Справа № 240/4757/18
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2019-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 240/4757/18

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Горовенко Анна Василівна

Суддя-доповідач - Моніч Б.С.

23 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Моніча Б.С.

суддів: Охрімчук І.Г. Капустинського М.М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Довганюк В.В.,

представників відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 січня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання нарахувати та виплатити грошову компенсацію вартості за речове майно,

В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати грошової компенсації вартості за не отримане речове майно;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно за період з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна, відповідно до норм забезпечення по 01.12.2017 (день виключення зі списків особового складу);

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 видати довідку про вартість речового майна, що належить до видачі, щодо сум належної грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

Одночасно в прохальній частині позовної заяви просив суд встановити судовий контроль за виконанням рішення суду в даній справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , яка знаходиться на речовому забезпеченні військової частини НОМЕР_1 .

01 грудня 2017 року його було виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 . Проте, при звільненні з військової служби позивачу не було виплачено грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, що підлягає видачі, чим порушено ст. 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Постанову Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно" від 16.03.2016 року № 178.

Зазначав, що внаслідок протиправної бездіяльності відповідача ним не було реалізовано право на отримання грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕНННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 25 січня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Відповідно до витягу із наказу начальника 20 Центру ремонту засобів зв"язку та радіотехнічного забезпечення (по особовому складу) від 29.11.2017 року №19-РС старшого солдата ОСОБА_1 , водія кранівника відділення технічного забезпечення взводу матеріально-технічного забезпечення звільнено з військової служби у запас за пунктом "а" (у зв`язку із закінченням строку контракту) на підставі пп. "ї" п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII від 25.03.1992 року (а.с.15).

Згідно із витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 299 від 01.12.2017 року ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення з 01.12.2017 року (а.с. 16-17).

У липні 2018 року позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_2 із заявою про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно та видачу довідки про вартість речового майна, що належить йому до видачі (а.с.13).

Зазначена заява була надіслана позивачем на адресу військової частини НОМЕР_2 засобами поштового зв`язку 11 липня 2018 року (а.с.14).

Листом № 927 від 08.08.2018 року військова частина НОМЕР_2 повідомила ОСОБА_1 , що військова частина НОМЕР_2 не має власної речової служби та знаходиться на забезпеченні у речовій службі військової частини НОМЕР_1 . Для вирішення питання щодо грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, а також отримання довідки про вартість речового майна запропоновано звернутися до військової частини НОМЕР_1 (а.с.12).

Позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із заявою від 21.08.2018 року, в якій просив виплатити йому грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно та надати довідку за встановленою формою про вартість речового майно, що належить до видачі (а.с.30).

Листом №350/249/686 від 30.08.2018 року військова частина НОМЕР_1 повідомила ОСОБА_1 , що відповідно до п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178 грошова компенсація військовослужбовцям виплачується з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна (а не звільненням з лав Збройних Сил України). Згідно з п.4 Постанови Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178 компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх рапортом на підставі наказу командира військової частини, у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Рапорт щодо виплати грошової компенсації від позивача на адресу військової частини НОМЕР_1 на момент проходження служби у військовій частині НОМЕР_2 не надходив.

Також повідомлено, що згідно зі ст. 2 Закону України "Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів" від 17.02.2000 року №1459-ІІІ з 11 березня 2000 року призупинено дію частини 2 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в частині одержання військовослужбовцями грошової компенсації замість речового майна (а.с.31).

Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав доказів в обґрунтування протиправної бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати йому грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить судове рішення скасувати і ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач вказує, що судом першої інстанції зроблено помилковий висновок, що саме військова частина НОМЕР_3 , у якій ОСОБА_2 проходи військову службу має здійснювати виплату грошової компенсації за неотримане речове майно військовослужбовцям, які проходять/проходили у ній службу.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому стверджує, що доводи апелянта є необґрунтованими, вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ст.308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, ухвали суду без змін, з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-ХІІ від 20 грудня 1991 року (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей") речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

16 березня 2016 року Кабінет Міністрів України постановою №178 затвердив Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі - Порядок № 178).

Згідно з пунктами 2 та 3 Порядку № 178 виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.

Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Відповідно до пункту 4 Порядку №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Пунктом 5 Порядку № 178 передбачено, що довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Відповідно до абзаців першого, третього пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента № 1153/2008 від 10 грудня 2008 року (далі - Положення № 1153/2008), після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що та обставина, що військова частина НОМЕР_2 перебуває на забезпеченні у речовій службі військової частини НОМЕР_1 , не є підставою для невиконання приписів нормативно-правових актів щодо виплати грошової компенсації за неотримане речове майно саме за місцем проходження військової служби.

Оскільки, як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . Військова частина НОМЕР_2 не перебуває на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_1 , а перебуває лише на забезпеченні цієї військової частини щодо речового майна, а отже військова частина НОМЕР_1 не уповноважена здійснювати нарахування та виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно військовослужбовцям, які перебували/перебувають на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 , вищевказану компетенцію здійснює військова частина в якій ОСОБА_1 проходив військову службу.

Крім того, аналіз відповідних норм Порядку №178 свідчить про те, що для виплати компенсації вартості за неотримане речове майно військовослужбовець ПЕРЕД ЗВІЛЬНЕННЯМ З ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ має звернутися з рапортом до командира військової частини, де він проходить службу та отримати довідку про вартість речового майна, що належить до видачі.

Після цього на підставі наказу командира військової частини, у якому зазначається розмір грошової компенсації, здійснюється її виплата.

Апелянтом надано до суду лист №341/5/7/1812 від 13.11.2017 року про те, що виплата компенсації здійснюється не за місцем служби, а за місцем, в якій військовослужбовець знаходиться на речовому забезпеченні.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що листи не є нормативно-правовими актами, не можуть встановлювати нові правові норми, а мають лише інформаційний, рекомендаційний, роз`яснювальний характер та є службовою кореспонденцією. Наведені у листі твердження суперечать нормам Порядку №178, які говорять, що виплата компенсації проводиться за місцем військової служби.

Зазначений лист до суду першої інстанції не надавався, а тому він не може бути врахований судом апеляційної інстанції як доказ.

Крім того, як свідчать матеріали справи, позивач перед звільненням з військової служби за отриманням довідки про вартість речового майна не звертався. Вперше така заява була подана 10.07.2018 року.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Відповідно до вимог ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування не вбачається, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 січня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі 01 серпня 2019 року.

Головуючий Моніч Б.С.

Судді Охрімчук І.Г. Капустинський М.М.