Справа № 120/4210/18-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/4210/18-а

Головуючий у 1-й інстанції: Воробйова І.А.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

31 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М.

за участю:

секретаря судового засідання: Франчук А.О.,

представників позивача: Люлькіс І.М., Левицька-Корчун В.І.,

представника відповідача: Загороднюка Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Транссигнал ОЛК" на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року (м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Транссигнал ОЛК" до Головного Управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

В С Т А Н О В И В :

в листопаді 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю "Транссигнал ОЛК" звернулось до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного Управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року позов задоволено частково, а саме: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Вінницькій області № від 09.08.2018 р. в частині 8 325, 41 грн. основного зобов`язання та 6 287, 95 грн. штрафних санкцій; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Вінницькій області № від 09.08.2018 р. в частині 1665, 08 грн. основного зобов`язання та 1257, 59 грн. штрафних санкцій; стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Транссигнал ОЛК" сплачені при зверненні судовий збір у розмірі 1021,96 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 4176 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Вінницькій області.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням в частині відмови у задоволенні позову, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Так, позивачем зазначено, що ним за МД ввозились наступні товари: автомобіль вантажний: торговельна марка MERSEDES-BENZ; сідельний тягач: торговельна марка MAN; автомобіль вантажний: торговельної марки FORD, модель: TRANSIT.

Ввезені товари декларувалися позивачем із застосуванням преференції по сплаті ввізного мита в рамках дії Угоди про асоціацію між Україною з однієї сторони та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України від 16.09.2014 № 1678-VII.

Позивач зазначає, що при митному оформленні товарів були подані компетентним органам усі без виключення необхідні для отримання преференції документи, в тому числі документи, що підтверджують країну походження товару. Вказує на те, що на момент митного оформлення жодних сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи країну походження товару, - не виникало.

Однак відповідач, не повідомляючи платника податків, вирішив самостійно провести верифікацію ввезених товарів шляхом надсилання різних запитів до Німеччини, Швеції та Польщі. За результатами отримання відповідей, фіскальний орган у своєму акті зазначає, що товар не може бути визнаний таким, що походить з ЄС, оскільки не відповідає вимогам Протоколу 1 Угоди. Відповідно, до автомобілів не застосовуються преференції. Як наслідок, прийняті податкові повідомлення-рішення, якими визначено грошове зобов`язання за платежем мито на товари та ПДВ.

Позивач з такими висновками контролюючого органу та прийнятими рішеннями не погоджується вказуючи, що у запитах не конкретизовано, які саме обґрунтовані сумніви виникли про оформленні товарів преференційного походження, що є необхідною підставою та умовою для проведення верифікації товарів. Також вказує, що відносно автомобіля MERSEDES-BENZ запит направлено до країни Польщі, в той час, як виробником є Німеччина.

Окрім того, позивач зазначає, що перевірка підтвердження походження товару може здійснюватися за наявності доручення ДФС, однак жодних доручень ані в запитах, ані в листах Вінницької митниці не вказано.

Відтак, на думку позивача, оскаржувані рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

В судовому засіданні представники позивача доводи апеляційної скарги підтримали в повному обсязі та просили суд задовольнити її, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ГУ ДФС у Вінницькій області в період з 22.06.2018 р. по 06.07.2018 р. проведено документальну невиїзну перевірку ТОВ "Транссигнал ОЛК" за дотриманням вимог законодавства з питань державної митної справи щодо обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування під час митного оформлення товарів за МД від 01.06.2016р. №401090001/2016/000626, від 15.06.2017 р. №UA401010/2017/020346, від 15.05.2017 р. №UA401010/2017/015908, за наслідком якої складено акт №3490/02-32-14-09/32054869.

В даному акті зафіксовані наступні порушення:

- вимог пунктів 2 та 3 статті 22, а саме "Умови складання декларації інвойс" Протоколу 1 Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами - членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України від 16.09.2014 № 1678-VII;

- вимог пунктів 3 та 4 статті 17 "Процедура видачі сертифіката з перевезення товару EUR.1" Протоколу 1 Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України від 16.09.2014 №1678-VII;

- статті 257 Митного кодексу України в частині достовірності декларування відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для їх митного контролю та митного оформлення;

- статті 281 Митного кодексу України в частині правильності, обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг, застосування звільнення від оподаткування ввізним митом, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита на суму 16 826, 38 грн.;

- вимог пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкового зобов`язання по сплаті податку на додану вартість на суму 3 365, 28 грн.

Зокрема в акті перевірки зазначено, що ТОВ "Транссигнал ОЛК" (код за ) за МД від 01.06.2016 року №401090001/2016/000626, оформленою у митному режимі ІМ 40 ввозились товари: "Автомобіль вантажний: торговельна марка MERSEDES-BENZ, модель: SPRINTER 313CDI, тип: 906ВВ35, тип двигуна: дизель, календарний рік виготовлення 2013, модельний рік виготовлення 2013, потужність: 95 кВт, робочий об`єм циліндрів двигуна: 2143 см3, № кузова: НОМЕР_1 , вантажопідйомність 1.144 т, маса в разі максимального завантаження 3.500 т, бувший у використанні, дата першої реєстрації 03.05.2013 р., номер двигуна : НОМЕР_2 , згідно свідоцтва про реєстрацію загальна кількість місць включаючи водія: 2 (фактично-3), тип кузова: суцільнометалевий фургон, салон водія відокремлено від вантажного відсіку перегородкою, яку встановлено заводським способом, в вантажному відсіку відсутні ознаки комфорту, сидіння та місця для їх кріплення, в наявності місця для кріплення вантажу, колісна формула: 4x2 категорія: N1, автомобіль виготовлено не на базі кузова легкового автомобіля, призначення: для використання по дорогах загального користування, транспортній засіб не містить у своєму складі передавачі або передавачі та приймачі, виробник: DAIMLER AG, країна виробництва: DE".

Товар ввезений на підставі зовнішньоекономічного контракту від 26.04.2016 р. №2704016 укладеного між ТОВ "Транссигнал ОЛК" (Україна) та С ОСОБА_1 KFZ-HANDEL&VERSCHIFFUNGINH. CLARINE N.BCHARA (Німеччина). Умови поставки FCA. Фактурна вартість 12 750 EUR (за курсом 28,04298200) 357 548, 02 грн., митна вартість 363 630, 36 грн.

Також, ТОВ "Транссигнал ОЛК" за МД від 15.06.2017 №401010/2017/020346 здійснено митне оформлення товару "Сідельний тягач: торговельна марка MAN, модель: 18.440, тип двигуна: дизель, календарний рік виготовлення 2007, модельний рік виготовлення 2007, дата першої реєстрації 11.01.2008 року, об`єм двигуна: 10518 см3, потужність: 324 кВт, N шасі: НОМЕР_3 , номер двигуна: не встановлено, вантажопідйомність: 9, 780 т, маса в разі максимального завантаження 18.000 т, бувший у використанні, 2-х вісний, загальна кількість місць включаючи водія: 2, колісна формула: 4x2 категорія: N3, транспортній засіб не містить у своєму складі передавачі або передавачі та приймачі, призначення по дорогах загального користування, виробник MAN, країна виробництва DE".

Товар ввезений на підставі зовнішньоекономічного контракту від 02.06.2017 №020617 укладеного між ТОВ "Транссигнал ОЛК" (Україна) та Firma "Palm Truck AB" Persakersvagen 6, 231 62 Trelleborg, Sverige (Швеція). Умови поставки DAP. Фактурна вартість 5 700 євро (за курсом 29,14457200) 166 124,06 грн., митна вартість 166508,06 грн.

Окрім того, за МД №UA401010/2017/015908 здійснено митне оформлення товару "Автомобіль вантажний: торговельна марка FORD, модель: TRANSIT, тип двигуна: дизель, календарний рік виготовлення 2013, модельний рік виготовлення 2013, потужність: 114 кВт, робочий об`єм циліндрів двигуна: 2198 см3, № кузова НОМЕР_4 , вантажопідйомність 1.267 т, маса в разі максимального завантаження 3.500 т, бувший у використанні, дата першої реєстрації: 22.08.2013, номер двигуна: не встановлено, згідно свідоцтва про реєстрацію загальна кількість місць включаючи водія: 3, колір: білий, тип кузова суцільнометалевий фургон, салон водія відокремлено від вантажного відсіку перегородкою, в вантажному відсіку відсутні ознаки комфорту, сидіння та місця для їх кріплення колісна формула: 4x2 категорія: N1, автомобіль виготовлено не на базі кузова легкового автомобіля, призначення: для використання по дорогах загального користування, фірма виробник: FORD, країна виробництва: DE".

Товар ввезений на підставі зовнішньоекономічного контракту від 06.03.2017 №200317 укладеного між ТОВ "Транссигнал ОЛК" (Україна) та (Firma WORA Inh. W.Belz Bergstrasse 57, 89567, Sontheim/Brenz , Німечинна). Умови поставки DAP. Фактурна вартість 5 250 євро ( за курсом 28,79346200) 151165,68 грн., митна вартість 165496,06грн.

Головним управлінням ДФС у Вінницькій області отримано інформацію від Вінницької митниці ДФС листами від 20.03.2018 №1331/8/02-80-19-02, від 03.04.2018 р. №1607/8/02-80-19-02 та від 04.06.2018 №2721/8/02-80-19-02 про те, що листом ДФС України від 26.03.2018 №8818/7/99-99-19-04-03-17 доведено відповідь митних органів Польщі, від 16.03.2018 №7785/7/99-99-19-04-02-17, відповідь митних органів Швеції та від 31.05.2018 №16386/7/99-99-19-04-03-17 та відповідь митних органів Німеччини щодо безпідставного отримання (надання) пільги преференція 410- "Товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС (Абзац перший частини першої статті 29 додатка I-А "Тарифний графік України" до глави 1 розділу IV "Торгівля та питання, пов`язані з торгівлею" (скасування мит) Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами членами, з іншої сторони), зі сплати ввізного мита ТОВ "Транссигнал ОЛК" під час оформлення товарів за митними деклараціями від 01.06.2016 №401090001/2016/000626, від 15.06.2017 №401090001/2017/020346, від 15.05.2017 МД №UA401010/2017/015908.

На підставі даного акту 09.08.2018 р. прийнято наступні податкові повідомлення рішення:

- №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем ПДВ з ввезених на територію України товарів на 5 048, 92 грн. (за податковими зобов`язаннями 3365, 28 грн., 1682, 64 штрафними санкціями);

- №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито на товари на суму 25239,57 грн. (за податковими зобов`язаннями 16826,38 грн., 8 431,19 грн. штрафними санкціями ) .

В подальшому, дані рішення оскаржено до ДФС України, за наслідком розгляду яких прийнято рішення від 23.10.2018 р. №34359/6/99-99-11-03-03-25, яким спірні рішення залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Не погоджуючись із даними рішеннями, позивач звернувся із цим позовом до суду.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача частково, а відтак адміністративний позов належить задовольнити частково.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції помилковими, які прийняті без врахування всіх обставин справи та належної оцінки норм чинного законодавства, з огляду на наступне.

Відповідно до абзацу 1 пункту 41.1 статті 41 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (надалі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Згідно з пунктом 41.3 статті 41 ПК України, повноваження і функції контролюючих органів визначаються цим Кодексом, Митним кодексом України та законами України. Розмежування повноважень і функціональних обов`язків контролюючих органів визначається законодавством України.

Пунктом 54.4 статті 54 ПК України передбачено, що у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

Положеннями підпункту 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 ПК України встановлено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Згідно з пунктом 4 частини 5 статті 54 Митного кодексу України (надалі - МК України), орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 МК України, у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, орган доходів і зборів може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

Положеннями пункту 1 частини третьої, частини шостої статті 345 МК України визначено, що органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів. Результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення органом доходів і зборів суми податкового зобов`язання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України.

Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 351 МК України, предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.

Документальна невиїзна перевірка проводиться у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про не підтвердження автентичності поданих органові доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Відповідно до пункту 1 статті 29 частини 2 глави 1 розділу 4 Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони від 27.06.2014 року (надалі - Угода про асоціацію), кожна Сторона зменшує або скасовує ввізне мито на товари, що походять з іншої Сторони, відповідно до Графіків, встановлених у Додатку I-A до цієї Угоди.

Статтею 26 частини 1 глави 1 розділу 4 Угоди про асоціацію встановлено, що положення цієї Глави застосовуються до торгівлі товарами, що походять з територій Сторін. Для цілей цієї Глави "походження" означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі 1 - щодо визначення концепції "походження товарів" і методів адміністративного співробітництва (надалі - Протокол до Угоди про асоціацію), до цієї Угоди.

Частиною 1 статті 2 розділу 2 Протоколу до Угоди про асоціацію встановлено, що з метою впровадження цієї Угоди наступні товари мають вважатися як такі, що походять з Європейського Союзу:

- товари, цілком вироблені в Європейському Союзі, як це визначається у статті 5 цього Протоколу;

- товари, отримані в Європейському Союзі з матеріалів, які не були вироблені цілком у Європейському Союзі, за умови, що такі матеріали пройшли достатню обробку в ЄС відповідно до статті 6 цього Протоколу.

Відповідно до частини 1 статті 16 розділу 5 Протоколу до Угоди про асоціацію товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів: 1. Сертифікат з перевезення товару EUR.1; 2. У випадках, вказаних у статті 22 (1) цього Протоколу, - декларація, що надалі іменуватиметься "декларацією інвойс", надана експортером до інвойсу, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати.

Стаття 28 Протоколу до Угоди про асоціацію встановлює, що до складу документації, зазначеної в статтях 17(3) і 22(3) цього Протоколу, використовуваної для підтвердження того, що товари, вказані в сертифікаті з перевезення товару EUR.1 або декларації інвойс можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу або України й відповідають іншим вимогам цього Протоколу, можуть входити, "interalia" (переклад - також), в тому числі:

(a) прямі свідчення процесів, виконаних експортером чи постачальником для отримання розглядуваного майна, що містяться, наприклад, у його обліковій документації чи у міжнародній системі обліку;

(b) документи, що підтверджують статус походження використаних матеріалів, видані чи складені в Європейському Союзі або Україні, якщо застосування таких документів відповідає чинному законодавству відповідної країни;

(c) документи, що підтверджують обробку матеріалів у Європейському Союзі або Україні, видані чи складені в ЄС або Україні, якщо застосування таких документів відповідає чинному законодавству відповідної країни;

(d) сертифікати з перевезення товару EUR.1 або декларації інвойс, що підтверджують статус походження використаних матеріалів, видані чи складені в Європейському Союзі або Україні згідно з цим Протоколом;

(e) належні свідчення про обробку, виконану з межами Європейського Союзу або України згідно з положеннями статті 12 даного Протоколу, які підтверджують, що вимоги цієї статті були виконані.

Отже, у разі визнання товарів, такими, що походять з Європейського Союзу або України на них розповсюджується Угода про асоціацію та, відповідно, зменшується або скасовується ввізне мито, тобто застосовуються преференції.

Колегія суддів звертає увагу, що проведення перевірок стосовно підтвердження походження товарів здійснюються коли митні органи країни імпорту мають обґрунтовані сумніви достовірності задекларованої країни походження товару.

Так, згідно Листа ДФС України від 03.03.2017р. №5466/7/99-99-19-03-17, виданого з метою підвищення ефективності роботи з перевірки сертифікатів з перевезення товару форми EUR.1 вбачається, що відповідно до вимог пункту 1 статті 33 Протоколу 1 подальші перевірки підтверджень походження мають здійснюватись у довільному порядку або тоді, коли митні органи країни імпорту мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог цього Протоколу. Подання суб`єктами ЗЕД документів про походження товару з метою відновлення преференційного режиму відповідно до статті 301 Митного кодексу України ( № 4495-VI) не є підставою (причиною) для здійснення перевірки цих документів (без обґрунтованих сумнівів щодо достовірності документів про походження товару). Перевірка підтверджень походження може також здійснюватися у довільному порядку (вибірково) за наявності відповідного доручення ДФС. У разі наявності обґрунтованих сумнівів щодо достовірності сертифіката або декларації, перевірка цих документів здійснюється шляхом направлення до ДФС відповідного запиту згідно з наказом Держмитслужби від 13.09.2010 № 1050 "Про затвердження Порядку направлення до Держмитслужби звернень митних органів щодо проведення перевірки сертифікатів про походження товару".

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що для проведення перевірок митними органами визначено чіткі критерії якими вони мають керуватися при прийнятті рішення стосовно проведення перевірок, а саме: для проведення перевірок в довільному порядку - наявність відповідного доручення ДФС; обґрунтовані сумніви в достовірності документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог Протоколу 1.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно запитів Вінницької митниці до ГУ ДФС у Вінницькій області № 1331/8/02-80-19-02 від 20.03.2018 та № 1607/8/02-80-19-02 від 03.04.18, Вінницька митниця просила відповідача здійснити контрольно-перевірочні заходи для забезпечення надходжень митних платежів у повному обсязі.

Отже, зміст зазначених листів не містить посилання на наявність у митних органів обґрунтованих сумнівів щодо порядку оформлення товарів преференційного походження.

Однак, суд першої інстанції не надав правової оцінки підставам проведення перевірки та прийшов до помилкового висновку про наявність обґрунтованих підстав для проведення такої перевірки.

Оцінюючи правомірність збільшення зобов`язань за платежем ПДВ та мита на товар - транспортний засіб марки MERSEDES-BENZ, суд вказує наступне.

Судом встановлено, що між ТОВ "Транссигнал ОЛК" (Україна) та С ОСОБА_1 KFZ-HANDEL&VERSCHIFFUNGINH.CLARINE N.BCHARA. (Німеччина) укладено контракт № 2704016 №2704016 від 26 квітня 2016 року. Пунктом 1.1 даного контракту визначено, що продавець реалізовує автомобіль марки MERSEDES-BENZ. Умови поставки FCA. Загальна сума контракту 12 750 EUR .

Оплата продукції проводиться на умовах 100% передоплати на банківський рахунок продавця згідно виставлених рахунків інвойсів, що є невід`ємними Додатками до даного Контракту (п. 4.1 контракту).

Пунктом 3.4 контракту визначено, що товари супроводжуються наступним: товарнотранспортною накладною (CMR), рахунок (інвойс), експортно митна декларація, сертифікат походження товару EUR1(у разі наявності), експортні (митні) номерні знаки.

Відповідно до митної декларації №401090001/2016/000626 від 01.06.2016 року проведено митне оформлення даного автомобіля ввезеного ТОВ "Транссигнал ОЛК" на митну територію України на підставі зовнішньоекономічного контракту № 2704016 від 26 квітня 2016 року.

Даний автомобіль був оформлений відповідно до вимог Угоди Протокол 1, згідно з яким до митного органу подався сертифікат Євро-1, який був оформлений у Польщі.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, контракт, за яким був придбаний даний автомобіль, був укладений із німецьким експортером компанією - KFZHANDEL&Verschiffung (Німеччина). До того ж, у графі 15 "країна відправлення" МД № 104090001/2016/000626 позивачем зазначено країну експорту - Німеччина. Також графа 34 МД "код країни походження" містить визначення "DE" (Німеччина).

Таким чином, країною походження товару - автомобіля торговельної марки MERSEDES-BENZ є Німеччина, що також не заперечувалось представником відповідача у судовому засіданні.

Судом встановлено, що підставою для проведення перевірок автомобіля марки MERSEDES-BENZ було те, що сертифікат, виданий не митними органами країни експорту.

Проте, аналізуючи зміст вищезазначеного запиту до митних органів Республіка Польща вбачається, що останній містить наступну інформацію: "просимо підтвердити факт видачі сертифіката та даних, які у ньому містяться, у зв`язку з наявністю сумнівів щодо походження товарів".

Отже, вказаний запит не містить доводів стосовно наявності обґрунтованих сумнівів щодо дійсності сертифікату Євро-1 та дійсності даних, наведених у сертифікаті.

Окрім того, митні органи, аргументуючи наявність підстав для проведення перевірки сертифіката з перевезення товару форми Евро-1 № PL/MF/AL 0064151 посилалися на те, що сертифікат виданий митними органами Польщі, хоча країна експорту в графі 1 "Експортер" - Німеччина.

Водночас, колегія суддів не погоджується з такими доводами відповідача, з огляду на наступне.

Так, згідно п. 4 Протоколу 1 Угоди про асоціацію - Сертифікат з перевезення товару Евро-1 має бути виданий митними органами країни члена Європейського Союзу або України, якщо розглядувані товари можуть бути визнаними такими, що походять з Європейського Союзу або України і задовольняють інші умови цього Протоколу.

Судом встановлено, що під час оформлення сертифікату Евро-1 позивачем митним органам Польщі було надано всі обумовлені законом документи. Жодних зауважень та заперечень щодо неналежності поданих документів не було, що і стало підставою для оформлення сертифікату Евро-1.

Відповідно до ч. 3 ст. 43 МК України, сертифікат про походження товару - документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

Таким чином, сертифікат походження товару Евро-1 був виданий митними органами Республіки Польща як країною членом Європейського Союзу, що узгоджується з положеннями Протоколу 1 Угоди про асоціацію.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами позивача, що за перевіркою преференційного походження товару, митним органам, у разі наявності обґрунтованих сумнівів, необхідно було звернутися до країни походження товару - Німеччини, а не до Польщі.

А відтак, доводи суду першої інстанції щодо правомірності нарахувань по митним платежам та ПДВ на автомобіль MERSEDES-BENZ за відсутності відповіді уповноваженого митного органу країни експортера є безпідставними та необґрунтованими.

Оцінюючи правомірність збільшення зобов`язань за платежем ПДВ та мита на товар - транспортний засіб марки FORD TRANSIT, колегія суддів вказує наступне.

На підставі контракту від 06.03.2017 р. №200317 укладеного між ТОВ "Транссигнал ОЛК" (Україна) та компанією WORA здійснено митне оформлення автомобіля марки FORD, моделі: TRANSIT згідно декларації №UA401010/2017/015908 від 15.05.2017 р.

Пунктом 3.5 контракту визначено, що товари супроводжуються наступними документами: товарно транспортною накладною (CMR), рахунком фактурою або (інвойсом), сертифікатом походження товару EUR.1, номерними знаками, свідоцтвом про реєстрацію, страховкою транспортного засобу, експертною митною декларацією. Фактурна вартість автомобіля 5 250 євро.

Пільги щодо даного автомобіля отримано на підставі декларації інвойс від 11.05.2017 №2017-148.

Митними органами було ініційовано перевірку підтвердження преференційного походження товару. Підставою для проведення перевірки згідно листа Вінницької митниці від 27.11.17 № 5360/8/002-80-19-02 "Щодо проведення перевірки декларації-інвойс" було те, що декларація - інвойс складена не уповноваженим експортером, а транспортний засіб, зазначений у ній, бувший у використанні. А тому, виникли сумніви щодо преференційного походження товару та виконання інших вимог Протоколу 1, необхідних для підтвердження преференцій.

Ухвалюючи судове рішення в частині правомірності збільшення зобов`язань за платежем ПДВ та мита на транспортний засіб марки FORD TRANSIT, суд першої інстанції виходив лише з відповіді митного органу Німеччини.

Однак, суд апеляційної інстанції не погоджується з такими доводами враховуючи наступне.

Так, в матеріалах справи міститься лист-відповідь фірми FORD-WERKE GmbH №HRB54183 від 12.03.18 р., яка була надана останнім на звернення постачальника товару.

Згідно даної відповіді, країною виготовлення автомобіля FORD TRANSIT є Туреччина. Свідоцтво про походження товару із Туреччини відповідає преференційній угоді з Україною.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що важливою концепцією, що стосується правил походження, є кумуляція. Це дозволяє товарам, які отримали вихідний статус в одній країні, у подальшому бути обробленими в іншій країні так, якби вони з`явилися в останній, без кінцевого продукту втрачаючи переваги тарифних преференцій при експорті до третьої країни, з якою вони мають преференційний торговий договір. Кумуляція може застосовуватися лише між країнами, що працюють з однаковими правилами походження. Кумуляція полегшує економічну інтеграцію та дозволяє країнам об`єднувати матеріали, не втрачаючи статусу товару. Іншими словами, система дозволяє договірним сторонам використовувати одержувані товари один від одного.

В ЄС застосовується кумуляція з тими країнами, з якими вона уклала протокол про правила походження, який передбачає таку кумуляцію і містить ідентичні правила походження. Одним з прикладів в практиці ЄС угоди, покликаної забезпечити вільну торгівлю між різними країнами є Регіональна конвенція про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження.

Вказана система набула чинності на різні дати для різних країн. З моменту запровадження системи, було також запроваджено певну кількість доповнень до протоколів. Однією з головних змін стала інтеграція Туреччини до системи, яка набула чинності з 1 січня 1999 року.

Судова колегія вважає, що судом першої інстанції безпідставно не надано оцінку вищезазначеному листу та тому факту, що на автомобіль FORD TRANSIT розповсюджуються преференції, встановлені Угодою між Україною та ЄС.

А відтак, збільшення зобов`язань по платежам ПДВ та мита на транспортний засіб FORD TRANSIT є неправомірним.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідач на підтвердження правомірності нарахувань по митних платежам та податкам надав копії звернень Вінницької митниці до Головного управління ДФС з проектами запитів до Компетентних органів країн- членів ЄС. Однак, дані запити не містять ні дати, ні вихідного номера, ані підпису уповноваженої особи ДФС.

Відтак, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості встановити, що саме цей запит даного змісту та на вказану адресу був направлений до повноважних органів країн-членів ЄС.

Також до матеріалів справи відповідачем було надано копії відповідей уповноважених органів Німеччини та Польщі на умовах оригіналу та копії перекладів. Проте, суд апеляційної інстанції не приймає вказані документи до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, до письмових доказів, викладених іноземною мовою, повинні додаватися переклади українською мовою, засвідчені належним чином. Вірність перекладу документів юридичного характеру повинна бути нотаріально засвідченою в порядку ст. 79 Закону України "Про нотаріат".

Разом з тим, документи, надані відповідачем складені іноземними мовами без їх перекладу на українську мову та не засвідчені належним чином. Суд першої інстанції всупереч наведених норм права прийняв зазначені документи у якості належних та допустимих доказів та на їх підставі встановив ряд обставин справи.

Зважаючи не вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що висновки суду першої інстанції щодо правомірності прийняття відповідачем податкових повідомлень-рішень про донарахування ПДВ та митних платежів не підтверджені належними та допустимими доказами, а отже є необґрунтованими. Тому, податкові повідомлення-рішення № від 09.08.18 в сумі основного зобов`язання - 1700,20 грн. та сумі штрафної санкції - 425,05 грн. та за № від 09.08.18 в сумі основного зобов`язання - 8500,97 грн. та сумі штрафної санкції - 2143,24 грн. є протиправними та підлягають скасуванню.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся з позовом до суду першої інстанції у 2018 році та сплатив судовий збір у розмірі 1762 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги) за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги. Враховуючи те, що апелянтом при поданні апеляційної скарги переплачено судовий збір у розмірі 238,5 грн., стягненню з відповідача підлягає лише той розмір судового збору, який необхідно було сплатити згідно Закону України "Про судовий збір".

Таким чином, понесені скаржником судові витрати в сумі 2643 грн. підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області.

Судове рішення в частині задоволених позовних вимог сторонами не оскаржується, тому його правомірність в цій частині судовою колегією не переглядається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Транссигнал ОЛК" задовольнити повністю.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року - скасувати в частині відмови у задоволенні позову. Ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Транссигнал ОЛК".

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 09.08.18 в сумі основного зобов`язання - 1700,20 грн. та сумі штрафної санкції - 425,05 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 09.08.18 в сумі основного зобов`язання - 8500,97 грн. та сумі штрафної санкції - 2143,24 грн.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Транссигнал ОЛК" судовий збір у розмірі 2643 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області.

В решті - рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 01 серпня 2019 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Гонтарук В. М. Біла Л.М.