Справа № 460/738/19
Суддя: Махаринець Д.Є.
Дата ухвалення: 2019-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

16 липня 2019 року м. Рівне №460/738/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Махаринця Д.Є. за участю секретаря судового засідання Свінтозельської К.І. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1 ,

відповідача: представник Форет М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління ДФС у Рівненській області Державної фіскальної служби України
про визнання протиправними та скасування рішення, вимог про сплату боргу, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області (далі - відповідач 1), Державної фіскальної служби України (далі - відповідач 2) в якому просить суд: визнати протиправними та скасувати рішення ДФС від 01.03.2019 №10108 про результати розгляду скарги, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 10.12.2018 №Ф-374672-50 та від 08.01.2019 №Ф-374672-50; нарахування в КОР від 19.04.2018 на суму 2457,18 грн., від 02.05.2018 на суму 8448,00 грн., від 19.07.2018 на суму 2457,18 грн., від 19.10.2018 на суму 257,18 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Головним управлінням ДФС у Рівненській області протиправно прийнято вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 10.12.2018 №Ф-374672-50 та від 08.01.2019 №Ф-374672-50 зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Посилається на те, що Наказом Міністерства юстиції України від 03.10.2016 №2854/5 анульовано свідоцтво №212 від 06.03.2013 про право здійснення діяльності арбітражного керуючого Кравчука Г.П. та внесено запис про анулювання свідоцтва до Єдиного реєстру арбітражних керуючих. Відтак, з моменту анулювання Свідоцтва №212 позивач втратив право та можливість здійснювати діяльність, як самозайнята особа, що здійснює незалежну професійну діяльність та отримує від вказаної діяльності дохід - діяльність арбітражного керуючого та за змістом п.5 ч.1 ст.4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" втратив статус платника єдиного внеску та обов`язок декларувати і сплачувати єдиний соціальний внесок як арбітражний керуючий. Вказує по те, що звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за період 01.01.2016 по 03.10.2016 з відміткою "ліквідаційна" по строку 03.10.2016 поданий до ДПІ у м.Рівному 19.02.2018, об`єкт нарахування єдиного внеску у останньому звітному періоді був відсутній. Крім того, посилається на те, що про відсутність підстав для нарахування єдиного внеску свідчать результатами, проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки - акт від 11.10.2018 №2115/17-00-13-05/ НОМЕР_1 . За таких обставин, позивач вважає протиправним нарахування йому єдиного внеску, а оскаржувані вимоги такими, що підлягають скасуванню, що і зумовило звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 22.05.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов.

У встановлений судом строк відповідачем до суду подано відзив, у якому він заперечив проти задоволення позовних вимог. Відзив обґрунтовано тим, що за даними інформаційної системи органів доходів і зборів та відповідно до реєстраційних/облікових даних позивач перебуває на обліку в Рівненській ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області як платник податків з ознакою провадження незалежної професійної діяльності з 04.06.2013 по 13.02.2018. Оскільки позивачем несвоєчасно подана заява за формою №7-ЄСВ, а саме 13.02.2018 та згідно абзацу 3 пункту 8 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" такому платнику в інтегрованій картці платника за технологічним кодом 71040000 (для фізичних осіб-підприємців, у тому числі які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність ) нараховано єдиний соціальний внесок за 2017 рік у сумі 8448 грн. та за січень-лютий 2018 року у сумі 1638,12 грн. Платники єдиного внеску зобов`язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок. Позивач не виконав свого обов`язку щодо нарахування та виплати єдиного внеску, відповідач правомірно відповідно до вимог Закону №2464-VI обчислив суми єдиного внеску в загальному розмірі, що зазначив в оскаржуваній вимозі про сплату боргу (недоїмки). Враховуючи вищевикладене просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач підтримав позицію, викладену у позові.

Представник відповідача в судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши в судовому засіданні учасників справи, встановивши обставини справи та дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд виходить з такого.

03.10.2016 наказом Міністерства юстиції України №2854/5 про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) виданого Кравчуку Г.П., анульовано свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого №212 від 06.03.2013 виданого ОСОБА_1 .

12.02.2018 позивачем подано до відповідача заяву про зняття з обліку платника єдиного внеску.

19.02.2018 ОСОБА_1 подано звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за період 01.01.2016 - 03.10.2016 з відміткою "ліквідаційна" по строку 03.10.2016, відповідно до якої об`єкт нарахування єдиного внеску у останньому звітному періоді відсутній.

З 09.10.2018 по 11.10.2018 посадовими особами відповідача проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 08.10.2018, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 04.06.2013 по 08.10.2018.

За наслідком проведеної перевірки відповідачем складено акт №2115/17-00-13-05/ НОМЕР_1 від 11.10.2018.

В ході проведення перевірки встановлено порушення позивачем вимог:

ст. 49, п.178.4 ст.178 Податкового кодексу України, а саме податкова декларація про майновий стан та доходи за 2016 рік по терміну 30.04.2017 арбітражним керуючим Кравчуком Г.П., подано до контролюючого органу несвоєчасно, фактично подано - 19.02.2018;

п.4 ч.2 ст. 6 закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та розділу 3 Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску та загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а саме неподання Звіту про суми нарахованого доходу та суми нарахованого єдиного внеску за 2014 рік по терміну 01.05.2015 та несвоєчасне подання Звіту про суми нарахованого доходу та суми нарахованого єдиного внеску за 2016 рік по терміну 03.05.2016, фактично подано 19.02.2018.

10.12.2018 ГУ ДФС у Рівненській області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-374672-50 на суму 10086,12 грн.

08.01.2019 ГУ ДФС у Рівненській області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-374672-50 на суму 10086,12 грн.

Не погоджуючись з вищевказаними вимогами, позивач подав скарги до Державної фіскальної служби України, в яких просить скасувати вказані вимоги, як такі, що сформовані з порушенням норм чинного законодавства.

22.03.2019 за результатами досудового врегулювання - адміністративного оскарження позивач отримав Рішення ДФС від 01.03.2019 №10108 про результати розгляду скарг, яким залишено без змін дві оскаржувані вимоги.

Із рішенням ДФС, сумою боргу, надісланими вимогами позивач не погоджується, вважає що вони порушують його права та прийняті без урахування вимог діючого законодавства та фактичних даних.

Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами спору, суд зазначає наступне.

Відповідно до пп. 14.1.226 п. 14.1 ст. 14 ПК України, самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Порядок обчислення і сплати єдиного внеску встановлено положеннями Закону України від 08.07.2010 №2464-VІ (далі - Закон №2464-VІ). Так, згідно з частинами 2, 3 ст. 9 вказаного Закону, обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до ч. 8 вказаної статті Закону №2464-VІ платники єдиного внеску, зазначені у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року. Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи. Платники єдиного внеску, зазначені у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Відповідно до пп. 2 п. 1 ст. 7 Закону № 2464-VІ, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Водночас, перелік платників та особливості сплати єдиного внеску в залежності від категорії унормовано статтею 4 Закону № 2464-VІ.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VІ арбітражні керуючі є платниками єдиного соціального внеску.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону № 2464-VІ, облік осіб, зазначених у п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VІ, в тому числі арбітражних керуючих, ведеться в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади. Взяття на облік цих осіб, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників.

Зняття з обліку платників єдиного внеску зазначених в п. 5 ч. 1 ст. 4 цього Закону № 2464-VІ, на яких не поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", здійснюється за їхньою заявою після проведення передбачених законодавством перевірок платників, звірення розрахунків та проведення остаточного розрахунку.

Суд звертає увагу на те, що жодна із статей Закону № 2464-VІ не вказує на необхідність та/або обов`язковість декларування та сплати єдиного соціального внеску особами, які не є платниками єдиного внеску та не ставить у залежність обов`язок сплачувати єдиний соціальний внесок лише через перебуванням такої особи в Реєстрі страхувальників. При цьому, не виключення особи із Реєстру страхувальників не є підставою вважати її платником єдиного внеску, адже це прямо суперечить ст. 4 Закону № 2464-VІ, якою імперативно визначені платники єдиного внеску.

Відповідно до п. 9 розділу ІІІ «Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 № 435 (далі - Порядок 435) в редакції чинній на момент подання заяви про зняття з обліку, за формою №7-ЄСВ - у разі прийняття відповідними органами (особами) рішення про припинення діяльності страхувальників, на яких не поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня прийняття відповідними органами (особами) рішення про припинення діяльності таких страхувальників. При цьому, страхувальники зобов`язані подати самі за себе звіт із зазначенням типу форми "ліквідаційна".

Отже, термін сплати зобов`язань, особою, яка провадить незалежну професійну діяльність, у Звіті з позначкою «ліквідаційний», настає в день подання такого Звіту, відповідно єдиний внесок необхідно сплатити до дати подання Звіту включно.

Вказане кореспондується із роз`ясненням Державної фіскальної служби України (опубліковане 05.01.2017 у «Віснику») на виконання доручення Міністерства фінансів України від 28.12.2016 №31-11170-16-10/37428 для однозначного тлумачення та застосування Закону № 2464-VІ щодо нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність.

Арбітражний керуючий є особою статус та діяльність якої регламентована спеціальним Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або дізнання його банкрутом" № 2343 (далі - Закон 2343), а обов`язковими умовами для здійснення такої діяльності є наявність свідоцтва, внесення його до Єдиного державного реєстру арбітражних керуючих, рішення господарського суду про призначення. , зокрема:

Статтею 1 Закону 2343 визначено, що арбітражний керуючий - фізична особа, призначена господарським судом у встановленому порядку в справі про банкрутство як розпорядник майна, керуючий санацією або ліквідатор з числа осіб, які отримали відповідне свідоцтво і внесені до Єдиного реєстру арбітражних керуючих.

Відповідно до ст. 4 Закону 2343 арбітражні керуючі є суб`єктами незалежної професійної діяльності, право на здійснення діяльності яким надається за наявності відповідного свідоцтва та внесення до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України. Арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) призначається шляхом винесення ухвали (постанови) суду про призначення його арбітражним керуючим.

Порядок припинення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) регламентовано ст. 113 Закону 2343.

Арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) зобов`язаний припинити діяльність з дня внесення до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України запису про припинення його повноважень (п. 4 ст. 113 Закону 2343).

Відтак, з моменту анулювання Свідоцтва 212, а саме з 03.10.2015 позивач не здійснював незалежну професійну діяльність діяльність та не отримував доходу від такої діяльності, оскільки не мав усіх визначених законом підстав для здійснення діяльності арбітражного керуючого, що свідчить про відсутність обов`язку сплати єдиного внеску у ОСОБА_1 як самозайнятої особи, у розумінні законодавства про зайнятість населення.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, зазначеній в постанові від 05.11.2018 за результатом розгляду справи №820/1538/17.

Разом з тим, суд звертаю увагу на те, що з 01.08.2018, у зв`язку з набранням чинності наказами Міністерства фінансів України № 469 від 04.05.2018 та № 511 від 15.05.2018 введено вимогу щодо сплати єдиного внеску аж до моменту подання до контролюючого органу заяви за формою №7-ЄСВ та змінено останній звітний період подання звіту з відміткою «ліквідаційний» на - період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня подання до органу доходів і зборів заяви про зняття з обліку платника єдиного внеску.

Відтак, застосування ГУ ДФС в Рівненській області 12.11.2018 (проведено коригування сум єдиного внеску відображених в КОР, зокрема, вказано суму зі знаком «мінус», яка не враховувала нарахування єдиного внеску від дати припинення Мінюстом Свідоцтва 212 до дати подання заяви про зняття з обліку) вказаних норм до правовідносин, що мали місце до 01.08.2018 прямо суперечить ст. 58 Конституції.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що оскаржувані вимог про сплату боргу (недоїмки) від 10.12.2018 №Ф-374672-50 та від 08.01.2019 №Ф-374672-50 зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не відповідають критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень в контексті ч.2 ст.2 КАС України, а отже є протиправними.

Що стосується позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення ДФС від 01.03.2019 №10108 про результати розгляду скарги, суд зазначає, що дана вимога не підлягає задоволенню, оскільки вказане рішення не створює жодних обов`язків для платника податків, а прийняте в межах окремої процедури адміністративного оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, та є додатковим способом захисту порушених прав платника податків поряд із оскарженням рішення до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не доведено правомірності винесення податкової вимоги, а як наслідок необхідності її скасування, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 10.12.2018 №Ф-374672-50, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08.01.2019 №Ф-374672-50.

Визнати протиправними дії щодо нарахування в КОР від 19.04.2018 на суму 2457,18 грн., 02.05.2018 на суму 8448 грн., 19.07.2018 на суму 2457,18 грн., 19.10.2018 на суму 2457,18 грн.

В частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення ДФС від 01.03.2019 №10108 про результати розгляду скарги - відмовити.

Стягнути з Головного управління ДФС у Рівненській області (33023, Рівненська обл., місто Рівне, вул.Відінська, будинок 12, код ЄДРПОУ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір в сумі 768,40 (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 30 липня 2019 року.

Суддя Махаринець Д.Є.