Справа № 160/8903/18
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2019-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

26 липня 2019 року м. Дніпросправа № 160/8903/18

Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів:
судді - доповідача Чумака С.Ю.,
суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 травня 2019 року у справі № 160/8903/18 (суддя І інстанції Конєва С.О.)

за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Державної установи "Дніпровська виправна колонія (№ 89)" про скасування наказів про звільнення зі служби, поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати,

третя особа: начальник державної установи "Дніпровська виправна колонія (№89) Козенець Руслан Анатолійович,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просили:

- визнати незаконним та скасувати Наказ № 298/ОС-17 від 09.10.2017 начальника Державної установи "Дніпровська виправна колонія (№ 89)" про звільнення зі служби у Державній кримінально-виконавчій службі ОСОБА_1 ;

- визнати незаконним та скасувати Наказ №297/ОС-17 від 09.10.2017 року начальника Державної установи "Дніпровська виправна колонія (№89)" про звільнення зі служби у Державній кримінально-виконавчій службі України ОСОБА_2 ;

- поновити на роботі у Державній установі "Дніпровська виправна колонія (№89)" Соцького Павла Володимировича на посаді молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки з 09.10.2017;

- поновити на роботі у Державній установі "Дніпровська виправна колонія (№89)" ОСОБА_2 на посаді молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки з 09.10.2017;

- зобов`язати відповідача сплатити ОСОБА_1 середній заробіток (грошове забезпечення) починаючи з 09.10.2017 до відновлення на роботі і закінчення його строкової служби в лавах ЗСУ в сумі 5 425, 60 грн за кожен місяць його строкової служби;

- зобов`язати відповідача сплатити ОСОБА_2 середній заробіток (грошове забезпечення), починаючи з 09.10.2017 до відновлення його на роботі і закінчення його строкової служби в лавах ЗСУ в сумі 5 369, 30 грн за кожен місяць його строкової служби.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 травня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Державної установи "Дніпровська виправна колонія (№ 89)" залишено без розгляду на підставі п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України, у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивачами подано апеляційну скаргу, в якій вони просять ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду та вирішення питання поновлення строку звернення до суду.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Відповідно до наказів № 51 о/с від 20 листопада 2013 року (а.с. 138) та № 35 о/с від 14 серпня 2014 року (а.с. 134), ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були прийняті на службу та працювали на посадах молодших інспекторів відділу нагляду і безпеки Дніпропетровської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області (№89), зараз Державна установа «Дніпровська виправна колонія (№89)». За час роботи ніяких порушень допущено не було, стягнення відсутні.

22 вересня 2017 року ОСОБА_2 знаходився у Дніпропетровському обласному військовому комісаріаті, де на збірному пункті проходив медичну комісію на придатність до військової служби. В той же день ним було отримано повістку про явку 02.10.2017 та 09.10.2017 в Кам`янський об`єднаний міський військовий комісаріат (далі ОМВК) для відправки на строкову службу до лав Збройних сил України (далі ЗСУ).

29 вересня 2017 року ОСОБА_1 також знаходився у Дніпропетровському обласному військовому комісаріаті, де на збірному пункті проходив медичну комісію на придатність до військової служби. В той же день ним було отримано повістку про явку 02.10.2017 та 09.10.2017 в Кам`янський ОМВК для відправки на строкову службу до лав ЗСУ.

Повістки були передані позивачами до відділу кадрів Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№ 89)», що підтверджується відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу.

02.10.2017 позивачі разом перебували у Кам`янському ОМВК на призовній місцевій комісії.

06.10.2017 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 також разом перебували на міських урочистих проводах у м. Кам`янське з приводу призову на строкову службу до Збройних сил України.

Факт перебування позивачів з 10 жовтня 2017 року на дійсній військовій службі в Збройних Силах України підтверджується відповідними довідками Міністерства оборони України. (а.с. 121, 122)

Наказами начальника Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» від 9 жовтня 2017 року № 298/ОС-17 (а.с. 135) та № 297/ОС-17 (а.с. 139) сержантів внутрішньої служби, молодших інспекторів відділу нагляду і безпеки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звільнено зі служби у Державній кримінально-виконавчій службі України відповідно до частини 5 статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» та пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту).

Позивачі звернулись до суду за захистом своїх прав через представника, оскільки перебуваючи на строковій службі у лавах ЗСУ за межами Дніпропетровської області, вони фізично не можуть реалізувати своє право на оскарження наказів про звільнення.

Копії наказів про звільнення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були отримані представником поштою 15.03.2018.

18 квітня 2018 року представником позивачів адвокатом Скрипніком Ю.О. (а.с. 14) подано позов до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська про скасування наказів про звільнення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зі служби, поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати.

Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 25 вересня 2018 року провадження по справі № 207/1298/18 закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Копія зазначеної ухвали представником позивачів отримана 02.10.2018.

З 03.10.2018 по 19.10.2018 та з 22.10.2018 по 15.11.2018 представник позивачів знаходився на стаціонарному лікуванні у КЗ «Міська лікарня № 4» ДОР» про що надав копії довідок № 40 від 19.10.2018 та №50 від 15.11.2018 (а.с. 157).

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом про поновлення на роботі адвокат Скрипнік Ю.О.від імені позивачів звернувся 22 листопада 2011 року (згідно зі штемпелем поштового зв`язку) (а.с. 17).

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2019 року позов залишено без руху на підставі ч. 6 ст. 161 КАС України та зобов`язано позивачів надати суду докази в обґрунтування причин пропуску строку звернення до суду. (а.с. 73-74).

Постановляючи ухвалу від 17 травня 2019 року про залишення адміністративного позову без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачами не надано доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду, а ті докази, які надані їх представником, визнані судом неповажними.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частинами 1, 3 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси. До суду можуть звертатися в інтересах інших осіб органи та особи, яким законом надано таке право.

Частиною 5 зазначеної статті КАС України також встановлено, що ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Частиною 1 статті 55 КАС України передбачено, що сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до частини 1 статті 60 КАС України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Разом з тим, статтею 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, залишаючи позов без розгляду, суто формально, без врахування фактичних обставин, які склались у житті позивачів, підійшов до розгляду справи.

Так, постановляючи оскаржену ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що ні позивачами, ні їх представником не надано жодних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду саме позивачами, хоча суд саме їх зобов`язував надати такі докази.

Апеляційний суд такий висновок вважає помилковим, оскільки, перебуваючи на строковій службі в лавах ЗСУ, позивачі були позбавлені можливості звернення до суду самостійно. Користуючись законодавчо закріпленим правом на представництво інтересів у суді, вони звернулись до адвоката.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що за таких умов і відсутності можливості контролювати процесуальні дії свого представника, позивачці не можуть нести відповідальність за недостатньо кваліфіковані дії представника, оскільки строк звернення до суду фактично був пропущений внаслідок помилкового первісного подання позову до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинськ у порядку цивільного судочинства, яким ухвалу про закриття провадження у справі постановлено більше ніж через 5 місяців після подання позову.

Проте суд першої інстанції цим обставинам належної оцінки не надав. Апеляційний суд вважає, що помилкове звернення до суду за правилами неналежного судочинства за фактичних обставин цієї справи може бути визнано судом поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Інше тлумачення цих обставин позбавляє особу судового захисту за відсутності з її боку неналежної процесуальної поведінки.

В оскаржуваній ухвалі судом першої інстанції також зазначено, що представником позивачів не надано доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення з позовом до суду з 20.10.2018 по 21.10.2018, як і не надано доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення з даним позовом з 16.11.2018 по 22.11.2018. Колегія суддів вважає таку підставу для відмови у задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до суду суто формальною, оскільки в даному випадку мова йдеться про декілька днів, враховуючи які, неможливо позбавити позивачів їх законного права на звернення до суду за захистом своїх прав.

Таке право закріплено у статті 55 Конституції України, а саме, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Колегія суддів приходить висновку, що такі підстави як перебування на строковій службі в лавах Збройних сил України, а також недостатня кваліфікація та знання процесуальних норм адвокатом, до якого звернулись позивачі за захистом своїх прав, не може бути перешкодою для забезпечення можливості розгляду їх позову по суті. Описані обставини є такими, що не залежать від волевиявлення позивачів та пов`язані з дійсними істотними перешкодами і труднощами для своєчасного вчинення ними у справі процесуальних дій.

ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Приймаючи рішення про залишення позову без розгляду, суд першої інстанції не надав належної оцінки зазначеним вище обставинам справи, а тому помилково і передчасно вирішив, що позивачами не надано доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Апеляційний суд вважає, що одночасне знаходження позивачів на дійсній військовій службі у лавах ЗСУ, помилкове подання їх представником позову до суду цивільної юрисдикції, а також п`ятимісячне перебування справи у Баглійському районному суді м. Дніпродзержинська без прийняття рішення є поважними причинами пропуску позивачами строку звернення до суду з цим позовом.

Судом першої інстанції порушені норми процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню. Справа підлягає направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242, 243, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 травня 2019 року у справі № 160/8903/18 скасувати.

Адміністративну справу № 160/8903/18 направити до Дніпропетровського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя - доповідач С.Ю. Чумак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко