Справа № 546/977/17
Суддя: Лизенко І. В.
Дата ухвалення: 2019-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

єдиний унікальний номер справи 546/977/17
номер провадження 2-а/546/3/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2019 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі

головуючої судді Лизенко І.В.,

за участі секретаря судового засідання Коваленка А.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Дерябіної О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в судовій залі у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу №546/977/17 за позовом ОСОБА_1 до Решетилівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання відмови в призначенні пенсії на пільгових умовах протиправною, зобов`язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах,

ВСТАНОВИВ:

11.10.2017 позивач звернувся до суду з названим вище позовом, в якому просив визнати протиправною відмову Решетилівського об`єднаного управління Пенсійного фонду Полтавської області №8059/02-24 від 21.09.2017 в призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; визнати період його роботи трактористом, зайнятість на якій дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, з 01.01.1985 по 31.12.1985,з 01.09.1990 по 30.09.1990, з 01.01.2000 по 03.02.2000 у колгоспі імені Карла Маркса (пізніше КСП ім. Карла Маркса); зобов`язати відповідача призначити та нарахувати позивачу пільгову пенсію відповідно до п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 30.08.2017.

В обґрунтування позову послався на те, що у серпні 2017 року звернувся до відповідача щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах. 21.09.2017 отримав листом №8059/02-24 відмову в призначенні пенсії, з якою не згоден. Має право на пенсію за віком на пільгових умовах з 30 серпня 2017 року у зв`язку з досягненням 55-річного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), так як згідно трудової книжки має достатній трудовий стаж роботи трактористом з 01.06.1981 по 11.12.2004. Пільговий стаж роботи також підтверджується архівними довідками, які також надав відповідачу. В архівних довідках щодо періоду роботи в колгоспі ім. Карла Маркса (КСП ім. Карла Маркса) за 1986-1990, 1993-1994 зазначено, що професія відсутня, а за 1984-1985 вказано помилково, що професія шофер.

Згідно витягу з ЄДРПОУ від 15.08.2017 з 14.12.2007 припинено юридичну особу - КСП імені Карла Маркса за судовим рішенням у зв`язку з визнанням банкрутом, тому отримати уточнюючі довідки неможливо.

Вважає, що його вина у відсутності документів на підтвердження умов його роботи відсутня. При цьому, трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, і лише за її відсутності слід надавати додаткові уточнюючі довідки.

12.10.2017 відкрито провадження у справі суддею Беркутою Л.Г.

20.10.2017 відповідачем Решетилівським ОУПФ України Полтавської області надано письмові заперечення на позов, згідно яких відповідач позов не визнав, оскільки відповідно до п.3 Порядку підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, затвердженого постановою ПФУ від 10.11.2006 №18-1, підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, встановленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років. Відповідно до Порядку Решетилівським ОУПФ отримано від позивача документи, необхідні для підтвердження стажу роботи трактористом та передано на розгляд Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області для прийняття відповідного рішення. У позовній заяві позивач посилається на відмову у призначенні пенсії листом від 21.09.2017, однак листом було надіслано позивачеві рішення Комісії від19.09.2017. У зв`язку з цим вважає, що позивачем оскаржується саме рішення Комісії при ГУ ПФУ в Полтавській області (а.с.30-32).

Ухвалою суду від 23.02.2018 до участі у справі залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області у якості співвідповідача.

29.03.2018 до суду надійшов відзив на позов від співвідповідача ГУ ПФУ в Полтавській області, у якому позов не визнав, так як згідно Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 №637, основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників встановленої форми. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у Порядку, затвердженому постановою правління ПФУ від 10.11.2006№18-1. Заявник повинен надати документи, видані архівними установами, зокрема, довідку про заробітну плату. 15.08.2017 позивач звернувся до Комісії із заявою про підтвердження пільгових періодів роботи трактористом з 01.06.1981 по 03.02.2000 в колгоспі ім. Карла Маркса (з 06.01.1993 КСП ім. Карла Маркса). Згідно трудової книжки від 20.08.1981 позивач працював трактористом цього колгоспу у 1981 році (з 01.06.1981) з 1984 по 03.02.2000, щороку виконував мінімум трудової участі, крім 2000 року. Згідно архівної копії сторінки книги обліку трудового стажу і заробітку колгоспників у позивача вказана професія - тракторист за 1981, 1986-1999 роки, у 1984-1985 р.р. значиться водієм. За наданими позивачем архівними довідками оплата праці проводилась за періоди: з 01.06.1981 по 31.10.1981, з 01.02.1984 по 31.08.1990, з 01.10.1990 по 31.12.1999. У 1985, 1991-1992, 1995, 1997 значиться професія - тракторист. Відомості про наявність в архіві рішення про прийом на роботу трактористом, переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, про надання відпустки без збереження заробітної плати за 1981-1996, 1999-2000 відсутні. Протоколи засідань правління КСП ім. Карла Маркса за 1997-1998 роки вилучені органом досудового розслідування у 2000 році та неповернуті. На підставі аналізу документів Комісія прийняла обґрунтоване рішення від 19.09.2017 №199 про відмову позивачу в підтвердженні роботи, передбаченої п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»: з 01.11.1981 по 31.12.1985, з 01.09.1990 по 30.09.1990, з 01.01.2000 по 03.02.2000, через відсутність відомостей про оплату праці, що свідчить про недоведеність повної зайнятості на зазначених роботах та роботу на посадах, що не дає право на пільгове пенсійне забезпечення (посада водія не дає права на пенсію на пільгових умовах) (а.с. 54-56).

Розгляд справи не завершено у зв`язку зі звільненням головуючого судді у відставку 27.03.2018.

04.05.2018 справу прийнято до провадження суддею Горульком О.М., однак її розгляд не завершено через звільнення судді у відставку 27.09.2018.

У зв`язку з відсутністю у суді суддів повторний автоматизований розподіл справи був неможливим, що підтверджується відповідним протоколом від 08.10.2018.

14.03.2019 ухвалою судді Лизенко І.В. справу прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судовий розгляд на 11.06.2019, задоволено клопотання позивача про виклик свідків, оголошено перерву на 09.07.2019 для витребування доказів.

Ця справа предметно підсудна Решетилівському районному суду Полтавської області як місцевому адміністративному суду на підставі пп.10 п.1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017, згідно якого справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Враховуючи, що провадження у цій справі відкрито Решетилівським районним судом до набрання чинності КАС України у новій редакції, то згідно пп.10 п.1 Розділу VII Перехідних положень КАС України підстави для передачі справи на розгляд окружного адміністративного суду відсутні.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили його задовольнити, доповнивши, що позивач звертався до Решетилівського ОУПФ 15.08.2017 із заявою про призначення пенсії, однак підтвердити доказами не можуть. Вважають, що 21.09.2017, повідомивши про рішення Комісії, відповідач Решетилівське ОУПФ фактично відмовив у призначенні пенсії.

Представник відповідача - Решетилівського ОУПФ в судовому засіданні позов не визнав з тих же підстав, які зазначені в письмових запереченнях, доповнивши, що за відсутності заяви позивача про призначення пенсії пенсійна справа не заводилась. 15.08.2017 позивач подав заяву про підтвердження стажу роботи трактористом, яка разом з доданими ним документами була направлена на розгляд Комісії. Решетилівський ОУПФ будь-яких рішень щодо позивача не приймав, питання щодо призначення позивачу пенсії не розглядалось. Лист від 21.09.2017 - це супровідний лист до рішення Комісії від 19.09.2017. заява позивача від 15.08.2017 була направлена до Комісії, тому її зміст повідомити не може. Позивач не міг 15.08.2017 звертатись із заявою про призначення пенсії, бо досяг пенсійного віку лише 30.08.2017.

Представник співвідповідача - ГУПФ України в Полтавській області у судове засідання не з`явився, повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення. У відзиві на позов представник співвідповідача просив розглянути справу за його відсутності (а.с.54-56).

Вислухавши сторони, покази свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено такі фактичні обставини та відповідні ним правовідносини.

Позивач згідно копії паспорту (а.с. 5-6) народився ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач 15 серпня 2017 року, тобто до досягнення 55-річного віку, подав до Решетилівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області заяву про підтвердження стажу роботи за формою відповідно до Додатку 1 до п.6 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, що підтверджується витребуваною у ГУ ПФУ в Полтавській області копією заяви (а.с.117).

Рішенням Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області від 19.09.2017 №199 позивачеві підтверджено періоди роботи, передбаченої п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»: з 01.06.1981 по 31.10.1981, з 01.01.1986 по 31.08.1990, з 01.10.1990 по 31.12.1999; відмовлено в підтвердженні періодів такої роботи: з 01.11.1981 по 31.12.1985, з 01.09.1990 по 30.09.1990, з 01.01.2000 по 03.02.2000. Підстава відмови: відсутність даних про заробітну плату; робота а посаді, яка не дає право на пільгове пенсійне забезпечення (а.с.11).

Решетилівський ОУПФ супровідним листом від 21.09.2017 №8059/02-24 направив позивачеві копію рішення Комісії від 19.09.2017 (а.с.10).

Задовольняючи позов частково, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту «в» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Згідно ч.1 ст.44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною п`ятою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган ПФУ та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління ПФУ 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (зі змінами від 07 липня 2014 року) (далі - Порядок № 22-1).

Згідно п.1.1 вищевказаного Порядку № 22-1, заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Згідно п. 4.1. Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Додатком 2 до Порядку № 22-1 передбачено форма заяви про призначення/перерахунок пенсії та Розписки-повідомлення, у якій фіксується перелік документів, доданих до заяви.

До заяви встановленого зразка додаються документи, передбачені Розділом ІІ Порядку №22-1.

Відповідно до п. 4.3. Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії за віком, є відповідна заява особи та додані до неї документи, подані до уповноваженого органу Пенсійного фонду України в установленому порядку.

Стороною позивача суду не надано доказів на підтвердження подання позивачем заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а також на підтвердження прийняття Решетилівським ОУПФ рішення про відмову в призначенні пенсії.

Посилання сторони позивача на те, що заява від 15.08.2017 є саме такою заявою, спростовується копією цієї заяви (а.с.117), а також фактом її подання до досягнення зниженого пенсійного віку.

Посилання сторони позивача на те, що лист Решетилівського ОУПФ від 21.09.2017 є відмовою в призначенні пенсії, спростовується копією цього листа (а.с.10), зі змісту якого вбачається, що він носить характер суто супровідного листа.

Звертаючись до суду, позивач вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд зобов`язаний надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Отже, за відсутності заяви про призначення пенсії та рішення суб`єкта владних повноважень про відмову у її призначенні, позовні вимоги про визнання відмови у призначенні пенсії протиправною є необґрунтованими.

З огляду на відсутність підстав вважати, що право позивача на призначення пенсії на пільгових умовах, буде порушено відповідачем, задоволення позову в цій частині буде свідчити про вирішення спору, який ще відсутній, тобто на майбутнє, що суперечить засадам адміністративного судочинства та його принципам.

Таким чином, не підлягають задоволенню позовні вимоги про зобов`язання відповідача решетилівський ОУПФ призначити та нарахувати позивачу пільгову пенсію відповідно до п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 30 серпня 2017 року, оскільки такий обов`язок, відповідно до Порядку № 22-1, виникає лише після подання належної заяви про призначення пенсії та передбачених цим Порядком документів.

Вказані вимоги є передчасними, так як у відповідача не виник обов`язок щодо вирішення питання про призначення пенсії.

Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Виходячи із встановлених судом обставин у цій справі, суд зазначає, що саме рішенням Комісії при ГУ ПФ України в Полтавській області від 19.09.2017 №199, яке не є предметом позовних вимог, порушено право позивача на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Згідно трудової книжки позивача щодо періодів його роботи у колгоспі ім. Карла Маркса (КСП ім. Карла Маркса) (а.с. 8-9) позивач 01.06.1981 прийнятий в члени колгоспу ім. Карла Маркса та 03.02.2000 вибув з членів колгоспу згідно поданої заяви; 01.06.1981 прийнятий в тракторну бригаду на роботу трактористом та 03.02.2000 звільнений з роботи згідно поданої заяви.

Записів щодо переведення позивача на іншу посаду трудова книжка не містить.

Окрім записів у трудовій книжці, робота позивача за вказаний період на посаді тракториста та зайнятість повний робочий день у виробництві сільськогосподарської продукції підтверджується показами свідків.

Так, свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що з 1981 по 1986 працював трактористом, а з 1986 по 1992 - бригадиром тракторної бригади у колгоспі ім. Карла Маркса. Підтвердив, що позивач увесь цей час працював трактористом у тракторній бригаді та був задіяний у виробництві сільськогосподарської продукції. Він працював повний робочий день, а у сезон понаднормово.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що з 1984 по 1989 він був головою правління колгоспу ім. Карла Маркса. Позивач працював у колгоспі трактористом, а не водієм. Був задіяний у виробництві сільськогосподарської продукції. Працював повний робочий день.

Свідок ОСОБА_5 надав пояснення, що з 1977 по 1989 він працював головним інженером у колгоспі ім. Карла Маркса. Позивач прийшов з армії та був прийнятий на роботу трактористом, за ним був закріплений трактор. Водієм ОСОБА_1 не працював. Був задіяний у полі, іноді на фермі. Позивач не зловживав спиртними напоями, тому прогулів, неповного робочого дня, простою у нього не було.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що працював з 1981 по 2003 економістом по нормуванню та оплаті праці колгоспу (пізніше КСП) ім. Карла Маркса. Підтверджує, що позивач весь час роботи у колгоспі займав посаду тракториста. Працював у полі, на фермі повний робочий день. Відпусткою без збереження заробітної плати не користувався, на заробітки не виїжджав. Чому в архівних документах подекуди він значиться водієм, йому невідомо. Однак, зазначає, що раніше до заповнення документів ставились не так суворо. Зазначення посади водія було помилкою.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності такої книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. Крім того, відповідно до п.20 цього Порядку, в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

Відповідно до п.17 указаного Порядку за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

На переконання суду, Порядок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, було прийнято саме з метою створення юридичних механізмів підтвердження трудового стажу працівників з метою належної реалізації ними права на пенсійне забезпечення, у зв`язку з чим Порядком передбачено кілька альтернативних способів підтвердження трудового стажу, які можуть бути застосовані в різних ситуаціях (на підставі інших, ніж трудова книжка, документів або на підставі показань свідків). У жодному разі не можна дійти висновку, що метою цього Порядку є створення формальних перешкод для реалізації права особи на отримання пенсії. І хоча вимагаючи деякі документи (наприклад, уточнюючу довідку підприємства), органи Пенсійного фонду України переслідують в цілому законну мету попередження зловживання громадянами своїми правами та запобігання необґрунтованому призначенню пенсії, тим не менше органи Пенсійного фонду України, виконуючи свої повноваження повинні діяти обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та пропорційно (ч.2 ст.2 КАС України) з тим, щоб не створювати штучних і явно необґрунтованих перешкод для реалізації громадянами їх прав.

У даному випадку, приймаючи рішення від 19.09.2017 №199, співвідповідач ГУ ПФУ в Полтавській області в особі Комісії взяв до уваги деякі з архівних довідок щодо заробітної плати позивача та помилкового зазначення його посади, хоча відомості у цих довідках суперечили записам у трудовій книжці та іншим наданим позивачем документам. Суд вважає, що співвідповідач формально підійшов до прийняття рішення та не використав інших, передбачених Порядком, засобів встановлення інформації про роботу позивача, зокрема опитування свідків.

За таких обставин суд приходить до висновку про протиправність рішення Комісії при ГУ ПФУ від 19.09.2017 №199.

Суд зазначає, що позивачем не заявлено позовні вимоги щодо цього рішення.

Згідно ч.2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Разом з тим, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд вважає, що належний та ефективний захист права позивача, яке порушено рішенням від 19.09.2017, неможливий без його скасування.

Отже, з метою ефективного поновлення права позивача на пенсійне забезпечення є необхідним вийти за межі позовних вимог, скасувавши рішення Комісії при ГУ ПФУ в Полтавській області від 19.09.2017 №199 в частині відмови позивачу у визнанні періоду роботи, передбаченої п. «в» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (пункт 2 рішення).

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що період роботи позивача з 01.11.1981 по 31.12.1985, з 01.09.1990 по 30.09.1990, з 01.01.2000 по 03.02.2000 на посаді тракториста є таким, що дає право на пенсію на пільгових умовах на підставі п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Отже, з метою повного та ефективного захисту права позивача, враховуючи відсутність наразі підстав для зобов`язання Решетилівського ОУПФ призначити пенсію за віком на пільгових умовах, суд вважає необхідним задовольнити відповідну позовну вимогу.

На підставі викладеного, ст. 13 п. «в» Закону України «Про пенсійне забезпечення», керуючись ст. ст. 2, 241-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Решетилівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання відмови в призначенні пенсії на пільгових умовах протиправною, зобов`язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах задовольнити частково.

Скасувати пункт 2 рішення комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області від 19 вересня 2017 року №199 щодо відмови ОСОБА_1 в підтвердженні роботи, передбаченої п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»: з 01.11.1981 по 31.12.1985; з 01.09.1990 по 30.09.1990; з 01.01.2000 по 03.02.2000.

Визнати період роботи ОСОБА_1 на посаді тракториста колгоспу імені Карла Маркса (Колективного сільськогосподарського підприємства імені Карла Маркса) з 01.11.1981 по 31.12.1985; з 01.09.1990 по 30.09.1990; з 01.01.2000 по 03.02.2000, таким, що дає право на пенсію на пільгових умовах на підставі п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Решетилівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання протиправною відмови в призначенні пенсії на пільгових умовах, зобов`язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах відмовити за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня складення в повному обсязі до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Решетилівський районний суд Полтавської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступну та резолютивну частини рішення проголошено 09 липня 2019 року, повне рішення суду складено протягом п`яти днів, з урахуванням вихідних днів, 15 липня 2019 року.

Суддя: І.В. Лизенко