Справа № 761/47128/18
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Суркової Д.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Коваленко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову від 09.11.2018 про накладення на неї адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 163-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірна постанова прийнята податковим органом поза межами строку, у який може бути накладено адміністративного стягнення.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 травня 2019 року у задоволенні позову відмовлено, при цьому, суд першої інстанції виходив з того, що адміністративне стягнення було накладено в межах строку, оскільки, хоча адміністративне правопорушення і було скоєне 31.12.2017, виявлене воно було лише 30.06.2018 в ході проведення документальної перевірки, що відображено в акті перевірки від 21.09.2018. Отже, податковий орган, з яким погодився суд першої інстанції, дійшов висновку, що двомісячний строк для накладення стягнення слід відраховувати з дня складення акту, оскільки це правопорушення є триваючим.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове про задоволення позовних вимог. Апелянт наголошує, що судом першої інстанції безпідставно віднесено правопорушення, яке інкримінується позивачу, до триваючих.

Відповідачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін як законне та обгрунтоване.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В судовому засіданні представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримав, наполягав на їх задоволенні, в той час, як представник відповідача проти цього заперечував, просив судове рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції установлено і підтверджується матеріалами справи, що в період з 27.08.2018 по 14.09.2018 посадовими особами відповідача здійснена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «Паллет Енд Тімбер Юкрейн» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 30.06.2018.

В ході перевірки було встановлено, що за період з 01.01.2015 по 30.06.2018 з каси підприємства видавались готівкові кошти з перевищенням граничних сум розрахунків (суми понад 50000,00 грн.) на порушення п. 1 Постанови Правління НБУ від 06.06.2013 № 210 «Про встановлення граничної суми розрахунків готівкою» (зі змінами та доповненнями) та п. 6 розділу 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління НБУ № 148 від 29.12.2017 (зі змінами і доповненнями), а саме: 31.12.2017 з каси підприємства були видані готівкові кошти з перевищенням граничних сум розрахунків (суми понад 50000,00 грн.) згідно видаткового касового ордера від 31.12.2017 № 18868 на суму - 80000,00 грн. (Покупка ПММ ОСОБА_3 ); 31.12.2017 з каси підприємства були видані готівкові кошти з перевищенням граничних сум розрахунків (суми понад 50000,00 грн.) згідно видаткового касового ордера від 31.12.2017 № 18869 на суму - 80000,00 грн. (Покупка ПММ ОСОБА_4 ); 30.06.2018 з каси підприємства були видані готівкові кошти з перевищенням граничних сум розрахунків (суми понад 50000,00 грн.) згідно видаткового касового ордера від 30.06.2018 № 344 на суму - 60000,00 грн. (Закупівля товарів для потреб виробництва ОСОБА_5 ); 30.06.2018 з каси підприємства були видані готівкові кошти з перевищенням граничних сум розрахунків (суми понад 50000,00 грн.) згідно видаткового касового ордера від 30.06.2018 № 18868 на суму - 632713,17 грн. (Закупівля товарів для потреб виробництва ОСОБА_3 ).

За результатами перевірки складено акт № 652/26-15-14-02-04/339564647 від 21.09.2018 про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Паллет Енд Тімбер Юкрейн».

01.11.2018 головним державним податковим ревізором-інспектором Головного управіління ДФС у м. Києві Сердюком А.А. складено протокол № 748 відносно директора ТОВ «Паллет Енд Тімбер Юкр ОСОБА_1 про вчиненення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 163-15 КУпАП.

09.11.2018 заступником начальника Головного управління ДФС у м. Києві Лагутіною З.В. розглянуто вказаний протокол і додані до нього матеріали по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та встановлено порушення порядку проведення готівкових розрахунків за товар, а саме, перевищення граничної суми розрахунків готівкою, визначеної п. 1 Постанови Правління Національного банку України від 06.06.2013 № 210 «Про встановлення граничної суми розрахунків готівкою» зі змінами та доповненням та п. 6 розділу II «Постанови Правління Національного банку України від 29 грудня 2017 року № 148 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» зі змінами та доповненнями та постановою від 09.11.2018 року накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400,00 грн.

Позивач, вважаючи постанову про накладення адміністративного стягнення протиправною, звернулась з даним позовом до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що він і довів суду.

Проте, колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не може погодитись повною мірою з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту - КУпАП) завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 7 КУпАП визначено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з частиною першою статті 234-2 КУпАП органи доходів і зборів розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані, зокрема, з порушенням порядку проведення готівкових розрахунків та розрахунків з використанням електронних платіжних засобів за товари (послуги) (стаття 163-15).

Частина 1 статті 163-15 КУпАП передбачає відповідальність за порушення порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), у тому числі перевищення граничних сум розрахунків готівкою, недотримання установлених законодавством вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Так, постановою Правління Національного банку України від 06.06.2013 № 210 «Про встановлення граничної суми розрахунків готівкою» було встановлено граничну суму розрахунків готівкою:

- підприємств (підприємців) між собою протягом одного дня в розмірі 10000 (десяти тисяч) гривень;

- між фізичною особою та підприємством (підприємцем) протягом одного дня в розмірі 50000 (п`ятдесяти тисяч) гривень;

- фізичних осіб між собою за договорами купівлі-продажу, які підлягають нотаріальному посвідченню, у розмірі 50000 (п`ятдесяти тисяч) гривень.

Водночас, як вірно зазначив суд першої інстанції, ця постанова втратила чинність згідно з постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2017 року № 148, проте, була чинною на момент вчинення адміністративного правопорушення.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП).

Згідно зі статтею 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (стаття 280 КУпАП).

Як вже було зазначено вище, 01.11.2018 головним державним податковим ревізором-інспектором ГУ ДФС у м. Києві Сердюком А.А. було складено протокол про адміністративне правопорушення, згідно з яким при проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Паллет Енд Тімбер Юкрейн» встановлено, що директором цього товариства ОСОБА_1 порушено порядок ведення розрахунків, а саме: перевищено граничні суми розрахунків готівкою. Тобто мало місце порушення п. 1 Постанови Правління НБУ від 06.06.2013 № 210 «Про встановлення граничної суми розрахунків готівкою» (зі змінами та доповненнями) та п. 6 розділу 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ № 148 від 29.12.2017 (зі змінами і доповненнями), за що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 163-15 КУпАП.

Разом з тим, згідно з частиною першою статті 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Тобто, приписами статті 38 КУпАП встановлено строки, після закінчення яких виключається можливість накладення адміністративних стягнень.

Згідно з пунктом 7 статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Як вбачається зі змісту статті 38 КУпАП, початком відліку строку для накладення адміністративного стягнення є день вчинення адміністративного правопорушення. Вказана стаття не передбачає інших умов відліку цього строку, крім як для триваючих правопорушень.

КУпАП не містить визначення поняття «триваюче правопорушення». Проте, як зазначено у листі Міністерства юстиції України від 02.08.2013 № 6802-0-4-13/11, в теорії адміністративного права триваючими визначаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов`язок, або виконує його не повністю чи неналежним чином.

Проаналізувавши обставини справи та юридичний склад правопорушення, вчиненого позивачем, колегія суддів дійшла висновку, що порушення постанови НБУ № 210 від 06.06.2013 «Про встановлення граничної суми розрахунків готівкою» є разовим правопорушенням, оскільки таке правопорушення не має триваючого характеру й завершується у момент його здійснення.

Крім того, відповідно до висновків, викладених у листі Міністерства юстиції України від 01 грудня 2003 року № 22-34-1465, триваючим правопорушенням є такі, що пов`язані з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою (наприклад, проживання без паспорта, самовільне будівництво будинків або споруд тощо), припиняються або виконанням регламентованих обов`язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Дуже часто ці правопорушення є наслідками протиправної бездіяльності.

Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків.

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом в постанові від 24 січня 2019 року в справі № 203/28/17 (2-а/0203/31/2017).

За приписами частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції при задоволенні позову неправильно застосував норми процесуального права, що, відповідно до приписів ст. 317 КАС України, є підставою для скасування судового рішення та прийняття постанови про задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 травня 2019 року - скасувати та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 09 листопада 2018 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400, 00 грн, винесену заступником начальника Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві Лагутіною З.В., у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-15 КУпАП - закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Карпушова

А.Г. Степанюк