Справа № 640/7514/19
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2019-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

30 липня 2019 року м. Київ№ 640/7514/19
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Мазур А.С., розглянувши у порядку письмового провадження клопотання представника відповідача про закриття провадження в адміністративній справі:

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" (АТ "Укрексімбанк")
до третя особа Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич Оксани Федорівни Міністерство юстиції України
про визнання протиправними дій
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" із позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич Оксани Федорівни, третя особа: Міністерство Юстиції України, в якому просило суд: визнати протиправними дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич Оксани Федорівни із внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 19.02.2019 записів про державну реєстрацію припинення права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Сонас» на нерухоме майно (двокімнатну квартиру НОМЕР_1 загальною площею 194,20 кв.м . , двокімнатну квартиру НОМЕР_2 загальною площею 186,50 кв.м.) , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а саме: про припинення записів: №14927624, №14927583; про державну реєстрацію права власності ПАТ «КБ «Актив-Банк» на нерухоме майно (двокімнатну квартиру НОМЕР_1 загальною площею 194,20 кв.м ., двокімнатну квартиру НОМЕР_2 загальною площею 186,50 кв .м.) , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1: №30363826 та №30364512.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.05.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян надійшло клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі, яке обґрунтовано тим, що даний спір не підлягає розгляду в адміністративному судочинстві, оскільки предметом позовних вимог є не дії відповідача, як суб`єкта, що здійснює владно-управлінські функції, а законність витребування майна власником із володіння добросовісного набувача, що в свою чергу свідчить про приватно-правовий характер відносин.

Розглянувши подане клопотання, оцінивши документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд встановив наступне.

Між позивачем та Публічним акціонерним товариством «КБ Актив-Банк» був укладений іпотечний договір від 27.01.2010 № 151110Z25 з метою забезпечення виконання зобов`язань ВАТ «Укрпідшипник» (ПАТ Укрпідшипник») перед Публічним акціонерним товариством «Укрексімбанк» за Кредитним договором від 22.11.2006 №15106К134.

За умовами іпотечного договору Публічне акціонерне товариство «КБ «Актив-Банк» передало в іпотеку позивачу нерухоме майно, а саме: квартиру НОМЕР_1 загальною площею 194,2 кв.м та квартиру НОМЕР_2 загальною площею 186,5 кв. м , що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Між Публічним акціонерним товариством «КБ «Актив-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Синонім») найменування якого змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Мірасол» та в наступному на Товариство з обмеженою відповідальністю «БСД-1») укладений попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна від 07.05.2014, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., зареєстрований в реєстрі за № 593.

Відповідно до умов попереднього договору, сторони уклали основні договори купівлі-продажу нерухомого майна, за якими Публічне акціонерне товариство «КБ «Актив-Банк» передав у власність Товариству з обмеженою відповідальністю «Синонім» (Товариство з обмеженою відповідальністю «БСД-1») нерухоме майно, зокрема: квартиру НОМЕР_1, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з 2 кімнат, житловою площею 110,70 кв.м. загальною площею 194,20 кв.м; та за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з 2 кімнат, житловою площею 84.80 кв.м. загальною площею 186.50 кв.м.

На підставі рішення Господарського суду міста Києва від 24.12.2015 по справі №910/21911/14, залишеного без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.06.2016 визнано договори купівлі-продажу нерухомого майна укладеними та дійсними.

Так, на підставі вказаного судового рішення, Товариство з обмеженою відповідальністю «Мірасол» (нове найменування - Товариство з обмеженою відповідальністю «БСД-1») 10.06.2016 здійснило державну реєстрацію права власності на вищевказане нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

11.06.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мірасол» (нове найменування - Товариство з обмеженою відповідальністю «БСД-1») та Товариством з обмеженою відповідальністю було укладено договори купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: квартиру НОМЕР_1 загальною площею 194,2 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та квартиру НОМЕР_2 загальною площею 186,5 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою Вищого господарськогосуду України від 03.08.2016 скасовано рішення Господарського суду міста Києва від 24.12.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.06.2016, а справу №910/21911/14 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію припинення власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Сонас» на нерухоме майно, а саме про припинення записів №14927624 (щодо квартири 1), у якості підстави державної реєстрації вказано: «постанова, серія та номер: №910/21911/14, виданий 03.08.2016, видавник: Вищий господарський суд України», №14927583 (щодо квартири 2), у якості підстави державної реєстрації вказано: «постанова, серія та номер: №910/21911/14, виданий 03.08.2016, видавник: Вищий господарський суд України», про державну реєстрацію права власності Публічного акціонерного товариства «КБ «Актив-Банк» на нерухоме майно: №30363826 (щодо квартири 1), у якості підстави виникнення права власності вказано: «свідоцтво про право власності, серія та номер: б/н, виданий 27.08.2009, видавник: Київська міська державна адміністрація», №30364512 (щодо квартири 2), у якості підстави виникнення права власності вказано: «свідоцтво про право власності, серія та номер: б/н, виданий 27.08.2009, видавник: Київська міська державна адміністрація».

На думку позивача, відповідач станом на 19.02.2019 протиправно вчинив реєстраційні дії, щодо припинення права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Сонас», зазначивши підставою для вчинення таких дій постанову Вищого господарського суду України від 03.08.2016 по справі №910/21911/14 та зареєструвавши право власності на об`єкт нерухомості за Публічним акціонерним товариством "КБ "Актив Банк" на підставі свідоцтва про право власності від 27.08.2009.

Отже, з вищевказаного вбачається, що спірні правовідносини, з яких подано позовну заяву виникли щодо правомірності / неправомірності набуття права власності на нерухоме майно третьою особою, що в свою чергу свідчить про наявність невирішеного спору про право власності на об`єкт нерухомості за договорами купівлі-продажу від 11.06.2016, укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мірасол" (нове найменування - Товариство з обмеженою відповідальністю "БСД-1") та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сонас".

Як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів, а саме витягу з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності, а також судових рішень по справам №910/21911/14 та №910/10987/18, доступ до яких міститься у Єдиному державному реєстрі судових рішень, реєстрація права власності на нерухоме майно за Товариством з обмеженою відповідальністю «Сонас» від 11.06.2016, тобто, до закінчення розгляду по суті господарської справи №910/21911/14 щодо визнання договорів купівлі-продажу нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з 2 кімнат, житловою площею 110,70 кв. м. загальною площею 194,20 кв. м, а також інженерні мережі, комунікації та усе інше майно, що не може бути відділене без пошкодження від нерухомості; договір купівлі-продажу квартири НОМЕР_2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з 2 кімнат, житловою площею 84,80 кв. м. загальною площею 186,50 кв. м, укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мірасол" (нове найменування - Товариство з обмеженою відповідальністю "БСД-1") та Публічним акціонерним товариством "КБ "Актив Банк" дійсними.

Крім того, суд зазначає, що вищевказане майно вибуло із власності Публічного акціонерного товариства "КБ "Актив Банк" на підставі судового рішення, яке було згодом скасовано постановою Вищого господарського суду України, у зв`язку з чим, відповідачем була проведена оскаржувана реєстрація припинення права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Сонас».

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач фактично оспорює право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Сонас» на спірне нерухоме майно, яке, як вбачається з наявних в справі доказів, станом на сьогодні не вирішено, що в свою чергу свідчить про відсутність публічно-правового спору.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до положень ч.1 ст.19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до положень ч.1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (п.2 ч.1 ст.4).

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є характер спору. Публічно-правовим спором, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спір між учасниками публічно-правових відносин, що стосується саме цих відносин.

Суд зазначає, що спір, що розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач, приймаючи оскаржуване рішення про припинення права власності на нерухоме майно та державну реєстрацію права власності на нерухоме майно не мав публічно-правових відносин саме з позивачем, а прийняте відповідачем оскаржуване рішення стосувалося скасування та реєстрації речових прав третіх осіб між якими, в свою чергу, є невирішений спір про право.

Наведене свідчить про те, що заявлені у справі вимоги випливають із відносин, які мають приватно-правовий характер, а оскаржувані дії відповідача є лише наслідком реалізації сторонами по справі їх прав, тобто є похідними.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Оскільки існує невирішений спір про право, то дані правовідносини не можуть розглядатися за правилами адміністративного судочинства у зв`язку з тим, що адміністративний суд позбавлений правових (законодавчих) можливостей установлювати (визнавати) належність права власності на об`єкт нерухомого майна.

Механізм визнання права власності на той чи інший об`єкт за певним суб`єктом визначений Цивільним кодексом України.

Згідно із ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів характер, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.06.2018 по справі №826/12559/16.

Частиною 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, ч. 6 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" також закріплено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

З урахуванням правових висновків Верховного Суду, а також встановлених судом обставин, суд приходить до висновку про відсутність публічно-правового спору у спірних правовідносинах, а відтак, розгляд приватноправових вимог позивача повинен здійснюватися у порядку господарського судочинства.

Так, ч. 1 ст. 20 Господарського кодексу України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; й інші справи у спорах між суб`єктами господарювання.

Проаналізувавши зміст поданої позивачем заяви, судом встановлено наявність підстав для закриття провадження у справі, визначених ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд закриває провадження у справі: якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно ч. 2 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Аналогічне положення міститься в п. 5 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", згідно якого сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в раз закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Так, за звернення до Окружного адміністративного суду міста Києва позивачем було сплачено судовий збір у сумі 7684, 00 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією №704427 від 20.04.2019.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про повернення сплаченого судового збору у сумі 7684, 00 грн.

Керуючись ст. 238, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич Оксани Федорівни про закриття провадження в адміністративній справі №640/7514/19 - задовольнити.

Закрити провадження в адміністративній справі №640/7514/19.

Повернути сплачений судовий збір у сумі 7684 (сім тисяч шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп., згідно квитанції №704427 від 20.04.2019.

Ухвала набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції порядку та в строки, передбачені ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.С. Мазур