Справа № 602/392/19
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/7727/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Дідик Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 25 червня 2019 року (прийняте у м. Ланівці суддею Радосюком А.В.; складене у повному обсязі 01 липня 2019 року) в адміністративній справі № 602/392/19 за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Лановецької міської ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Лановецького районного суду Тернопільської області із вказаним позовом та просив скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Лановецької міської ради № 11 від 18 березня 2019 року, згідно із якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Вимоги позовної заяви обгрунтовує тим, що він та його сім`я не продукує твердих побутових відходів, оскільки всі органічні відходи та опале листя складає в компостній ямі для подальшого використання їх як органічного добрива; своєчасно знищує бур`ян на присадибній ділянці; утримує свійську птицю у спеціально відведених для цього приміщеннях; у процесі своєї життєдіяльності не використовує пластику та поліетилену; папір спалює у пічці для отримання для отримання теплової енергії. Отже, у випадку підписання договору на вивіз твердих побутових відходів він та члени його сім`ї не мають що вивозити. А тому вважає, що застосування щодо нього адміністративного стягнення не грунтується на вимогах закону, оскільки у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, що відповідно до статті 247 КУпАП виключає можливість провадження.

Рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 25 червня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржив ОСОБА_1 , який вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте без урахування фактичних обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права. Тому, з урахуванням вимог апеляційної скарги, просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) не здійснювалося.

Також за приписами частини другої статті 313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 152 КУпАП передбачено, що порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб?єктів підприємницької діяльності - від п?ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 є фізичною особою та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в житловому будинку, власником якого є він.

03 лютого 2019 року дільничний офіцер поліції Лановецького ВП Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області склав відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення серії ГР № 320274, у якому встановлено, що ОСОБА_1 порушив правила благоустрою, а саме: не уклав договір на вивіз сміття, чим порушив приписи пункту 3 розділу 5 Правил благоустрою на території міської ради.

У зазначеному протоколі позивач зауважив, що він не уклав договір, бо для відходів рослинного походження має вигрібну яму, а відходи зі скла здає до пункту здачі скла.

18 березня 2019 року адміністративна комісія при виконавчому комітеті Лановецької міської ради Тернопільської області винесла постанову у справі про адміністративне правопорушення за № 11 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладання на нього штрафу в розмірі 340,00 грн за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 152 КУпАП.

Постанова мотивована тим, що позивач не уклав договір на вивіз твердих побутових відходів чим порушив приписи пункту 3 розділу 5 Правил благоустрою на території Лановецької міської ради.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 оскаржив її до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 умисно ухиляється від укладення договору на вивіз твердих побутових відходів, а тому його правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 152 КУпАП постановою № 11 адміністративної комісії при виконавчому комітету Лановецької міської ради від 18.03.2019 та застосовано стягнення в межах санкції цієї статті.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» № 2807-ІV від 06.09.2005 (далі - Закон № 2807-ІV) благоустрій заселених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення га озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових га екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Частиною першою статті 10 Закону № 2807-ІV передбачено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить: затвердження місцевих програм та заходів з благоустрою населених пунктів; затвердження правил благоустрою територій населених пунктів; створення в разі необхідності органів і служб для забезпечення здійснення спільно з іншими суб`єктами комунальної власності благоустрою населених пунктів, визначення повноважень цих органів (служб); визначення на конкурсних засадах підприємств, установ та організацій (балансоутримувачів), відповідальних за утримання об`єктів благоустрою.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 10 Закону № 2807-ІV до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить затвердження правил благоустрою територій населених пунктів.

Згідно із частиною першою статті 34 Закону № 2807-ІV правила благоустрою території населеного пункту - це нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту.

Рішенням Лановецької міської ради Тернопільської області від 03 листопада 2016 року № 430 затверджено Правила благоустрою на території Лановецької міської ради.

Пунктом 3 розділу 5 цих Правил передбачено, що власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі житлових будинків, земельних ділянок в обов`язковому порядку зобов`язані укладати договори на вивезення твердих побутових відходів з особою, яка в установленому порядку визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів, здійснюють оплату таких послуг та забезпечують роздільне збирання побутових відходів.

Згідно із частиною першою статті 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Відповідно до пункту другого частини другої статті 17 Закону № 2807-ІV фізичні та юридичні особи у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані дотримуватися правил благоустрою територій населених пунктів, не порушуючи права і законні інтереси інших суб`єктів благоустрою населених пунктів.

Згідно із частинами першою, другою статті 20 Закону № 2807-ІV організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом.

Благоустрій здійснюється в обов`язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста).

Частиною четвертою цієї ж статті передбачено, що рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов`язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.

Статтею 1 Закону України «Про відходи» визначено, що послуги з вивезення побутових відходів - збирання, зберігання та перевезення побутових відходів, що здійснюються у населеному пункті згідно з правилами благоустрою, затвердженими органами місцевого самоврядування; побутові відходи - відходи, що утворюються в процесі життя і діяльності людини в житлових та нежитлових будинках (тверді, великогабаритні, ремонтні, рідкі, крім відходів, пов?язаних з виробничою діяльністю підприємств) і не використовуються за місцем їх накопичення; послуги з вивезення побутових відходів - збирання, зберігання та перевезення побутових відходів, що здійснюються у населеному пункті згідно з правилами благоустрою, затвердженими органом місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 15 та частини четвертої статті 17 цього Закону громадяни України, іноземці та особи без громадянства зобов`язані:

а) дотримуватися вимог цього Закону та інших нормативно-правових актів у сфері поводження з відходами;

б) вносити в установленому порядку плату за послуги з поводження з побутовими відходами;

в) виконувати інші обов`язки, передбачені законами, щодо запобігання забрудненню навколишнього природного середовища відходами.

Суб`єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами укладають договори з юридичною особою, яка в установленому порядку визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів на певній території, на якій знаходиться об`єкт утворення відходів.

З наведеного видно, що укладення договору на вивіз твердих побутових відходів є обов`язком ОСОБА_1 , а не його правом.

Аналогічна правова позиція, викладена Верховним Судом України у постанові від 10 жовтня 2012 року у справі № 6-110 цс12, де зазначено, що укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов`язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам частини третьої стаатті 6, статтей 627, 630 Цивільного кодексу України та статтям 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Факт неукладення позивачем договору на вивіз твердих побутових відходів підтверджується матеріалами справи та його показами на засіданні адміністративної комісії, де він зазначив, що договір на вивіз твердих побутових відходів укладати не буде, тому що не користується послугами Лановецького комунального підприємства по благоустрою, твердих відходів не має, що свідчить про ухилення позивача від укладення вищевказаного договору.

З огляду на означене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції в тому, що відповідач правомірно виніс постанову за № 11 від 18 березня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 152 КУпАП; відтак підстави для її скасування відсутні.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 229, 271, 272, 286, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 25 червня 2019 року в адміністративній справі № 602/392/19 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин