Справа № 640/21373/18
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 липня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Мєзєнцева Є.І., Мельничука В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.03.2019 (м. Київ, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити дії, скасування рішення, визнання протиправною бездіяльність,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив суд:

- визнати неправомірними дії Міністерства оборони України щодо непризначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у розмірі 42-місячного грошового забезпечення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 284 від 21.02.2017 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році» та частини 7 статті 18 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;

- скасувати рішення Міністерства оборони України від 19.06.2018 у частині відмови ОСОБА_2 у призначенні одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності ІІ групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу у зв`язку з настанням ІІ групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» у розмірі 42-місячного грошового забезпечення, виходячи з його розміру на день встановлення інвалідності за посадою, яку він обіймав на день звільнення, з урахуванням висновків суду протягом одного місяця з часу набрання законної сили судовим рішенням;

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відсутності вимоги до Міністерства оборони України щодо не призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІ групи, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві»;

- зобов`язати Київський міський військовий комісаріат надіслати до Міністерства оборони України письмову вимогу щодо призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІ групи, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».

Вказана позовна заява обґрунтована тим, що позивач має право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у разі настання ІІ групи інвалідності у зв`язку з захворюванням, яке пов`язано з виконанням обов`язків військової служби, проте, відповідачами вчинено дії та бездіяльність, які порушили право позивача на призначення та отримання такої допомоги.

У відзиві на позовну заяву відповідачем КМВК зазначено, що він в межах спірних правовідносин діяв в порядок, спосіб та в межах наданих йому повноважень, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.03.2019 у задоволенні вищевказаного адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Зокрема, апелянт вказує на те, що відповідачі не довели, що діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією за законами України.

Відповідно до п. 1 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За матеріалами справи позивач проходив військову службу у Збройних Силах СРСР та наказом Головнокомандуючого ракетними військами (по особовому складу) № 0294 від 12.07.1985 майора ОСОБА_2 , військового представника 1362 військового представництва Міністерства оборони, звільнено в запас за статтею 59, пункт «а» (за віком) Положення про проходження військової служби офіцерським складом Збройних Сил СРСР.

Як вбачається з копії свідоцтва про хворобу № 580 від 18.04.1985 ВЛК встановлено наявність у позивача захворювання, отриманого в період проходження військової служби.

Згідно з довідки до Акта огляду МСЕК серії № КА-1 №056406 позивачу 16.03.2006 вперше призначено ІІ групу інвалідності, причина інвалідності: захворювання, отримане в період проходження військової служби, що підтверджується наданою суду копією.

Як встановлено судом першої інстанції, у травні 2018 року позивач звернувся до Київського МВК з заявою та доданими до неї документами щодо розгляду питання про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги, як інваліду Армії ІІ групи.

Листом № ВСЗ/985 від 11.05.2018 Київський МВК направив на адресу Департаменту фінансів МО України заяву позивача щодо можливості виплати ОГД у розмірі 54-місячного грошового забезпечення, виходячи зі складу грошового забезпечення, на день встановлення інвалідності, який з 16.03.2006 визнаний інвалідом ІІ групи разом з доданими документами.

Відповідно до Витягу з протоколу засідання комісії МО України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 60 від 15.06.2018, за результатами розгляду поданих документів, комісія дійшла висновку про відмову в призначенні ОГД майору в запасі ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), якого 12.07.1985 звільнено з військової служби та 16.03.2006 під час первинного огляду органами МСЕК визнано інвалідом ІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби.

В обґрунтування відмови комісія послалася на те, що позивач звільнений з військової служби до набуття чинності Закону України № 3597-IV від 04.04.2006 «Про внесення змін до Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу», яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, а первинна інвалідність встановлена до 01.01.2014, тобто до набуття чинності нової редакції статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Вважаючи відмову у призначенні одноразової грошової допомоги неправомірною позивач звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не має право на одноразову грошову допомогу відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 284 від 21.02.2007 (далі - Порядок та умови № 284), та положення Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 (далі - Порядок № 975), оскільки на нього не розповсюджується дія Порядку та умов № 284, а у відповідності до положень Порядку № 975 допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» № 2011-ХІІ від 20.12.1991 (надалі - Закон № 2011-ХІІ від 20.12.1991), в редакції, яка діяла до 16.03.2006, військовослужбовці, а також військовозобов`язані, призвані на збори, підлягають державному обов`язковому особистому страхуванню на випадок загибелі або смерті в розмірі 100-кратного мінімального прожиткового рівня населення України на час загибелі або смерті, а також в разі поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних у період проходження служби (зборів), у розмірі, залежному від ступеня втрати працездатності, що визначається у відсотковому відношенні від загальної суми страхування на випадок загибелі або смерті. Умови страхування і порядок виплат страхових сум військовослужбовцям і військовозобов`язаним, призваним на збори, та членам їх сімей встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 488 від 19.08.1992 затверджені Умови державного обов`язкового особистого страхування військовослужбовців і військовозобов`язаних, призваних на збори, і порядок виплат їм та членам їх сімей страхових сум (далі - Умови № 488).

Згідно з пункту 6 вказаних Умов № 488 Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» виплачує страхові суми: а) у разі загибелі або смерті застрахованого його спадкоємцям у розмірі 100-кратного мінімального прожиткового рівня на час загибелі або смерті; б) у разі втрати застрахованим працездатності, що сталася внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних в період проходження служби (зборів), - у розмірі залежно від ступеня втрати працездатності, що визначається у процентному відношенні до загальної суми страхування на випадок загибелі або смерті.

04.04.2006 прийнято Закон України № 3597-IV «Про внесення змін до Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 3597-IV), яким Закон України № 2232-ХІІ від 25.03.1992 «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-ХІІ) викладено у новій редакції.

Відповідно до частини третьої статті 41 Закону № 2232-ХІІ у разі каліцтва, заподіяного військовослужбовцю під час виконання службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі від трирічного до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України, і призначається пенсія по інвалідності.

Згідно з пунктом 1 Прикінцевих положень цей Закон України набрав чинності з 10.05.2006, крім частини першої статті 21, яка набирала чинності з 01.01.2007, та діяла до 31.12.2006.

Відповідно до частини другої статті 16 Закону № 2011-XII (у редакції закону України № 328-V від 03.11.2006, який набув чинності в цій частині 01.01.2007), у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

21.02.2007 постановою Кабінету Міністрів України № 284, яка набрала чинності 05.03.2007, затверджено Порядок та умови № 284, у пункті 2 якого було передбачено, що грошова допомога виплачується: військовослужбовцям (у разі настання інвалідності в період проходження військової служби) та особам, звільненим з військової служби (у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з військової служби чи внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, незалежно від строку, що минув після звільнення з військової служби), у розмірі: 42-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи.

При цьому, зазначеним Порядком та умовами № 284 передбачалась виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям в разі отримання інвалідності, каліцтва, що сталися тільки в 2006 році, в той час як позивач отримав інвалідність раніше.

Також, колегія суддів вважає за необхідне завернути увагу, що відповідно до пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 499 від 28.05.2008 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» завершено виплату страхових сум за страховими випадками, що сталися до 1 січня 2007 року, відповідно до Умов державного обов`язкового особистого страхування військовослужбовців і військовозобов`язаних, призваних на збори, і порядку виплат їм та членам їх сімей страхових сум, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 19 серпня 1992 року № 488 (ЗП України, 1992 р., № 10, ст. 242; 1995 р., №6, ст. 146; Офіційний вісник України, 2003 р., №37, ст. 1981; 2006 р., №22, ст. 1609, №48, ст. 3200), а також одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2007 р. N 284 (Офіційний вісник України, 2007 р., N 14, ст. 532).

Зазначена постанова Кабінету Міністрів України № 499 від 28.05.2008 набрала чинності з 04.06.2008, опублікована в офіційних виданнях: Урядовий кур`єр № 101 від 04.06.2008; Офіційний вісник України від 09.06.2008, 2008, № 39, стор. 17, стаття 1298, код акту 43192/2008.

Отже, особа, яка вважає, що має право на грошову допомогу відповідно до Порядку та умов № 284 з 05.03.2007 повинна була дізнатися про своє право на отримання одноразової грошової допомоги, та про наявність права на звернення за цією допомогою до відповідачів, в подальшому, виплата страхових сум за страховими випадками була припинена 04.06.2008.

Разом з тим, позивач, вважаючи, що має право на грошову допомогу відповідно до Порядку та умов № 284 із заявою про її виплату (виплата страхових сум за страховими випадками, що сталися до 01.01.2007) звернувся у травні 2018 року, тобто після того як були припинені відповідні виплати згідно набранням чинності ПКМ України № 499 від 28.05.2008.

Також, згідно з пунктом 3 ПКМ України № 975 від 25.12.2013 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» установлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги:

- допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених ПКМ України № 499 від 28.05.2008 (Офіційний вісник України, 2008 р., № 39, ст. 1298), Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затверджених ПКМ України № 284 від 21.02.2007 (Офіційний вісник України, 2007 р., № 14, ст. 532), і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затверджених ПКМ України № 1331 від 21.11.2007 (Офіційний вісник України, 2007 р., № 89, ст. 3255);

- допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Згідно з пункту 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, зокрема у разі встановлення інвалідності та ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Також, постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» затверджено перелік актів Кабінету Міністрів України, що втратили чинність, до якого також включено й ПКМ України № 488 від 19.08.1992 «Про Умови державного обов`язкового особистого страхування військовослужбовців і військовозобов`язаних, призваних на збори, і порядок виплат їм та членам їх сімей страхових сум» (ЗП України, 1992 р., № 10, ст. 242) (пункт 1 Переліку).

За таких обставин, як вірно зазначено судом першої інстанції, до 25.12.2013 Постанова Кабінету Міністрів України № 488 від 19.08.1992 «Про Умови державного обов`язкового особистого страхування військовослужбовців і військовозобов`язаних, призваних на збори, і порядок виплат їм та членам їх сімей страхових сум», яка передбачало право позивача на соціальний захист, була чинною, а її норми підлягали застосуванню.

Враховуючи, що ІІ група інвалідності позивачу встановлена з 16.03.2006, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю позивача не повинні бути розраховані та виплачені КМВК відповідно до Порядку та умов № 284 або Порядку № 975, оскільки на нього не розповсюджується дія Порядку № 284, а у відповідності до положень Порядку № 975 допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги, в той час як Умови № 488 підлягали застосуванню до 25.12.2013.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.03.2019 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 29.07.2019.

Головуючий-суддя: А.Ю. Кучма

Судді: Є.І. Мєзєнцев

В.П. Мельничук