального питання, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом (правовий висновок викладено у п. 30 постанови Верховного Суду від 20.03.2019 року в справі № 826/14951/18).

Надаючи оцінку підставам для забезпечення позову у цій справі, суд враховує, що згідно ч. 2 ст. 150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Встановлено, що вимогою Головного управління ДФС у Вінницькій області 17.12.2018 № Ф-9283-17у позивача ОСОБА_3 зобов`язано сплатити борг (недоїмку) з єдиного внеску в розмірі 13052,97 грн.

Постановою головного державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 06.06.2019 року ВП № 59286796 Дзюбенко Т.О. відкрито виконавче провадження.

Отже, вимога Головного управління ДФС у Вінницькій області від 17.12.2018 № Ф-9283-17у на сьогодні є виконавчим документом, на підставі якого органом державної виконавчої служби проводиться стягнення та вчиняються виконавчі дії.

Разом з тим, зазначене рішення суб`єкта владних повноважень є предметом спору у справі за позовною заявою ОСОБА_3 , тоді як подання позову не зупиняє його дію та не є перешкодою для його подальшого виконання.

В силу положень ч. 4 ст. 150 КАС України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

За цих обставин суд доходить висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача у випадку задоволення пред`явленого ним позову.

Крім того, у межах спору який виник між сторонами, суд вважає недопустимою ситуацію, при якій одночасно здійснюється судовий розгляд справи про оскарження постанови про накладення штрафу та її примусове виконання органами ДВС з відповідними негативними наслідками для позивача, які можуть мати місце.

В іншому випадку, намір позивача захистити свої права та інтереси в суді залишиться нереалізованим у випадку примусового стягнення з нього спірних коштів або їх частини. Також може виникнути ситуація, що зумовить необхідність вжиття інших заходів позивачем для повернення стягнутих коштів, тому для відновлення прав позивача необхідно буде докласти значних зусиль. Водночас це не відповідатиме завданню адміністративного судочинства, яке відповідно до ст. 2 КАС України полягає, зокрема, у вирішенні судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При обранні способу забезпечення позову суд враховує, що згідно положень ч. 1 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною 2 ст. 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії ( правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 24.04. 2019 року в справі № 826/10936/18 (провадження № К/9901/728/19).

В силу вимог п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Отже, законом визначено порядок виконання судового рішення про зупинення стягнення на підставі виконавчого документа та встановлено обов`язок державного виконавця зупинити вчинення виконавчих дій в разі прийняття судом відповідного рішення.

Відтак вжиття судом заходів забезпечення позову у спосіб зупинення стягнення на підставі виконавчого документа-вимоги Головного управління ДФС у Вінницькій області про сплату боргу (недоїмки) від 17.12.2018 № Ф-9283-17у, унеможливить подальше вчинення виконавчих дій.

Щодо співмірності та адекватності вжиття заходів забезпечення адміністративного позову у спосіб бажаний для позивача необхідно вказати, що забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа не скасовує оскаржувану вимогу Головного управління ДФС у Вінницькій області, не змінює обсягу прав та обов`язків сторін у спорі та зацікавлених осіб. Застосування заходів забезпечення позову у цій справі матиме наслідком лише відтермінування стягнення суми недоїмки, визначеної у вимозі Головного управління ДФС у Вінницькій області від 17.12.2018 № Ф-9283-17У, якщо за результатом розгляду справи по суті суд відмовить у задоволенні адміністративного позову. Водночас невжиття таких заходів може спричинити для позивача негативні наслідки щодо можливої втрати майна (грошових коштів), у зв`язку з чим захист прав, свобод та інтересів позивача за захистом яких він звернувся до суду буде істотно ускладнений.

Відтак, заходи забезпечення позову на переконання суду є співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Таким чином, надавши оцінку доводам заявника про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову в спосіб зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, суд доходить висновку про їх співмірність із заявленими позовними вимогами, адекватність та достатність таких заходів.

Тому, враховуючи встановлені обставини, які підтверджуються доказами, що містяться в поданих матеріалах, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви представника позивача та вжиття заходів забезпечення позову у спосіб зупинення стягнення на підставі виконавчого документа-вимоги Головного управління ДФС у Вінницькій області про сплату боргу (недоїмки) від 17.12.2018 № Ф-9283-17У, до набрання законної сили рішення суду в цій справі.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 156, 243, 256, 294 КАС України, суд

УХВАЛИВ

Заяву позивача про забезпечення адміністративного позову у справі № 120/2464/19-а задовольнити.

Зупинити стягнення у виконавчому провадженні ВП № 59286796 на підставі виконавчого документа - вимоги Головного управління ДФС у Вінницькій області про сплату боргу (недоїмки) від 17.12.2018 року № Ф-9283-17У до набрання законної сили рішення суду в цій справі.

Копію ухвали про забезпечення позову негайно надіслати для виконання Замостянському відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області та головному державному виконавцю цього відділу Дзюбенко Тетяні Олегівні, а також іншим особам, які беруть участь у справі.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Богоніс Михайло Богданович