Справа № 159/2107/19
Суддя: Логвинюк І. М.
Дата ухвалення: 2019-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2019 рокум. КовельСправа № 159/2107/19

Провадження № 2-а/159/82/19

Ковельський міськрайонний суд Волинської обл. в складі

головуючого судді Логвинюк І. М.,

при секретарі судового засідання Щесюк Н.Й.,

з участю представника позивача адвоката Чорної Б.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі Волинської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу 2 роти 4 батальону 4 УПП у Дніпропетровській області Саєнка Євгена Юрійовича, Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Позивач 18.04.19 р. звернувся до суду із вказаним вище адміністративним позовом, просить скасувати як незаконну постанову серії АР № 895477 від 08.04.19 р., винесену відповідачем інспектором взводу 2 роти 4 батальону 4 УПП у Дніпропетровській області Саєнком Є.Ю. (далі відповідач поліцейський) про притягнення його до адмінвідповідальності за ч. 3 ст. 132 - 1 КУпАП (далі оскаржувану постанову). Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що оскаржуваною постановою його притягнуто до адмінвідповідальності і накладено адмінстягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.. Із оскаржуваної постанови вбачається, що він о 23 год. 55 хв. 08.04.19 р. керував автомобілем марки «Рено Магнум», д/н НОМЕР_1 (далі автомобіль), рухався на 24 км а/д у Дніпропетровській області, у Новомосковському районі; здійснював перевезення вантажу, висота якого склала 4 м, 08 см, не маючи при собі документів, що дозволяють перевезення негабаритного вантажу. Цим скоїв адмінправопорушення, передбачене ст. 132 1 КУпАП. Дії відповідача - поліцейського, що полягають у винесенні оскаржуваної постанови, вважає неправомірними, а оскаржувану постанову незаконною, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права. Оскаржувана постанова винесена з порушенням вимог ст. 252 КУпАП. Він, дійсно, 08.04.19 р. здійснював рух вказаним вище автомобілем і перевозив вантаж, висота якого, однак, була у межах допустимої норми згідно з ПДР України. Покликаючись на положення п. 22.5 ПДР України, п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами (далі Правила), затвердженими постановою КМ України від 18.01.01 р. N 30, ч. 3 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», зазначає, що згідно з СМR № 07/20149, він перевозив вантаж автоматичний маніпулятор. Покликаючись на абз. 3 п. 2 Порядку здійснення габаритно вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користуванення транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та /або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого Постановою КМ України № 879 від 27.06.07 р., зазначає, що автомобіль не може вважатись великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2%. Габарити вантажу, що він перевозив, не перевищували габаритні обмеження взагалі. Заміри т/з відповідач поліцейський провів з використанням невстановлених пристроїв. На його зауваження та прохання надати документи, що підтверджують належність використовуваних відповідачем для вимірювання розмірів засобів, допустимість такого вимірювання, відповідач у грубій формі відмовив з покликанням на відсутність у нього права перевірки документів. Залучити свідків до процесу вимірювання відповідач також відмовився. Доводи його пояснення до оскаржуваної постанови відповідачем не спростовані, доказів його винуватості відповідач не надав. Оскаржувану постанову щодо нього винесено у зв`язку з незнанням чинного законодавства посадовими особами УПП. Вважає, що відповідач вказані вимоги закону не застосував, оцінку доказів не провів, прийшов до хибного висновку про його винуватість. Вбачає порушення його прав неправомірними діями відповідача. Просить позов задовольнити.

Провадження у справі було відкрито 22.04.19 р. у спрощеному (письмовому) позовному провадженні.

Копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідачем поліцейським було отримано під розпис 02.05.19 р..

За ухвалою суду від 14.05.19 р. розгляд справи було постановлено провадити у спрощеному (усному) позовному провадженні.

За ухвалою суду від 31.05.19 р. до участі у розгляді справи в якості співвідповідача було залучено УПП у Дніпропетровській області ДПП.

Копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідачем юридичною особою було отримано під розпис 11.06.19 р..

Лише 24.06.19 р. (із значним порушенням строків, вказаних судом у ухвалі про відкриття провадження у справі) до суду надійшов відзив відповідача поліцейського на позовну заяву, без підтвердження надіслання такого позивачеві.

За станом на 26.07.19 р. до суду не надходило відзиву відповідача юридичної особи на позовну заяву.

У судове засідання позивач не з`явився, хоча належно повідомлений. Про причини неявки суду не повідомив.

У судовому засіданні представник позивача адвокат позов підтримала повністю з підстав, наведених у позовній заяві. Просить позов задовольнити.

Відповідач поліцейський та представник відповідача юридичної особи у судове засідання не з`явились, хоча, кожен з відповідачів у справі - належно повідомлений; про причини неявки суду ними не повідомлено.

На думку суду, розгляд справи можливий у відсутності відповідача поліцейського та представника відповідача юридичної особи.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача - адвоката, дослідивши письмові докази у справі, з`ясувавши обставини справи, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, розгляд справ про правопорушення, передбачене ст. 132 1 КУпАП, покладено на органи Національної поліції.

За змістом ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяли лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Як слідує із змісту ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобіганню правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При розгляді даної справи суд перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови на момент її винесення.

Стаття 132 1 КУпАП, дійсно, передбачає адміністративну відповідальність водіїв транспортних засобів за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, за що передбачено штраф у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до копії оскаржуваної постанови, наданої суду позивачем, стверджується вказані позивачем обставини по винесенню оскаржуваної постанови, однак, суд враховує, що позивач не був притягнутий до адмінвідповідальності відповідачем поліцейським за ч. 3 ст. 132 1 КУпАП, так як це спростовується матеріалами справи та такої частини ст. 132 1 КУпАП не містить.

Копія оскаржуваної постанови вручена позивачеві під розпис без зазначення дати вручення.

Тому суд вважає, що строк на оскарження постанови позивачем не пропущено.

Відповідно до змісту п. 22.5. ПДР України, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється. Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Згідно з Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами (далі Правила), затвердженими постановою КМ України від 18.01.01 р. N 30, ними встановлено єдині вимоги до проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів з вантажем або без нього автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.

Як зазначено у п. 4 розділу «Умови і режим проїзду великогабаритних та великовагових т/з» Правил, рух великовагових та великогабаритних т/з автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі, зокрема, дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові Державтоінспекцією. Дозвіл оформлюється підрозділами Державтоінспекції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично - дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв`язку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених т/з.

Відповідно до змісту ст. 251 КУпАП, вона визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається із змісту ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Однак, позивач не надав суду доказів на підтвердження такого свого твердження.

Відповідно до п. 2 розд. III Інструкції, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 132 - 1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні не знайшли свого ствердження доводи позивача у тій їх частині, що відповідачем - поліцейським при винесенні оскаржуваної постанови було порушено права позивача як особи, яка притягається до адмінвідповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП, в частині вирішення клопотань.

Але аналізуючи інші доводи позивача, наданий ним доказ копію СМR, суд, разом з тим, вважає, що при розгляді оскаржуваної постанови відповідач поліцейський мав спочатку дослідити пояснення особи, а у осакаржуваній постанові - вказати докази, з врахуванням яких він дійшов до висновку про винуватість водія.

Доказів винуватості позивача у вчиненні вказаного вище правопорушення відповідач поліцейський у оскаржуваній постанові не зазначив, вирішив справу по суті.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.
Будь яких доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови та винуватості позивача у вчиненні наведеного у оскаржуваній постанові адмінправопорушення, відповідачами, зокрема, відповідачем юридичною особою, за станом на 26.07.19 р. суду не надано.
При цьому суд не враховує ті письмові пояснення представника відповідача юридичної особи, що надійшли до суду 16.05.19 р., тобто, до залучення відповідача юридичної особи до участі у справі в якості співвідповідача; відзив відповідача поліцейського на позовну заяву, що поданий з порушенням строків на подання такого документа, що визначені КАС України.

Аналізуючи вимогу позивача щодо кожного з відповідачів у справі, суд враховує, що Статтею 213 КУпАП передбачено, що справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.
Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Аналіз зазначених правових норм дає підстави вважати, що розгляд справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені статті 132 1 КУпАП відноситься до компетенції органів Національної поліції.
Працівники органів і підрозділів Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення від імені органів Національної поліції і у цьому випадку не можуть виступати самостійними суб`єктами владних повноважень, тобто окремо від державного органу, посадовою особою якого вони є, виносячи одноособові рішення.
Тому, належним відповідачем як суб`єктом владних повноважень у адміністративній справі щодо оскарження рішень (дій чи бездіяльності) у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, є не відповідач поліцейський, відповідний орган Національної поліції, тобто, залучений судом відповідач юридична особа та суб`єкт владних повноважень.
Як видно з матеріалів справи, адміністративний позов заявлено до відповідача - поліцейського, тобто, до неналежного відповідача.
Тому з наведених вище підстав позов слід задовольнити частково, а саме: відмовивши у задоволенні позовних вимог до відповідача поліцейського як неналежного відповідача за позовом, у повному обсязі; задовольнивши позовні вимоги до відповідача юридичної особи та суб`єкта владних повноважень - УПП - у повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 8, 55, ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. ст. 7, 9, ст. 132 1, ст. ст. 222, 245, 251, 252, 256, 268, 272, 278 КУпАП, ст. 286 КАС України, п. 22.5 ПДР України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

У задоволенні позову до інспектора взводу 2 роти 4 батальону 4 УПП у Дніпропетровській області Саєнка Євгена Юрійовича відмовити у повному обсязі.

Позов до Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Скасувати постанову серії АР № 895477 від 08.04.19 р., винесену поліцейським - інспектором взводу 2 роти 4 батальону 4 УПП у Дніпропетровській області Саєнком Євгеном Юрійович про притягнення до адмінвідповідальності за ст. 132 - 1 КУпАП ОСОБА_1 і накладення адміністративного стягнення у виді адміністративного штрафу в сумі 510 грн..

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 132 - 1 КУпАП закрити.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і. н. НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача адвокат Чорна Богдана Миколаївна, ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце служби - взвод 2 роти 4 батальону 4 УПП у Дніпропетровській області, адреса: 49000, м. Дніпро, пл. Троїцька, 2 «А».

Відповідач: Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, адреса: 49000, м. Дніпро, пл. Троїцька, 2 «А».

Головуючий:І. М. Логвинюк

Текст рішення суду у повному виготовлено на 14 год. 30.07.19 р..