Справа № 540/1547/19
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2019-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

29 липня 2019 р. м. ХерсонСправа № 540/1547/19

Суддя Херсонського окружного адміністративного суду Хом`якова В.В., перевіривши виконання вимог статей 160-161 КАС України, за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Північна виправна колонія (№90)" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 13.02.2017 р. по 28.02.2017 р. та стягнення грошової компенсації за неотримане речове майно,

встановила:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить:

- стягнути з Державної установи "Північна виправна колонія (№90)" () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки розрахунку з 13.02.2019 по 28.02.2019 у розмірі 1686,60 грн. (попередньо-встановлена сума);

- стягнути з Державної установи "Північна виправна колонія (№90)" () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошову компенсацію за неотримане речове майно за весь період служби у державній установі "Північна виправна колонія (№90)".

Відповідно до ч.1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, серед іншого, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

На підставі п.5 ч.1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені строки звернення до адміністративного суду. Строк звернення до суду з позовом про відшкодування компенсації замість предметів речового майна складає шість місяців. Юридичним фактом, який зумовлює виникнення права на компенсацію замість речового майна є звільнення позивача із служби, а датою коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права чи інтересів є 13.02.2017 - дата звільнення позивача. Позивач зазначає в позові, що при звільненні зі служби розрахунки з ним проведені протягом місяця. У той час із позовом про стягнення компенсації за неотримане речове майно позивач звернувся тільки в через 2,5 років, таким чином позивач пропустив строк звернення до суду з вимогою про стягнення грошової компенсації за неотримане речове майно. .

Позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.ч.1, 2 ст. 122 КАС України).

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Позивач зазначає, що дізнався про порушення його права на отримання грошової компенсації при отриманні довідки від 18.04.2019 № 28/3-3887. Копія довідки додана до позову, але вона не містить ніяких відомостей про неотримане речове майно.

Позивач, працюючи в Державній устнові "Північна виправна колонія (№90)" на посаді начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи, мав бути обізнаний із обов`язком установи видати речове майно або виплачувати за нього грошову компенсацію під час звільнення. Про наявне право на компенсацію речового майна позивач об`єктивно міг дізнатись під час звільнення зі служби, в тому числі з грошового атестату, разом з тим, доказів поважності неознайомлення з ним та неможливості звернення до суду за захистом порушеного права у визначені процесуальним законодавством строки суду ОСОБА_1 у своєму позові не наводить. Посилання позивача на те, що ним в досудовому порядку вирішувалось питання виплати коштів за недоотримане речове майно, шляхом листування з відповідачем, також не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду, оскільки такі обставини не перешкоджали позивачу звернутися до суду в установлений законом строк.

Суд, зазначає, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереробними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Позивач не подав заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду, в тексті позовної заяви також не міститься відповідне клопотання.

Також, частиною 3 статті 161 КАС України встановлено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Стаття 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" передбачає встановлення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, станом на 1 січня 2019 року, в сумі 1921,00 грн.

Підпунктом 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" передбачена ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою-підприємцем - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, до позовної заяви позивачем не додано платіжне доручення про сплату судового збору.

Разом з тим, із позовної заяви слідує, що позивачем заявлено дві вимоги майнового характеру, а саме, стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 1686 грн. 60 коп. та грошової компенсації за неотримане речове майно (сума не зазначена). Таким чином, позивачу необхідно сплатити судовий збір за дві позовні вимогу майнового характеру.

Підстав для звільнення позивача від сплати судового збору немає. Суд звертає увагу на те, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати), тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати. Тому пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях. Позивачі, які звертаються до суду з позовними вимогами про стягнення компенсації за неотримане речове майно, також не звільняються від сплати судового збору.

На підставі викладеного, позовна заява, відповідно до ч.1 ст. 169 КАС України, підлягає залишенню без руху із встановленням позивачу строку для усунення її недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 169 КАС України, суд, -

ухвалив:

Залишити позовну заяву без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Після усунення недоліків позовної заяви документи до суду направляти із вказівкою на номер справи 540/1547/19 та зазначенням прізвища судді, який прийняв ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

У разі невиконання цієї ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала окремо не оскаржується.

Суддя Хом`якова В.В.