Справа № 826/8556/17
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2019-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/8556/17 Суддя першої інстанції: Добрівська Н.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Файдюка В.В. та Чаку Є.В.,

за участю секретаря - Казюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправним і скасування наказу та припису, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 15 червня 2017 року № 216 «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт»;

- зобов`язати Державну архітектурно-будівельної інспекції України внести до реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, протягом одного робочого дня з дня набрання рішенням суду законної сили, інформацію про зареєстровану Декларацію про початок виконання будівельних робіт від 24 березня 2014 року № KB 88;

- визнати протиправним та скасувати припис Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 05 липня 2017 року про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельним нормам, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, що виконується без повідомлення про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 березня 2019 року у задоволенні вказаного адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про задоволення позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи та помилково застосував норми матеріального права. Скаржник вказує на те, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 має чотири поверхи, а його висота не перевищує 13,7 метрів від поверхні землі з урахуванням мансарди.

Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що припис від 05 липня 2017 року про зупинення підготовчих та будівельних робіт не складався. Також відповідач зазначив, що декларація про початок виконання будівельних робіт містила недостовірні відомості, які давали підстави вважати об`єкт самочинним будівництвом.

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 від Державної архітектурно-будівельної інспекції України не надходив.

До суду надійшла заява ОСОБА_2 про залучення його до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, у задоволенні якої було відмовлено ухвалою суду від 01 серпня 2019 року, яка занесена до протоколу судового засідання та окремим документом не викладалася.

Суд врахував, що у відповідності до ч. 2 ст. 49 КАС України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи. Якщо адміністративний суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до судового розгляду встановить, що судове рішення може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Вступ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, не має наслідком розгляд адміністративної справи спочатку.

Зазначена норма права вказує на те, що обов`язковою умовою для залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, є наявність достатніх підстав вважати, що рішення суду може вплинути на права, свободи, інтереси або обов`язки.

Положеннями ч. 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Колегія суддів врахувала, що предметом оскарження у даній справі є наказ Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 15 червня 2017 року № 216 «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт» та припис від 05 липня 2017 року про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які є актами індивідуальної дії, що прийняті у відношенні ОСОБА_1

ОСОБА_2 не навів обґрунтованих доводів на підтвердження того, що рішення суду за результатами вирішення зазначених позовних вимог може вплинути на його права, свободи, інтереси або обов`язки.

Під час судового засідання представники відповідачів в судовому засіданні заперечували проти апеляційної скарги та просили суд відмовити в її задоволенні посилаючись на те, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, а підстави для його скасування - відсутні.

Позивач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, проте явку свого представника у судове засідання не забезпечив та про причини неявки суду не повідомив. За таких обставин колегія суддів, керуючись ч. 2 ст. 313 КАС України, вирішила розглядати справу за відсутності представника позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників відповідачів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 березня 2019 року - без змін виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .

Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) видав позивачу Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки від 03 березня 2014 року № 1986/0/12-3/009-14.

Позивач подала до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в м. Києві Декларацію про початок виконання будівельних робіт з будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1 , яка була зареєстрована 24 березня 2014 року за № КВ88.

Наказом Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 15 червня 2017 року № 216 було скасовано реєстрацію вказаної декларації.

Також позивач стверджує, що їй було вручено припис Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 05 липня 2017 року про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, що виконується без повідомлення про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Не погоджуючись із вказаними наказом та приписом, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що об`єкт будівництва на АДРЕСА_1 має ознаки самочинного у зв`язку із виявленням недостовірних даних, внесених замовником у повідомленні про початок будівельних робіт. Судом першої інстанції було враховано позицію Верховного Суду, у відповідності до якої чинним законодавством України не передбачено, що встановлення фактів наведення замовником недостовірних даних у деклараціях відбувається виключно за результатами здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю, а не в процесі їх проведення.

Відмовляючи у задоволенні вимог про скасування припису від 05 липня 2017 року, суд першої інстанції врахував доводи відповідача про те, що такий не складався, проте виходив з того, що в матеріалах справи наявна його копія, а позивач не надав допустимих, достатніх та достовірних доказів на спростування наявності підстав для його винесення, а саме - відсутності порушень, виявлених під час перевірки об`єкта будівництва.

Колегія суддів в цілому погоджується із зазначеними висновком суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Відповідно до наказу Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 15 червня 2017 року № 216 матеріально-правовою підставою для скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт «Будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1» від 24 березня 2014 року № КВ88 став пп. 5 п. 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення містобудівної діяльності».

Згідно вказаної норми права зареєстровані до набрання чинності цим Законом декларації про початок виконання підготовчих та/або будівельних робіт можуть бути скасовані відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у разі виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта.

Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення містобудівної діяльності» набрав чинності 10 червня 2017 року, в той час як Декларація про початок виконання будівельних робіт з будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1 була зареєстрована 24 березня 2014 року.

Отже, Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) правомірно застосував зазначений Закон до спірних правовідносин.

Фактичною підставою для винесення наказу від 15 червня 2017 року № 216 стало виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом.

Згідно з поясненнями представника Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) недостовірними даними, зазначеними у Декларації про початок виконання будівельних робіт, є відомості про наявність проектної документації на об`єкт будівництва, що затверджена наказом ОСОБА_1 від 14 березня 2014 року № 1.

Доводи контролюючого органу полягають у тому, що проектна документація, яка затверджена вказаним наказом, розроблена на інший об`єкт будівництва з іншою кількістю поверхів, ніж заявлений у Декларації про початок виконання будівельних робіт.

На виконання вимог ухвали суду від 19 червня 2019 року Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надав копію частини проектної документації на об`єкт будівництва по АДРЕСА_1 , а саме - копії першого аркуша проекту будівництва, складу проекту, техніко-економічних показників по об`єкту, завдання на проектування.

Дослідивши зазначені документи, колегія суддів встановила, що проектом передбачалося будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1 з такими техніко-економічними показниками: поверховість будинку - 3 поверхи + мансарда; загальна площа - 1141,6 м2; житлова площа - 593,3 м2; будівельний об`єм - 6032,6 м2.

Натомість у Декларації про початок виконання будівельних робіт зазначені такі техніко-економічні показники: поверховість будинку - 4 поверхи + мансарда + підвал; загальна площа - 1889,0 м2; житлова площа - 524,5 м2; будівельний об`єм - 6830 м2.

Отже, висновок контролюючого органу про те, що Декларація про початок виконання будівельних робіт містить недостовірні дані про наявність затвердженої проектної документації на об`єкт будівництва, що зазначений у такій декларації - знайшли своє підтвердження.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що будівництво без належно затвердженого проекту є однією з ознак, що дає підстави вважати об`єкт самочинним, про що прямо зазначено у пп. 5 п. 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення містобудівної діяльності» та ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що наказ Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 15 червня 2017 року № 216 «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт» є законним і не вбачає підстав для його скасування.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що обов`язковою передумовою для прийняття рішення про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт є проведення планової чи позапланової перевірки, за результатами якої можуть бути виявлені обставини, що є підставами для прийняття відповідного рішення.

Колегія суддів звертає увагу позивача на те, що Верховний Суд, направляючи дану справу до суду першої інстанції на новий розгляд, у постанові від 01 листопада 2018 року зазначив, що скасування декларації про початок будівельних робіт може бути наслідком самостійного виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в декларації, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації) та шляхом здійснення заходів державного-архітектурно будівельного контролю, шляхом проведення планових та позапланових перевірок. Отже, висновок судів попередніх інстанцій про те, що порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю шляхом проведення перевірок має бути дотримано й у випадку скасування реєстрації повідомлення або декларації не ґрунтується в повній мірі на вимогах законодавства. При цьому колегія суддів Верховного Суду зазначила, що підставою для скасування реєстрації декларації про початок будівельних робіт є виявлення у ній недостовірних даних, внесених замовником, які дають підстави вважати об`єкт будівництва самочинним.

Відповідно до ч. 5 ст. 343 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Зазначене свідчить, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що прийняття наказу від 15 червня 2017 року № 216 «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт» без попереднього проведення планової або позапланової перевірки не є підставою для визнання його протиправним та скасування.

Також ОСОБА_1 в апеляційній скарзі вказує на те, що житловий будинок, який побудований по АДРЕСА_1 , відповідає техніко-економічним показникам, що зазначені в Декларації про початок виконання будівельних робіт, та складається із трьох поверхів і мансарди.

Разом з тим, з огляду на підстави прийняття оскаржуваного наказу, техніко-економічні показники фактично збудованого об`єкту не мають правового значення для вирішення даної справи.

Встановлення під час перевірки порушень вимог містобудівної документації, містобудівних умов та обмежень, невідповідності об`єкта будівництва проектній документації є самостійною підставою для прийняття рішення про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт, передбаченою пп. 3 п. 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення містобудівної діяльності», в той час як оскаржуваний наказ прийнятий з підстави, передбаченої пп. 5 п. 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, які стосуються реєстрації Декларації про початок виконання будівельних робіт.

Звертаючись до суду із позовною вимогою про визнання протиправним та скасування припису Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 05 липня 2017 року про зупинення підготовчих та будівельних робіт, ОСОБА_1 вказувала на те, що не отримувала копії наказу від 15 червня 2017 року № 216 «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт», у зв`язку з чим продовжувала виконувати будівельні роботи. Також позивач заперечувала наявність інших порушень, які зазначені в оскаржуваному приписі.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Положеннями п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України передбачено, що індивідуальним актом є акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

До адміністративного позову ОСОБА_1 приєднала копію документа з назвою «припис від 05 липня 2017 року про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, що виконується без повідомлення про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт», який на її думку, підтверджує факт винесення Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) вказаного індивідуального акту.

У свою чергу Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надав пояснення, згідно з якими припис від 05 липня 2017 року про зупинення підготовчих та будівельних робіт у відношенні ОСОБА_1 - не складався. Натомість за результатами перевірки, оформленої актом від 10 липня 2018 року були складені два приписи на ім`я позивача від 10 липня 2018 року.

Відповідно до пояснень представника ОСОБА_1 приписи від 10 липня 2017 року про зупинення підготовчих та будівельних робіт є предметом оскарження в іншій адміністративній справі.

Дослідивши копію документа з назвою «припис від 05 липня 2017 року про зупинення підготовчих та будівельних робіт» колегія суддів встановила, що він складений за формою, визначеною в додатку 4 до наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 15 травня 2012 року № 240 та на бланку Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Разом з тим, такий документ не містить відомостей про особу, яка його склала та не скріплений підписом такої особи.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що приєднаний до матеріалів справи документ з назвою «припис від 05 липня 2017 року про зупинення підготовчих та будівельних робіт» не є індивідуальним правовим актом у розумінні п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України, у зв`язку з чим не вбачає підстав для його скасування.

За таких обставин колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 25 березня 2019 року та не можуть бути підставою для його скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 березня 2019 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 березня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді В.В. Файдюк

Є.В. Чаку

Постанова складена у повному обсязі 01 серпня 2019 року.