Справа № 520/5064/19
Суддя: Сагайдак В.В.
Дата ухвалення: 2019-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

29 липня 2019 р. № 520/5064/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сагайдака В.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків,61057, ), Головного Управління Державної казначейської служби України у Харківській області (вул. Бакуліна, буд. 18,м. Харків,61066, ), Державної казначейської служби України (вул. Бастіонна, буд. 6, м. Київ, 01601, ), третя особа: Уповноважений Верховної ради України з прав людини (01008, м. Київ, вул. Інститутська, 21/8, ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління державної фіскальної служби у Харківській області як розпорядника інформації щодо незадоволення ОСОБА_1 обґрунтованого клопотання про термінове опрацювання інформаційного запиту від 12 листопада 2018 року та ненадання відповіді на нього протягом 48 годин з дня отримання запиту;

визнати протиправною бездіяльність Головного управління державної фіскальної служби у Харківській області як розпорядника інформації щодо ненадання інформації на запитання 3, 4, 30, 31, 32, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 17, 18, 19, 20, 27, 28, 29, 33, 34, 35, 36, 37 інформаційного запиту від 12 листопада 2018 року;

визнати протиправною бездіяльність Головного управління державної фіскальної служби у Харківській області як розпорядника інформації щодо ненадання достовірної інформації на запитання 3, 27, 28, 29, 33, 34, 35, 36, 37 інформаційного запиту від 12 листопада 2018 року;

зобов`язати Головне управління державної фіскальної служби у Харківській області як розпорядника інформації вчинити певні дії - надати інформацію на запитання 3,4,30,31,32,5,6,7,8,9,10,21,22,23,24,25,26,17,18,19,20,27,28,29,33,34,35,36, 37 інформаційного запиту від 12 листопада 2018 року;

зобов`язати Головне управління державної фіскальної служби у Харківській області як розпорядника інформації вчинити певні дії - надати достовірну інформацію на запитання 3,27,28,29,33,34,35,36,37 інформаційного запиту від 12 листопада 2018 року;

стягнути з Головного управління державної фіскальної служби у Харківській області на користь позивача 100 000 (сто тисяч гривень) на відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди, заподіяної її протиправною бездіяльністю;

стягнути з держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Головного управління державної казначейської служби України у Харківській області з Державного бюджету України шляхом списання з рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів державної влади за бюджетною програмою 3504030 на користь ОСОБА_1 100 000 (сто тисяч гривень) - у відшкодування моральної шкоди, завданої незаконною бездіяльністю Головного управління державної фіскальної служби України у Харківській області.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 27.05.2019 р. відкрито спрощене провадження в адміністративній справі №520/5064/19.

Запропоновано відповідачу подати до суду протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали відзив на позов та докази на обґрунтування відзиву, а також докази направлення відзиву позивачу.

Відповідач, Головне управління ДФС у Харківській області, надав до суду відзив на позов, згідно змісту якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач, Головне Управління Державної казначейської служби України у Харківській області, ухвалу суду отримав 31.05.2019 р., правом надання відзиву, у термін, що встановлений судом, не скористався.

Відповідач, Державна казначейська служба України, ухвалу суду отримав 03.06.2019 р., надав до суду відзив на позов, згідно змісту якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічного змісту положення зазначені у ч. 2 ст. 175 КАС України.

Третя особа, Уповноважений Верховної ради України з прав людини, ухвалу суду отримав 03.06.2019 р., правом надання пояснень не скористався.

Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З огляду на вказане вище, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 12.11.2018 р. звернувся до Головного управління державної фіскальної служби у Харківській області з запитом, на підставі Закону України «Про доступ до публічної інформації», та просив надати інформацію(а.с.23-30).

Листом від 20.11.2018 р. (а.с.31-34) позивачу надана відповідь, проте позивач вважаючи, що відповідь надана не в повному обсязі та з порушенням терміну, звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до статті 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або межах повноважень та інший спосіб - на свій вибір.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України «Про доступ до публічної інформації».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

За змістом ст. 3 Закону України «Про доступ до публічної інформації» право на доступ до публічної інформації гарантується: 1) обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; 3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; 4) доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; 5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; 6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

У відповідності до ст. 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» доступ до інформації забезпечується шляхом, зокрема, надання інформації за запитами на інформацію.

Суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є:

1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень;

2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону;

3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації(ст. 12 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Статтею 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено розпорядників інформації для цілей цього Закону та ст. 14 визначені обов`язки розпорядників інформації.

Згідно ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту.

Клопотання про термінове опрацювання запиту має бути обґрунтованим.

Як встановлено судом з запиту (а.с.30) позивачем в обґрунтування клопотання вказано, що у зв`язку з необхідністю внаслідок протиправних дій посадовців ГУ захисту конституційних прав і свобод позивача на освіту, працю, недоторканість особистого життя та судовий захист, відповідь на цей запит має бути надані пізніше 48 годин з дня отримання цього запиту, про що ОСОБА_1 заявляє обґрунтоване клопотання.

Суд, дослідивши вказане вище обґрунтування позивача щодо заявленого клопотання про надання відповіді не пізніше 48 годин з дня отримання запиту, вказує, що клопотання є безпідставним та підстав для його задоволення судом не встановлено, оскільки ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено вичерпний перелік підстав за яких відповідь на запит має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту.

Відтак, частина позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Головного управління державної фіскальної служби у Харківській області як розпорядника інформації щодо незадоволення ОСОБА_1 обґрунтованого клопотання про термінове опрацювання інформаційного запиту від 12 листопада 2018 року та ненадання відповіді на нього протягом 48 годин з дня отримання запиту є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Відносно іншої частини вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача як розпорядника інформації щодо ненадання інформації, в тому числі достовірної, на запитання 3, 4, 30, 31, 32, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 17, 18, 19, 20, 27, 28, 29, 33, 34, 35, 36, 37 інформаційного запиту від 12 листопада 2018 року, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ДФС у Харківській області, та просив надати інформацію у вигляді 37 (тридцяти семи) питань.

Листом від 20.11.2018 р. позивачу надано відповідь(а.с.31-34) на 37 пунктів. До відповіді надано копії документів на 52 аркушах.

Суд дослідивши поставлені позивачем питання щодо запитуваної інформації та аналізуючи відповідь на запит, вказує, що відповідачем надано повну відповідь на поставлені позивачем питання.

Позивачем не зазначено обґрунтування відносно того, що відповідь контролюючого органу є недостовірно, а судом таких обставин під час розгляду справи не встановлено.

З огляду на вказане, зазначена частина позовних вимог задоволенню не підлягає.

Щодо вимог про стягнення на користь ОСОБА_1 моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Приписами ч. 5 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Частиною першою статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до статті 23 ЦК особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі статті 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Слід надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Аналогічну позицію підтримав Верховний Суд у постанові від 19 вересня 2018 року по справі №815/7401/16.

Для вирішення питання про відшкодування матеріальної шкоди необхідно встановити: наявність шкоди, протиправність дій відповідача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача. Кожна із цих складових є обов`язковою умовою для відшкодування завданої шкоди.

Суд наголошує на тому, що будь-яких доказів того, що оскаржувані дії відповідача будь-яким чином призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, позивачем не надано. Саме лише посилання на протиправність дій суб`єкта владних повноважень недостатньо для прийняття рішення про відшкодування шкоди.

Враховуючи, що позивачем не надано належних та достатніх доказів заподіяння відповідачами йому моральної шкоди, судом таких обставин не встановлено, суд прийшов до висновку про те, що підстави для задоволення позову у цій частині відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Приписами ч. 1 ст. 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків,61057, ), Головного Управління Державної казначейської служби України у Харківській області (вул. Бакуліна, буд. 18,м. Харків,61066, ), Державної казначейської служби України (вул. Бастіонна, буд. 6, м. Київ, 01601, ), третя особа: Уповноважений Верховної ради України з прав людини (01008, м. Київ, вул. Інститутська, 21/8, ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення шкоди - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, передбаченому п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 29 липня 2019 р.

Суддя Сагайдак В.В.