Справа № 825/2386/18
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України

31 липня 2019 року

м. Київ
справа №825/2386/18
адміністративне провадження №К/9901/9398/19, К/9901/9630/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Берназюка Я.О., Стародуба О.П.,

розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу
за касаційними скаргами Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1
на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.10.2018 (головуючий суддя Скалозуб Ю.О.)
та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.03.2019 (колегія суддів у складі головуючого судді Вівдиченко Т.Р., суддів Файдюка В.В., Чаку Є.В.)
у справі №825/2386/18
за позовом ОСОБА_1
до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

I. РУХ СПРАВИ

1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України п.18 від 25.05.2018, оформлене протоколом № 54 про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду війни III групи, інвалідність якого пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії;
- зобов`язати Міністерство оборони України призначити одноразову грошову допомогу як інваліду війни ІІІ групи у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2018 року, встановленому підпунктом б пункту 1 статті 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011 та постанови КМУ № 975 від 25.12.2013 та перерахувати на рахунок ІНФОРМАЦІЯ_1 суму одноразової грошової допомоги як інваліду війни ІІІ групи для подальшої виплати ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Чернігівський обласний військовий комісаріат виплатити суму одноразової грошової допомоги як інваліду війни ІІІ групи у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2018 року, встановленому підпунктом б пункту 1 статті 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011 та постанови КМУ № 975 від 25.12.2013;
2. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.10.2018, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.03.2019, позов задоволено.
3. У поданій касаційній скарзі Міністерство оборони України із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

4. Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах колишнього СРСР з 09.11.1985 по 07.12.1987 та брав участь у бойових діях в Демократичній Республіці Афганістан у складі військової частини № НОМЕР_1 .
5. Під час первинного огляду органами МСЕК позивачу встановлено III групу інвалідності, у зв`язку з отриманням поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби (довідка до акта огляду МСЕК серії АВБ № 045044 від 20.09.2016).
6. Під час повторного огляду органами МСЕК позивачу підтверджено III групу інвалідності, у зв`язку з отриманням поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, безстроково (довідка до акта огляду МСЕК серії АВБ № 032712 від 14.09.2017).
7. 21.09.2016 року позивач отримав посвідчення серії НОМЕР_2 , що підтверджує статус інваліда III групи.
8. 18.05.2017 позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з відповідною заявою для отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із отриманням III групи інвалідності, надавши документи для її оформлення і призначення.
9. 25.05.2017 Чернігівський обласний військовий комісаріат повернув документи позивачу, мотивуючи, що копії документів мають бути засвідчені в установленому законом порядку.
10. 15.06.2017 позивач повторно звернувся із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте відповідача знову повернув документи позивачу без реалізації, як такі, що надіслані не за належністю, мотивуючи, що особам, які проходили службу та були звільненні з Прикордонних військ КДБ СРСР, виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється Міністерством оборони України, а має здійснюватися Державною прикордонною службою України.
11. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання дій протиправними щодо повернення документів.
12. Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 15.09.2017, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.10.2017, позов задоволено частково. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до пункту 13 Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. № 975, оформити та подати до розпорядника бюджетних коштів - Міністерства оборони України висновок з доданими до нього документами про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як інваліду війни третьої групи, інвалідність якого пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів її сімей».
13. На виконання вищезазначеної постанови Деснянського районного суду м. Чернігова позивач отримав витяг з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги компенсаційних сум від 24.11.2017 року № 121, в якому комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги позивачу: а саме: згідно з пунктом 17 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 та частиною 6 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» особам, звільненим з військової служби виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби. Міністерство оборони України не здійснювало розрахунок під час звільнення з Прикордонних військ КДБ СРСР. Витрати, пов`язані з виплатою одноразової грошової допомоги особам, як проходили службу в Прикордонних військах мають здійснюватися Державною прикордонною службою України.
14. 15.05.2017 позивач звернувся до Державної прикордонної служби України і листом від 01.06.2017 № 11/П-6317 позивачу надана відповідь, що питання стосовно виплати йому одноразової грошової допомоги має розглядати Міністерство оборони України, посилаючись на нормативно-правові акти України, які регулюють ці питання.
15. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 12.02.2018 у справі №750/12517/17 визнано неправомірним та скасовано п. 15 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України від 24.11.2017 р. № 121 з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум в частині відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах де велись бойові дії; зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах де велись бойові дії у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності. Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.04.2018, рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 12.02.2018 скасовано в частині, а саме: зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах де велись бойові дії.
16. На виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 23.04.2018, позивач отримав витяг з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 25.05.2018 № 54 п.18, в якому, розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про скасування попереднього рішення та відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , якого 03.12.1987 звільнено зі строкової військової служби та 19.06.2016, під час первинного огляду органами МСЕК, визнано інвалідом війни третьої групи внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії, оскільки заявником не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення, який передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги..., затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975. Висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 19.08.2015 № 1534/ж, який складено зі слів заявника, та висновок Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 01.07.2016 № 28870, які подано разом з іншими документами, не є документами, що свідчать про обставини поранення. Висновок про причинний зв`язок травми, поранення, контузії складається на підставі документів, передбачених пунктами 21.7 та 21.8 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, які не подано на розгляд комісії.
17. Не погоджуючись із зазначеним рішенням відповідача, ОСОБА_1 звернувся із позовом до суду.

IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

18. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідачем необґрунтовано та безпідставно прийнято рішення про відмову у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності III групи.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНИХ СКАРГ

19. Міністерство оборони України у касаційній скарзі наголошує, що позивач не подав документ, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми, або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, тому Міністерством оборони України правомірно прийнято рішення про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги.
20. Чернігівський обласний військовий комісаріат у касаційній скарзі зазначає, що вимоги позивача щодо зобов`язання військового комісаріату виплатити позивачу суму одноразової грошової допомоги є передчасними, оскільки Чернігівський обласний військовий комісаріат не відмовляв позивачу у зазначеній виплаті. Призначення одноразової грошової допомоги та її виплата проводяться різними органами та є за своїм змістом та юридичною природою різними процесами, виплата одноразової грошової допомоги є похідним процесом від прийняття рішення про її призначення. Рішення приймає Міністерство оборони України, а виплату військовий комісаріат на підставі рішення Міністерства оборони України.
21. Відзив на касаційні скарги від позивача не надходив.

V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

22. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 КАС України, вважає за необхідне зазначити наступне.
23. Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-ХІІ).
24. Разом з цим, основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом № 2011-ХІІ, у статті 1 якого, зокрема, встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
25. Відповідно до статті 41 Закону № 2232-ХІІ виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом № 2011-ХІІ.
26. Пунктом 4 частини другої статті 16 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті. Водночас, відповідно до статті 16-4 Закону № 2011-XII призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:
а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;
б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;
в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);
г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
27. Відповідно до частини дев`ятої статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
28. На виконання вимог цієї статті Закону, Кабінет Міністрів України постановою від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» затвердив Порядок № 975.
29. Пунктом 11 Порядку № 975 визначено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
30. До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
31. Аналіз зазначених норм права діє підстави для висновку, що законодавець делегував Уряду повноваження визначати порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16-2 Закону № 2011-XII.
32. Подання зазначених у пункті 11 Порядку № 975 документів при зверненні за призначенням одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення інвалідності, є необхідною умовою для призначення такої допомоги та ґрунтується на необхідності перевірити відсутність обмежень, встановлених у статті 16-4 Закону № 2011-XII (зокрема, коли інвалідність є наслідком вчинення особою дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю), за наявності яких особа позбавляється права на отримання такої допомоги.
33. При цьому, Порядок № 975 не визначає, який саме документ (військово-облікові документи, медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, виписка з історії хвороби, тощо) повинна подати особа, яка звертається за отриманням одноразової грошової допомоги, на підтвердження обставин причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).
34. Водночас, подання до Міноборони відповідного рішення військово-лікарської комісії про встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, яким встановлено, що отримані особою поранення, травма, контузія, захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, не виключає необхідності подання інших, зазначених у пункті 11 Порядку № 975, документів, що свідчать про причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання.
35. Згідно із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 822/220/18, документами, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, можуть бути лише достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем такого поранення. Неподання особою, яка звернулася за призначенням одноразової грошової допомоги, документів, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), не створює для Міноборони обов`язку щодо їх витребовування.
36. У зазначеній справі, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зазначила, що надані позивачем документи, на підтвердження причин та обставин поранення (контузії, травми або каліцтва), а саме: акт судово-медичного дослідження та протокол засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону, не містять відомостей про обставини поранення позивача, зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
37. Відтак, у контексті спірних правовідносин та обставин цієї справи, колегія суддів зазначає, що висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи №1534/Ж від 19.08.2015, вказує лише на характер і давність тілесних ушкоджень, тобто імовірність спричинення рубців на тілі пораненням, яке могло мати місце у 1987 під час проходження служби в Афганістані.
38. Водночас, як свідчить зміст витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії Міноборони від 01.07.2016 № 2880, він постановлений на підставі висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи №1534/ж від 19.08.2015, у якому відомості про обставини поранення, встановлені зі слів позивача.
39. З огляду на наведене, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 не додав документ, який свідчить про причини та обставини поранення, а рішення Центральної військово-лікарської комісії Міноборони від 01.07.2016 № 2880, викладене у формі протоколу від 01.07.2016 № 2880, не є належним документом, що вказує на причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання позивача.
40. Таким чином, рішення відповідача прийнято в порядку, у спосіб та в межах наданих законом повноважень та підстави для скасування цього рішення відсутні.
41. Отже, суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень.
42. Відповідно до ч.1 ст. 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
43. За таких обставин, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування рішень судів попередніх інстанцій із прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.
44. Чернігівський обласний військовий комісаріат просить стягнути з ОСОБА_1 судовий збір сплачений за подання апеляційної та касаційної скарги.
45. За змістом статті 139 КАС України розподіл судових витрат при відмові у задоволенні позову особі, яка не є суб`єктом владних повноважень, не передбачено.

Керуючись ст. 341, 345, 351, 356 КАС України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційні скарги Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.10.2018 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.03.2019 у справі № 825/2386/18 скасувати.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовити.
Відмовити ІНФОРМАЦІЯ_3 у стягненні судового збору за подання апеляційної та касаційної скарг.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя Я.О. Берназюк

Суддя О.П. Стародуб