Справа № 761/14430/19
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.,

за участю секретаря: Чуб Н.С.,

розглянувши за відсутності осіб, які беруть участь в справі, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ст. 229 КАС України у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Інспектора роти № 3 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Білоуса Максима Миколайовича на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19.06.2019 (м. Київ, дата складання повного тексту - 19.06.2019) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №3 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Білоуса Максима Миколайовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення про накладення штрафу,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Інспектора роти №3 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Білоуса Максима Миколайовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП 18 № 464861 від 21.03.2019 та закриття провадження у справі.

Позовна заява мотивована тим, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП 18 № 464861 від 21.03.2019 підлягає скасуванню, оскільки виконання позивачем вимог ПДР щодо зупинки свідчить про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення. Оскаржувану постанову складено до надання позивачем пояснень. Відсутні підстави, які б дозволяли інспектору складати протокол про адміністративне правопорушення.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19.06.2019 вищевказаний адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що оскільки позивачем вказано в позові, що він рухався, керуючи автомобілем перед перехрестям зі швидкістю 20-40 км/год, то він мав можливість та був зобов`язаний відповідно до п.п. 2.3 ПДР України як побачити дорожній знак 2.2 так і виконувати вимоги цього знаку.

Особи, які беруть участь в справі в судове засідання не з`явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення - без змін виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з постанови, винесеної Інспектором роти № 3 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Білоусом М.М. близько 10 год. 30 хв. 21.03.2019 керуючи транспортним засобом NISSAN ALMERA, номерний знак НОМЕР_1 , на перехресті автомобільних доріг м-22 ТА Н-31 не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» розділу 33 ПДР. Внаслідок чого позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності шляхом накладення на нього штрафу в розмірі 255,00 гривень.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з наданого відеозапису нагрудної камери поліцейського не вбачається про фіксування обставин порушення визначених пунктів ПДР з боку позивача та його проїзд без зупинки на вимогу «Стоп», як не доведено про його існування в місці вчинення порушення та не надано жодних доказів самого розташування такого знаку на відповідному перехресті за вказаних у постанові обставин.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Дорожнім знаком пріоритету 2.2 Правил дорожнього руху, «Проїзд без зупинки заборонено» визначено, що забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня - перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.

Частиною першою ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - «КУпАП») встановлено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з вимог статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За приписами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

В той же час, відповідачем не підтверджено належними доказами розміщення на дату вскладання оскаржуваної постанови дорожнього знаку 2.2., схема організації дорожнього руху в матеріалах справи відсутня.

Разом з тим, належним доказом доведення даного правопорушення, виходячи з його природи, є надання відповідачем диску із відеоматеріалом, який підтверджує вчинення саме позивачем адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, будь-яких доказів, що інспектором здійснювалась фіксація факту вчинення адміністративного правопорушення, зупинки/не зупинки позивача перед знаком «проїзд без зупинки заборонено» рухаючись на перехресті автомобільних доріг М-22 та Н-31, відповідачем надано не було.

Непідтвердження здійснення позивачем правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Посилання апелянта, що факт виявленого адміністративного правопорушення підтверджується усними та письмовими поясненнями, які в силу ст. 251 КУпАП є належними доказами, колегія суддів вважає безпідставними, адже як в усних так і письмових поясненнях позивач заперечує проти вчиненого ним правопорушення.

Отже, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема які встановлюють факт порушення дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» розділу 33 ПДР. Відповідачем не виконаного обов`язку щодо збирання належних та допустимих доказів, що встановлюють вчинення позивачем адміністративного правопорушення, винність позивача в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Водночас, згідно частини другої статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин в Інспектора роти № 3 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Білоуса Максима Миколайовича відсутні правові підстави для винесення оскаржуваної постанови.

Правова позиція з цього питання висловлена Верховним Судом у постанові від 08 лютого 2018 року у справі № 760/3696/16-а.

Разом з тим, колегія суддів бере до уваги наступне.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною першою статті 276 КУпАП визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Водночас, частина шоста даної статті КУпАП передбачає, що законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

За змістом частин другої та четвертої статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. Уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 Розділу І Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно з пункту 2 Розділу ІІІ названої Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що приймаючи спірну постанову відповідач діяв в межах наданих йому повноважень та у відповідності до законодавчих приписів.

За такого правового регулювання та обставин справи суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення адміністративного позову.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 229, 242, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Інспектора роти № 3 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Білоуса Максима Миколайовича залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19.06.2019 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 29.07.2019.

Головуючий-суддя:А.Ю. Кучма

Судді:В.О. Аліменко

Н.В. Безименна