Справа № 320/5/19
Суддя: Басай О.В.
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2019 року м. Київ справа №320/5/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Басая О.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ТЕРРА БЦ" до Головного управління ДФС у Київській області та Державної фіскальної служби України про визнання протиправними і скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРО-ТЕРРА БЦ" з позовом до Головного управління ДФС у Київській області та Державної фіскальної служби України, в якому просить:

- визнати протиправними та скасувати рішення комісії Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 16.10.2018 №954755/41915774 про відмову в реєстрації податкової накладної №3 від 09 серпня 2018 року в ЄРПН;

- визнати протиправними та скасувати рішення комісії Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 16.10.2018 №954753/41915774 про відмову в реєстрації податкової накладної №5 від 11 липня 2018 року в ЄРПН;

- визнати протиправними та скасувати рішення комісії Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 16.10.2018 №954754/41915774 про відмову в реєстрації податкової накладної №9 від 16 травня 2018 року в ЄРПН;

- визнати протиправними та скасувати рішення комісії Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 16.10.2018 №954756/41915774 про відмову в реєстрації податкової накладної №10 від 25 травня 2018 року в ЄРПН;

- визнати протиправними та скасувати рішення комісії Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 16.10.2018 №954752/41915774 про відмову в реєстрації податкової накладної №11 від 31 травня 2018 року в ЄРПН;

- зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладні податкові накладні №3 від 09 серпня 2018 року, що подані ТОВ "АГРО-ТЕРРА БЦ";

- зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладні податкові накладні №5 від 11 липня 2018 року, що подані ТОВ "АГРО-ТЕРРА БЦ";

- зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладні податкові накладні №9 від 16 травня 2018 року, що подані ТОВ "АГРО-ТЕРРА БЦ";

- зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладні податкові накладні №10 від 25 травня 2018 року, що подані ТОВ "АГРО-ТЕРРА БЦ";

- зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладні податкові накладні №11 від 31 травня 2018 року, що подані ТОВ "АГРО-ТЕРРА БЦ".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відмовляючи в реєстрації податкових накладних контролюючий орган в оскаржуваних рішеннях не зазначив конкретних обставин, які б виключали можливість реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Позивач стверджує, що складені ним податкові накладні не відповідає визначеним у законі критеріям оцінки ризиків, у зв`язку з чим підстави для зупинення їх реєстрації були відсутні. Одночасно з цим позивач наголосив, що отримавши повідомлення про зупинення реєстрації податкових накладних контролюючому органу було направлено вичерпні пояснення та документи, що підтверджують реальність фінансово-господарських операцій, за наслідками яких було складено відповідні податкові накладні.

Як зазначає позивач, доданих до повідомлення пояснень та документів контролюючий орган під час прийняття оскаржуваного рішення не врахував, у зв`язку з чим дійшов безпідставних висновків про відмову в реєстрації податкових накладних.

Київський окружний адміністративний суд 04.01.2019 постановив ухвалу про залишення позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ТЕРРА БЦ" без руху, в якій зазначив недоліки позовної заяви, спосіб і строк для усунення недоліків. Позивач усунув недоліки позовної заяви у встановлений судом строк.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.02.2019 відкрито провадження у справі, визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Відповідачі позов не визнали та подали до суду відзиви на позовну заяву, в яких просили суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що позивачем під час звернення до контролюючого органу для реєстрації податкових накладних не було надано копії первинних документів, необхідних для прийняття комісією рішення про реєстрацію податкових накладних, встановлених п. 14 Порядку зупинення реєстрації ПН/РК.

Наголошували на тому, що позивачем не було надано розрахункові документи, банківські виписки з покупцями та постачальниками товару, документи, що підтверджують відповідність товару (сертифікати відповідності, паспорт).

У зв`язку з зазначеним, відповідачі вважають, що оскаржувані рішення відповідають вимогам чинного законодавства.

Судове засідання 26.02.2019 відкладено на 14.03.2019 у зв`язку з неявкою позивача.

Протокольною ухвалою від 14.03.2019 суд вирішив здійснювати розгляд даної адміністративної справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши позовну заяву, оцінивши письмові докази, судом встановлено наступне.

ТОВ "АГРО-ТЕРРА БЦ" є юридичною особою, має статус платника податку на додану вартість.

Видами діяльності Товариства за КВЕД є: "10.41" Виробництво олії та тваринних жирів (основний); "46.11" Діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами; "46.19" Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; "46.21" Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; "46.90" Неспеціалізована оптова торгівля; "47.19" Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; "47.99" Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами; "49.41" Вантажний автомобільний транспорт; "68.20" Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; "69.20" Діяльність у сфері бухгалтерського обліку й аудиту; консультування з питань оподаткування; "70.22" Консультування з питань комерційної діяльності й керування.

Між ТОВ "АГРО-ТЕРРА БЦ" (постачальник) і ТОВ "МІЛК-АЙЛЕНД" (покупець) було укладено Договір поставки від 16.04.2018 №2/2018 (далі Договір, том 1, а.с. 42 44).

Згідно п.1.1. Договору у порядку та на умовах, визначених цим Договором, Постачальник зобов`язується поставити (передати) у власність Покупця "Товар", вказаний в рахунках-фактурах та видаткових накладних, що є невід`ємними додатками до цього договору, а Покупець зобов`язується прийняти цей Товар та своєчасно здійснити його оплату.

Відповідно до п. 2.1. Договору поставка здійснюється на умовах СРТ ФРАХТ/ПЕРЕВЕЗЕННЯ ОПЛАЧЕНО ДО: Київська область, Рокитнянський район, село Острів, вулиця Шевченка, 18/1.

Згідно п. 5.1. Договору Постачальник поставляє Товар Покупцю за цінами вказаними в рахунках-фактурах та видаткових накладних.

Згідно із п. 5.3. Договору оплата поставленої партії Товару здійснюється протягом 5 календарних днів з моменту поставки партії Товару.

Виконання умов Договору підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме:

- рахунком-фактурою від 25.05.2018 №04 (том 1, а.с. 45);

- рахунками на оплату: №25 від 09.08.2018, №20 від 11.07.2018 та №6 від 16.05.2018 (том 1, а.с. 46 48);

- видатковими накладними: №27 від 09.08.2018, №25 від 11.07.2018, №1605-2018 від 16.05.2018, №2206-2018 від 22.06.2018 (том 1, а.с. 49 52);

- товарно-транспортними накладними: №Р27 від 09.08.2018, №Р25 від 11.07.2018, №Р10 від 16.05.2018, №2 від 22.06.2018 (том 1, а.с. 53 60).

Оплата товару здійснена Покупцем, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями (том 1, а.с. 61 62).

За фактом виконання умов Договору позивачем було складено податкові накладні: №3 від 03.08.2018, №5 від 11.07.2018, №9 від 16.05.2018, №10 від 25.05.2018 та №11 від 31.05.2018 (том 1, а.с. 129 133).

Вказані податкові накладні направлено позивачем електронними засобами зв`язку до ДФС України для їх реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

За результатом обробки податкових накладних їх реєстрація була зупинена, про що позивачу було направлено квитанції (том 1, а.с. 223 227).

Як підставу для зупинення реєстрації податкової накладної відповідачем вказано, що відповідно до п. 201.16 ст. 201 ПК України реєстрація ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. Обсяг постачання товару/послуги 2304 перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає вимогам пп. 2.1 п. 2 Критеріїв ризиковості платника податку. ПН/РК відповідає вимогам пп. 1.6 п.1 "Критеріїв ризиковості платника податку". Запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Додатково повідомлено: показник "D" =.04, "P" = 98954.01.

Судом встановлено, що позивачем було надіслано повідомлення від 15.10.2018 №1 про надання пояснень та копій документів щодо податкових накладних, реєстрація яких зупинена, до якого додано відповідні документи та письмові пояснення (том 1, а.с. 220).

Вказане повідомлення з доданими до нього документами було доставлено до органу ДФС, про що свідчить квитанція №1 (том 1, а.с. 222).

За результатом розгляду наданих позивачем пояснень та документів комісією Головного управління ДФС у Київській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, було прийнято рішення від 16.10.2018: №954755/41915774, №954752/41915774, №954753/41915774, №954754/41915774 та №954756/41915774 (том 1, а.с. 134 142).

В якості підстави для прийняття такого рішення Комісією вказано про ненадання платником податків копій розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків, документів, що підтверджують відповідність продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством).

Скарги, подані позивачем на такі рішення залишено без задоволення, а рішення без змін (том 1, а.с. 143 - 148).

Вважаючи рішення про відмову у реєстрації податкових накладних протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно п. 201.10 ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, не можуть бути причиною неприйняття податкових накладних у електронному вигляді.

Механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до Єдиного реєстру податкових накладних визначено у Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №341) (далі - Порядок №1246).

Пунктом 5 Порядку №1246 передбачено, що податкова накладна та/або розрахунок коригування приймаються до Реєстру у разі дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192, пунктами 200-1.3, 200-1.9 статті 200-1 та пунктами 201.1, 201.10 і 201.16 статті 201 Кодексу, а також з урахуванням Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Реєстрації підлягають податкові накладні та/або розрахунки коригування (у тому числі ті, що не надаються отримувачу (покупцю) товарів/послуг, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, складені за операціями з постачання послуг нерезидентом) незалежно від суми податку на додану вартість в одній податковій накладній/розрахунку коригування.

Згідно п. 12 Порядку №1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки, зокрема, щодо відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу.

Наведене положення відповідає п. 74.2 ст. 74 ПК України, яким закріплено, що в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатні для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно п. 13 Порядку №1246 за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України реєстрація податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної / розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

Підпунктом 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України визначено, що у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються:

а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування;

б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування;

в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Вичерпний перелік таких документів у розрізі критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Системний аналіз викладених положень податкового законодавства дає підстави для висновку, що податкова накладна та процедура її реєстрації є ключовими елементами у механізмі реалізації платниками податків права на зменшення власних податкових зобов`язань з ПДВ на суму податку, що була сплачена постачальнику у складі вартості товарів або послуг (формування податкового кредиту).

При цьому, реєстрації податкової накладної, як обов`язковій умові для віднесення покупцем товарів/послуг сплаченої у складі товарів або послуг суми ПДВ до податкового кредиту, передує процедура автоматизованого співставлення податкової накладної з визначеними у законі критеріями оцінки ступеня ризиків.

У разі відповідності податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

22 березня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №117, якою затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі Порядок №117).

Згідно з пунктом 5 Порядку №117 податкова накладна / розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.

При цьому, відповідно до п. 10 Порядку №117 критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, визначає ДФС та надсилає на погодження Мінфіну в електронній формі через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади. ДФС оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті погоджені критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку.

Пунктом 13 Порядку №117 передбачено, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складання податкової накладної / розрахунку коригування; 2) порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД / послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена; 3) критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 4) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Як встановлено судом позивач отримав квитанції про реєстрацію податкових накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в ЄРПН, відповідно до яких податкові накладні прийняті, але їх реєстрацію зупинено у зв`язку з відповідністю вказаної податкової накладної критеріям оцінки ризиків, що визначені пп. 2.1 п. 2, пп. 1.6 п. 1 Критеріїв ризиковості платника податків.

Оскільки відповідачами не надано жодних пояснень з даного приводу суд дійшов висновку, що контролюючий орган, у даному випадку, застосував Критерії ризиковості платника податку, що затверджені листом Державної фіскальної служби України від 21.03.2018 №959/99-99-07-18 (далі - Критерій №959).

Слід зазначити, що пп. 1.6 п. 1 Критерію №959 містить в собі 12 абзаців та 7 додаткових ступенів ризику, що в свою чергу позбавляє суд встановити конкретні підстави для встановлення ризиковості платника податку та, як наслідок, для зупинення реєстрації такої накладної.

Так, пп. 1.6 п. 1 Критеріїв №959 визначає, що комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків, а саме:

1) платник податку зареєстрований (перереєстрований) за адресою, що знаходиться на непідконтрольній території України (зона АТО, АР Крим);

2) дата реєстрації платником податку на додану вартість не перевищує трьох місяців з дати такої реєстрації;

3) платник податку - юридична особа, який не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах державної казначейської служби України (крім бюджетних установ);

4) платник податку, посадова особа та/або засновник якого був посадовою особою та/або засновником суб`єкта господарювання, якого ліквідовано за процедурою банкрутства протягом останніх трьох років;

5) платником податку не подано контролюючому органу податкову звітність з податку на додану вартість за два останні звітні періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1статті 16 та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України;

6) платником податку на прибуток не подано контролюючому органу фінансову звітність за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 Податкового кодексу України;

7) наявна податкова інформація, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником.

Головні управління ДФС в областях, м. Києві та Офіс великих платників податків ДФС постійно обраховують та проводять моніторинг показників, визначених у пунктах 1.1 - 1.6 цих Критеріїв. Якщо виявлено, що платник податків має ознаки ризиковості згідно з пунктом 1.6 цих Критеріїв, то такий платник податків виноситься на розгляд Комісії в той самий день і вноситься до переліку ризикових платників у день проведення засідання Комісії, на якому прийнято відповідне рішення.

Таким чином, контролюючий орган був зобов`язаний у квитанції чітко вказати не лише конкретний вид критерію, який встановлений пп. 1.6 п. 1 Критеріїв №959, а і відповідне рішення, відповідно до якого позивача внесено до переліку ризикових платників.

Крім того, відповідачами також не надано суду ані самого протоколу засідання Комісії, ані переліку платників податків, щодо яких виявлено ознаки ризиковості, ані матеріалів, на підставі яких платника податків віднесено до такого переліку.

При цьому, п.п. 6 та 7 Порядку №117 визначено, що у разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну / розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється. У разі коли за результатами моніторингу податкова накладна / розрахунок коригування відповідають критеріям ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної / розрахунку коригування, складених платником податку, який має позитивну податкову історію платника податку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється.

Згідно п.п. 14, 15 Порядку №117 перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Письмові пояснення та копії документів, зазначених у п. 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у податковій накладній / розрахунку коригування. Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних / розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні / розрахунки коригування складені на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних / розрахунках коригування відображені однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з УКТЗЕД або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг).

Слід зазначити, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків.

Вживання податковим органом загального посилання на певний пункт Критеріїв оцінки, без наведення відповідного підпункту чи абзаців підпункту (за умови їх наявності, як у розглядуваному випадку), є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд.

При цьому, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Аналогічна правова позиція була неодноразово висловлена Верховним Судом, зокрема, в постановах від 23.10.2018 у справі №822/1817/18 та від 04.12.2018 у справі №821/1173/17.

Щодо посилання відповідача на пп. 2.1 п. 2 Критеріїв ризиковості платника податків, суд зазначає наступне.

Так, згідно пп. 2.1 п. 2 Критеріїв податкові накладні/розрахунки коригування, складені платниками податку, перевіряються на відповідність ознакам ризиковості здійснення операцій: обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування, яку(ий) подано на реєстрацію в Реєстрі, дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 рази, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеного у податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75 відсотків загального такого залишку) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД та послуг з кодами згідно з ДКПП, перелік яких визначено ДФС відповідно до додатка, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в Таблиці даних платника податку як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється).

У той же час, відповідачем не надано будь-яких доказів на обґрунтування висновку про відповідність поданих позивачем податкових накладних пп. 2.1 п. 2 Критеріїв.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України одними з основних засад (принципів) адміністративного судочинства є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Так, судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу №2018/04/02 від 02.04.2018 ТОВ "АГРО-ТЕРРА БЦ" (покупець) придбало у ТОВ "ТРІПОЛІ ЛТД" (продавець) товар, а саме сільськогосподарську продукцію (боби соєві) для переробки та виготовлення Макухи соєвої (код УКТЗЕД ) власними силами.

За наслідком виконання Договору сторонами були складені відповідні первинні документи:

- рахунки-фактури, а саме: від 03.04.2018 року №22, від 11.04.2018 року №25, від 12.04.2018 року №26, від 13.04.2018 року №11, від 14.04.2018 року №12, від 16.04.2018 року №13, від 06.04.2018 року №5, від 05.04.2018 року №4, від 04.04.2018 року №3, від 02.04.2018 року №21, від 07.04.2018 року №6, від 17.04.2018 року №14, від 09.04.2018 року №23 та від 10.04.2018 року №24;

- рахунки на оплату, а саме: №189 від 25.06.2018 року, №174 від 23.06.2018 року, №157 від 22.06.2018 року№135 від 21.06.2018 року, №129 від 20.06.2018 року, №117 від 19.06.2018 року, №111 від 18.06.2018 року та №104 від 16.06.2018 року;

- видаткові накладні, а саме: від 03.04.2018 року №22, від 11.04.2018 року №25, від 12.04.2018 року №26, від 13.04.2018 року №11, від 14.04.2018 року №12, від 16.04.2018 року №13, від 06.04.2018 року №5, від 05.04.2018 року №4, від 04.04.2018 року №3, від 02.04.2018 року №21, від 07.04.2018 року №6, від 17.04.2018 року №14, від 09.04.2018 року №23, від 10.04.2018 року №24, №151 від 25.06.2018 року, №121 від 21.06.2018 року, №148 від 23.06.2018 року, №147 від 23.06.2018 року, №145 від 23.06.2018 року, №138 від 22.06.2018 року, №137 від 22.06.2018 року, № 108 від 20.06.2018 року, №107 від 19.06.2018 року, №103 від 18.06.2018 року, № 97 від 16.06.2018 року та №122 від 21.06.2018 року;

- товарно-транспортні накладні, а саме: №01/03/04/2018 від 03.04.2018 року, №01/11/04/2018 від 11.04.2018 року, №01/12/04/2018 від 12.04.2018 року, №01/13/04/2018 від 13.04.2018 року, №01/14/04/2018 від 14.04.2018 року, №01/16/04/2018 від 16.04.2018 року, №01/06/04/2018 від 06.04.2018 року, №01/05/04/2018 №05.04.2018 року, №01/04/04/2018 від 04.04.2018 року, №01/02/04/2018 від 02.04.2018 року, №01/07/04/2018 від 07.04.2018 року, №01/17/04/2018 від 17.04.2018 року, №01/09/04/2018 від 09.04.2018 року, №01/10/04/2018 від 10.04.2018 року, №25/06/2018 від 25.06.2018 року, № 211/06/2018 року, №232/06/2018 від 23.06.2018 року №231/06/2018 від 23.06.2018 року, №23/06/2018 від 23.06.2018 року, №221/06/2018 від 22.06.2018 року, №22/06/2018 від 22.06.2018 року, №20/06/2018 від 20.06.2018 року, №19/06/2018 від 19.06.2018 року, №18/06/2018 від 18.06.2018 року, №16/06/2018 від 16.06.2018 року та №21/06/2018 від 21.06.2018 року;

- податкові накладні, а саме: №22 від 03.04.2018 року, №25 від 11.04.2018 року, №26 від 12.04.2018 року, №11 від 13.04.2018 року, №12 від 14.04.2018 року, №13 від 16.04.2018 року, № 5 від 06.04.2018 року, №4 від 05.04.2018 року, №3 від 04.04.2018 року, № 21 від 02.04.2018 року, №6 від 07.04.2018 року, №14 від 17.04.2018 року, №23 від 09.04.2018 року та №24 від 10.04.2018 року, що зареєстровані в ЄРПН, що підтверджується квитанціями №1.

Оплата ТОВ "АГРО-ТЕРРА БЦ" отриманого від контрагента товару підтверджується платіжними дорученнями №19 від 27.04.2018 року, №24 від 08.05.2018 року, №60 від 19.07.2018 року, №65 від 30.07.2018 року та №29 від 21.05.2018 року.

Також відповідно до договору поставки №27 від 27.03.2018 та специфікації від 30.07.2018 ТОВ "АГРО-ТЕРРА БЦ" (покупець) придбало у СТ "УТФ" (постачальник) товар, а саме сільськогосподарську продукцію (сою) для переробки та виготовлення Макухи соєвої (код УКТЗЕД ).

За наслідком виконання Договору сторонами були складені відповідні первинні документи:

- рахунок-фактура №1 від 01.08.2018 року;

- накладна №1 від 01.08.2018 року;

- товарно-транспортна накладна №123 від 01.08.2018 року.

Оплата ТОВ "АГРО-ТЕРРА БЦ" отриманого від контрагента товару підтверджується платіжними дорученнями №67 від 10.08.2018 та №68 від 13.0.2018.

Про якість товару поставленого СТ "УТФ" свідчить відповідне посвідчення про якість на партію сої від 01.08.2018.

Також відповідно до договору купівлі-продажу від 29.05.2018 ТОВ "АГРО-ТЕРРА БЦ" (покупець) придбало у СТОВ "РОСІЯ" (продавець) товар, а саме сільськогосподарську продукцію (сою) для переробки та виготовлення Макухи соєвої (код УКТЗЕД ).

За наслідком виконання Договору сторонами були складені відповідні первинні документи:

- рахунок на оплату №96 від 29.05.2018;

- видаткова накладна №83 від 29.05.2018;

- товарно-транспортна накладна №422037 від 29.05.2018.

Оплата ТОВ "АГРО-ТЕРРА БЦ" отриманого від контрагента товару підтверджується платіжним дорученням №32 від 29.05.2018.

Відповідачами не заперечувалось надання вказаних документів до повідомлення від 15.10.2018 №1 про надання пояснень та копій документів щодо податкових накладних, реєстрація яких зупинена, до якого додано відповідні документи та письмові пояснення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем на виконання вимог контролюючого органу та у спосіб, що визначений Порядком №117, було надано документи, які підтверджують реальність здійснення операцій по податкових накладних, реєстрацію яких зупинено.

Підпунктом 201.16.3 пункту 201.16 статті 201 ПК України передбачено, що письмові пояснення та/або копії документів, подані платником податків до контролюючого органу відповідно до підпункту 201.16.2 цього пункту, розглядаються комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Зазначена комісія приймає рішення про:

- реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підстави для прийняття комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 21 Порядку №117 зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є:

- ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено;

- ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку;

- надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Комісія контролюючого органу перевіряє подані платником податку копії документів щодо їх достовірності шляхом звірки даних, які містяться в таких копіях документів, з даними, що надходять або можуть бути отримані з інших джерел інформації (реєстри, що ведуться державними органами, документи, зокрема електронні).

Отже, на відміну від зупинення реєстрації податкової накладної (розрахунку коригування), яке відбувається в автоматизованому режимі засобами програмного забезпечення ДФС України, прийняття рішення про реєстрацію/відмову у реєстрації податкової накладної (розрахунку коригування) потребує проведення комісією регіонального рівня засідання, на якому членами комісії розглядаються та аналізуються надані платником податків документи та пояснення з метою прийняття обґрунтованого рішення зі спірного питання.

Як встановлено судом із наявних матеріалів справи, контролюючий орган запропонував позивачу надати пояснення та/або копії документів достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

Разом з цим чіткого переліку таких документів, які на думку контролюючого органу будуть достатніми, останній не визначив.

Водночас у спосіб, визначений чинним законодавством, позивачем направлено відповідачу пояснення та копії документів, яких, на його думку, та за відсутності конкретного переліку, визначеного податковим органом, було достатньо для реєстрації податкової накладної.

Суд зазначає, що затверджена Порядком №117 форма рішення про відмову у реєстрації податкової накладної передбачає, що у разі відмови в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в ЄРПН з підстав ненадання платником документів, документи, яких на думку контролюючого органу не вистачає, повинні бути підкресленими, тобто рішення має містити або найменування конкретного документа (видаткова накладна, тощо) або групу документів (складські документи тощо), що з урахуванням специфіки господарської операції мають бути надані, але відсутні.

Проте, в порушення наведених вимог законодавства, оскаржувані рішення містить лише загальне твердження про ненадання платником податків документів без конкретизації (підкреслення, як того вимагає форма такого рішення) конкретного переліку документів, яких, на думку Комісії, не вистачає.

Оскаржувані рішення не містять мотивів не врахування чи відхилення наданих позивачем пояснень та документів.

Крім того, зміст оскаржуваних рішень, відзиви на позовну заяву та пояснення представника відповідачів дають підстави стверджувати, що комісія ГУ ДФС у Київській області, розглядаючи подані позивачем документи, не з`ясовувала специфіку проведених господарських операцій та не визначала документів, які є достатніми для підтвердження реальності господарських операцій з урахуванням їх змісту і обсягу.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, серед іншого, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Суд вважає за доцільне зазначити, що відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права та підлягає застосуванню національними судами при розгляді справ.

В своїй судовій практиці Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява №33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява №48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява №21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява №10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява №55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (ToscutaandOthers v. Romania), заява №36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), п. 119).

Крім того, Резолюцією Комітету Міністрів Ради Європи 77 (31) від 28.09.1977 урядам держав-членів рекомендовано керуватися у своєму праві й адміністративній практиці принципами, які наводяться у додатку до цієї резолюції.

Ці принципи застосовуються для захисту осіб, як фізичних, так і юридичних, в адміністративних процедурах відносно будь-яких індивідуальних заходів або рішень, які були прийняті в ході здійснення публічної влади і які за своїм характером безпосередньо впливають на їхні права, свободи або інтереси (адміністративні акти).

В ході реалізації цих принципів слід ураховувати належним чином вимоги щодо належного та ефективного управління, а також інтереси третіх сторін та основні публічні інтереси. У випадках, коли вимоги зумовлюють необхідність внесення змін або вилучення одного чи більше принципів у конкретних випадках або в специфічних сферах публічної адміністрації, слід докласти всіх можливих зусиль, відповідно до фундаментальних цілей цієї резолюції, для досягнення якомога вищого ступеня справедливості.

Такими принципами, згідно з Додатком до Резолюції, зокрема, є:

- право бути вислуханим, що означає, що щодо будь-якого адміністративного акта, який за своїм характером може несприятливо впливати на права, свободи або інтереси особи, така особа може пред`явити факти й аргументи та, у відповідних випадках, докази, що будуть ураховані адміністративним органом;

- виклад мотивів, що означає, що якщо адміністративний акт є таким, що за своїм характером несприятливо впливає на права, свободи або інтереси особи, така особа отримує інформацію про мотиви, на яких він ґрунтується. Інформація про мотиви зазначається в акті або передається відповідній особі, за її запитом, у письмовій формі протягом розумного строку.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що дії Комісії Головного управління ДФС у Київській області по прийняттю оскаржуваних рішень, в яких не наведені мотиви ухвалення та не зазначені підстави неврахування наданих позивачем документів та пояснень, свідчать про порушення відповідачем як принципу належного урядування, так і принципів, закріплених в Резолюції Комітету Міністрів Ради Європи 77 (31) від 28.09.1977, свідчать про непрозорість та непередбачуваність дій відповідача, що перешкоджають можливості платника податків планувати в подальшому свою господарську діяльність.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".

Однак, під час розгляду справи відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, не надали суду належних і достатніх доказів, які спростовували б твердження позивача, не навели мотивів прийняття оскаржуваних рішень та неврахування наданих позивачем документів, а відтак, не довели правомірності прийняття таких рішень.

Таким чином, суд дійшов висновку, що контролюючий орган не мав правових підстав для прийняття оскаржуваних рішень про відмову в реєстрації податкових накладних.

За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог ТОВ "АГРО-ТЕРРА БЦ" про визнання протиправними та скасування рішень комісії Головного управління ДФС у Київській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації про відмову в реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Державної фіскальної служби України зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її фактичного отримання Державною фіскальною службою України, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 201.1, 201.10 ст. 201 ПК України реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних віднесено до обов`язків платника податків.

У той же час, наведені норми розраховані на відсутність спірних правовідносин, позаяк у випадку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування механізм її подальшої реєстрації в ЄРПН є іншим.

Згідно п. 28 Порядку №117 податкова накладна/розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій, зокрема, прийнято та набрало чинності рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі; набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.

При цьому, згідно п.п. 19, 20 Порядку №1246 податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій:

- прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування;

- набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення);

- неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Отже, реєстрація в ЄРПН податкової накладної/розрахунку коригування, реєстрацію якої попередньо було зупинено, є повноваженням ДФС.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи і не спростовано відповідачами, надані позивачем документи підтверджували реальність здійснення господарської операції по поданих податкових накладних. Документи складені з дотриманням вимог законодавства і були достатніми для реєстрації вказаних податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Обставин, які б унеможливлювали реєстрацію податкової накладної від 03.08.2018 №5 в Єдиному реєстрі податкових накладних, судом не встановлено.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 в справі "Чуйкіна проти України" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE, заява №28924/04) констатував: "50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom, пп. 2836, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява №58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

З метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, та з метою дотримання судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання Державної фіскальної служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних зазначені податкові накладні.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи відповідачі як суб`єкти владних повноважень не надали суду достатньо належних і достовірних доказів, а відтак, не довели правомірності своїх рішень.

За таких обставин, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідачів, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 17620,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 17.12.2018 №125 та від 23.01.2019 №133.

Зважаючи на задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів Головного управління ДФС у Київській області та Державної фіскальної служби України пропорційно з урахуванням задоволеної частини позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення комісії Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про відмову в реєстрації податкових накладних: від 16.10.2018 №954755/41915774; від 16.10.2018 №954753/41915774; від 16.10.2018 №954754/41915774; від 16.10.2018 №954756/41915774; від 16.10.2018 №954752/41915774.

Зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладні податкові накладні, що подані ТОВ "АГРО-ТЕРРА БЦ", а саме: №3 від 09 серпня 2018 року; №5 від 11 липня 2018 року; №9 від 16 травня 2018 року; №10 від 25 травня 2018 року; №11 від 31 травня 2018 року.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ТЕРРА БЦ" (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Театральна, 9, оф. 53, код 4191577) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Київській області (03151, м. Київ, Солом`янський район, вул. Народного Ополчення, буд. 5-А, код 39393260) судові витрати у сумі 8810,00 грн. (вісім тисяч вісімсот десять грн. 00 коп.).

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ТЕРРА БЦ" (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Театральна, 9, оф. 53, код 4191577) за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України (04053, м. Київ, Шевченківський район, Львівська площа, буд. 8, ідентифікаційний код: 39292197) судові витрати у сумі 8810,00 грн. (вісім тисяч вісімсот десять грн. 00 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Басай О.В.