Справа № 759/7729/15-ц
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 липня 2019 року

Київ

справа №759/7729/15-ц

адміністративне провадження №К/9901/11104/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Жука А.В.,

суддів - Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу № 759/7729/15-ц

за позовом ОСОБА_1 до Державної авіаційної служби України про поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Державної авіаційної служби України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва (прийняту у складі головуючого судді - Іщука І.О., суддів Погрібніченка І.М., Шулежка В.П.) від 23 травня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду (постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді - Федотова І.В., суддів: Ісаєнко Ю.А. та Оксененка О.М.) від 12 липня 2016 року, -

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Позивач звернувся до Святошинського районного суду міста Києва з позовом до Державної авіаційної служби України (далі - відповідач) про поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, в якому просив (з урахуванням зменшення та уточнення позовних вимог):

- визнати незаконним та скасувати наказ голови Державної авіаційної служби України від 20.04.2015 №164о/с.

- поновити його на роботі на раніше займаній посаді директора департаменту авіаційних перевезень та аеропортів Державної авіаційної служби України з 20.04.2015.

- стягнути з Державної авіаційної служби України на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу, починаючи з 20.04.2015 по 30.11.2015 в розмірі 65 142,81 гривень.

- зобов`язати Державну авіаційної служби України відшкодувати моральну шкоду у розмірі 33 072 гривень.

2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржуваний ним наказ від 20.04.2015 №164о/с про його звільнення із займаної посади за пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України (за скороченням) є незаконним, оскільки йому не було запропоновано жодної з вакантних посад та звільнено у період тимчасової непрацездатності.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13.08.2015 року справу направлено за підсудністю до Окружного адміністративного суду м. Києва.

18 серпня 2015 року справу передано судді Окружного адміністративного суду міста Києва Іщуку І.О.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

3. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 травня 2016 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано Наказ Голови Державної авіаційної служби України від 20 квітня 2015 року №164о/с про звільнення ОСОБА_1 20 квітня 2015 року з посади директора департаменту авіаційних перевезень та аеропортів Державної авіаційної служби України у зв`язку з скороченням чисельності працівників Державної авіаційної служби відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді директора департаменту авіаційних перевезень та аеропортів Державної авіаційної служби України з 21 квітня 2015 року.

Стягнуто з Державної авіаційної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21 квітня 2015 року по 30 листопада 2015 року у розмірі 64 562,04 (шістдесят чотири тисячі п`ятсот шістдесят дві) грн.04 коп.

В решті позовних вимог відмовлено.

4. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивача було звільнено з посади з порушенням порядку проведення звільнення, заходів щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді відповідачем не здійснювалось.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

5. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2016 року апеляційну скаргу Державної авіаційної служби України залишено без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 травня 2016 року - без змін.

6. Апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що суд першої інстанції дав належну оцінку обставинам справи, вірно застосував законодавство, яке регулює спірні правовідносини та ухвалив правильне рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву на неї

7. 05 серпня 2016 року Державна авіаційна служба України (касатор) подав касаційну скаргу.

8. У касаційній скарзі відповідач просить:

Скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 травня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2016 року, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

У касаційній скарзі заявлено клопотання щодо розгляду справи за участю відповідача.

9. 02 грудня 2016 року позивачем надано заперечення на касаційну скаргу, в якому ОСОБА_1 просить залишити касаційну скаргу відповідача без задоволення, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 травня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2016 року - без змін.

Рух адміністративної справи в суді касаційної інстанції

10. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11 жовтня 2016 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Державної авіаційної служби України та установлено строк для подачі відзиву на касаційну скаргу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.01.2018 року для розгляду справи № 759/7729/15-ц визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя: Білоус О.В., суддів: Желтобрюх І.Л., Стрелець Т.Г.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.05.2019 року для розгляду справи № 759/7729/15-ц визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Жук А.В., суддів: Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.

II. АРГУМЕНТИ СТОРІН

11. Аргументи сторони, яка подала касаційну скаргу:

Касаційна скарга обґрунтована тим, що судові рішення першої та апеляційної інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Зокрема відповідач вказує, що судом залишено поза увагою доводи Державної авіаційної служби України, які спростовують посилання позивача на ту обставину, що його звільнено під час тимчасової непрацездатності.

IІI. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

12. Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач проходив службу в Державній авіаційній службі України з 2005 року, остання посада - директор департаменту авіаційних перевезень та аеропортів Державної авіаційної служби України з 2011 року.

13. Наказом Голови Державної авіаційної служби України від 20.04.2015 №164о/с позивача звільнено у зв`язку з скороченням чисельності працівників Державної авіаційної служби відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України 20 квітні 215 року.

14. Позивач, вважаючи зазначений наказ відповідача незаконним, звернувся до суду з позовом.

IV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)

15. Конституція України від 28 червня 1996 року

Частина друга статті 19. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

16. Кодекс законів про працю України від 10.12.1971 № 322-VIII

16.1. Згідно п. 1 ст. 40 КЗпП, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

16.2. Згідно статті 40 КЗпП не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

16.3. Відповідно до ч. 1 ст. 49-2 КЗпП, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

16.4. Згідно з ч. 3 ст. 49-2 КЗпП одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

16.5. Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

17. Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII (далі - Закон №3723-XII), який регулює суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу та визначає загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті.

17.1. Згідно із приписами частини першої статті 30 зазначеного Закону N 3723-XII Крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, державна служба припиняється у разі:

1) порушення умов реалізації права на державну службу (стаття 4 цього Закону);

2) недотримання пов`язаних із проходженням державної служби вимог, передбачених статтями 16 і 16 1 цього Закону;

3) досягнення державним службовцем граничного віку проходження державної служби (стаття 23 цього Закону);

4) відставки державних службовців, які займають посади першої або другої категорії (стаття 31 цього Закону);

5) виявлення або виникнення обставин, що перешкоджають перебуванню державного службовця на державній службі (стаття 12 цього Закону);

6) відмови державного службовця від прийняття або порушення Присяги, передбаченої статтею 17 цього Закону.

18. Положення про Державну авіаційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2014 №520 (далі - Положення)

18.1. Відповідно до пункту 1 Положення, Державна авіаційна служба (Державіаслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури, який реалізує державну політику у сфері цивільної авіації та використання повітряного простору України та є уповноваженим органом з питань цивільної авіації.

18.2. Пунктом 11 Положення передбачено, що Голова Державіаслужби має двох заступників, у тому числі одного першого, які призначаються на посаду та звільняються з посади Кабінетом Міністрів України за поданням Прем`єр-міністра України, внесеним на підставі пропозицій Міністра інфраструктури.

18.3. Згідно підпункту 8 пункту 10 Положення Голова Державіаслужби: призначає на посаду та звільняє з посади за погодженням з Міністром інфраструктури керівників і заступників керівників самостійних структурних підрозділів апарату Державіаслужби, призначає на посаду та звільняє з посади державних службовців та працівників Державіаслужби.

V. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

19. Оцінюючи обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з таких міркувань.

20. Матеріалами справи підтверджено, що позивача 13.01.2015 було попереджено про наступне вивільнення.

21. Як правильно встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, відповідачем довідкою від 24.06.2015 № 14.1.-159 надано суду перелік вакантних посад станом на 20.04.2015 (дата звільнення позивача з посади), з яких вбачається наявність вакантних посад в Державній авіаційній службі України у кількості 16, зокрема, першого заступника Голови та помічників Голови.

Разом з тим, відповідачем суб`єктом владних повноважень, не надано суду доказів виконання зобов`язання щодо працевлаштування позивача, зокрема, запропонування вакантної посади, від якої позивач відмовився з поважних причин, чи неможливості його переведення.

22. Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, з чим погоджується і колегія Верховного Суду, та підтверджено матеріалами справи, відповідачем не надано доказів наявності відповідного погодження Міністра інфраструктури щодо звільнення позивача як керівника самостійного структурного підрозділу апарату Державіаслужби - департаменту авіаційних перевезень та аеропортів Державної авіаційної служби України, з посади, що суперечить підпункту 8 пункту 10 Положення.

23. Крім того, судами попередніх інстанцій, правильно взято до уваагу ту обставину, що листом - відповіддю першого заступника Міністра інфраструктури України №977/09/10-15 від 02.09.2015 на адвокатський запит повідомлено, що звільнення позивача з посади директора Департаменту авіаційних перевезень та аеропортів Державної авіаційної служби України не погоджувалось з Міністром інфраструктури.

24. З огляду на наведене, Верховний Суд погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій, що позивача було неправомірно звільнено з посади, а оскаржуваний наказ Голови Державної авіаційної служби України 20.04.2015 № 164о/с винесено не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією і законодавством України про працю, а отже, зазначений наказ підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

25. Як вбачається з матеріалів справи, судами першої та апеляційної інстанцій вірно встановлено, що позивачач було звільнено під час тимчасової непрацездатності, що підтверджено листком непрацездатності серія АГЧ №534304, згідно якого позивач з 19 квітня по 24 квітня 2015 року перебував на стаціонарному лікуванні.

26. Зазначене підтверджено також листом Національного агентства України з питань державної служби №4721/20-15 від 31.08.2015, в якому зазначено, що позивача звільнено саме у період його тимчасової непрацездатності.

27. Крім того, судами вірно взято до уваги, що з повідомлення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 21.09.2015 № 5.1-31-1494, слідує, що за результатами проведених перевірок, зокрема, листок непрацездатності №534304, виданий обґрунтовано.

28. Таким чином Верховний Суд погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій та не спростовується доводами касаційної скарги, що позивача було неправомірно звільнено з займаної посади у період його тимчасової непрацездатності.

29. Також Верховний Суд звертає увагу, що згідно акту службового розслідування від 17.07.2015 б/н Комісія з проведення службових розслідувань дійшла висновку, що звільнення позивача з посади директора Департаменту авіаційних перевезень та аеропортів Державіаслужби відбулося з порушенням вимог чинного законодавства про працю та внесено пропозицію керівництву Державіаслужби вжити заходів щодо поновлення його на посаді.

30. Отже, як вірно зазначено судами першої та апеляційної інстанцій, вказане вище підтверджує, що позивача було звільнено з посади з порушенням порядку проведення звільнення, заходів щодо поновлення позивача на посаді відповідачем не здійснювалось.

31. Доводи касаційної скарги спростовуються встановленими судами першої та апеляційної інстанцій обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваних рішень судів.

32. Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції у справі.

33. Відповідно до частин першої - третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду має ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

34. Приписами частини першої статті 341 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

35. Згідно статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

36. З урахуванням викладеного, Верховний Суд дійшов висновку, що судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

37. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати не розподіляються.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Державної авіаційної служби України - залишити без задоволення.

2. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 травня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2016 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

Суддя-доповідач Жук А.В.

судді Мартинюк Н.М.

Мельник-Томенко Ж.М.