Справа № 160/756/19
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

17 квітня 2019 року Справа № 160/756/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О.,
при секретарі судового засідання Тонояні А.К.,
представника позивача ОСОБА_2,
представника відповідача Суріної О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування припису про усунення виявлених порушень №ДН-2140/268/АВ/П від 29.11.2018 р.; визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими особами від 20 грудня 2018 року №ДН-2140/268/АВ/ТД-ФС/855 у розмірі 335 070,00 грн., -
25.01.2019 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування припису про усунення виявлених порушень №ДН-2140/268/АВ/П від 29.11.2018 р.; визнання протиправним та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими особами від 20 грудня 2018 року №ДН-2140/268/АВ/ТД-ФС/855 у розмірі 335 070,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
За наслідками інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю було складено акт від 23 листопада 2018 року №ДН-2140/268/АВ, в якому відповідач прийшов до помилкового висновку щодо порушення суб`єктом господарювання законодавства про працю, та як наслідок, неправомірно виніс як оскаржуваний припис про усунення виявлених порушень №ДН-2140/268/АВ/П від 29.11.2018 року, так і оскаржувану постанови про накладення штрафу №ДН-2140/268/АВ/ТД-ФС/855 від 20.12.2018 року у сумі 335 070,00 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.03.2019 р., після залишення ухвалою суду від 28.01.2019 р. позовної заяви без руху, по справі було відкрито провадження та справа призначена до розгляду в судовому засіданні в порядку підготовчого провадження, за правилами загального позовного провадження.
Представник позивача з`явився в судове засідання, вимоги заявленої позовної заяви підтримав та просив позов задовольнити у повному обсязі.
За результатами інспекційного відвідування був складений акт інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю №ДН2140/268/АВ від 23 листопада 2018 року.
Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником.
23 листопада 2018 року був складений акт №ДН2140/268/АВ та один примірник акту було надано ФОП ОСОБА_1 , що підтверджується підписом останньої.
Відповідно до п.21 Порядку №295, якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною.
Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів з дати підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.
06 грудня 2018 року за вих.№340/4.3 - 18 інспектором праці була надана відповідь на заперечення ОСОБА_1 . Отримання відповіді останнім підтверджується підписом на примірнику відповіді.
Заперечення розглянуті не були, оскільки було порушені строки надання заперечень до акту №ДН2140/268/АВ, про що було зазначено інспектором в своїй відповіді, а також повідомлено позивачу.
На підставі акту №ДН2140/268/АВ винесено припис про усунення виявлених порушень №ДН2140/268/АВ/П та оскаржувана постанова про накладення штрафу уповноваженими особами-від 20 грудня 2018 року № ДН2140/268/АВ/ТД-ФС/855.
Відповідно до висновків, викладених в акті №ДН2140/268/АВ встановлено порушення вимог чинного трудового законодавства.
Повноважний представник відповідача зазначає, що в перший день перевірки - 22 листопада 2018 року, інспектором праці позивачу був наданий запит від 20 листопада 2018 року №323/4.3-18 про надання інформації та копії необхідних для перевірки документів, що підтверджується підписом останньої.
Відповідальними за фінансово - господарську діяльність Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з правом підпису були: ОСОБА_1 з 12.10.2005 по теперішній час, відповідно Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.
За інформацією ГУ ДФС у Дніпропетровській області у ФОП ОСОБА_1 за договорами цивільно-правового характеру 5 найманих працівників працювало у І і II кварталах 2018.
Інспекційне відвідування проведене за місцем провадження підприємницької діяльності: ФОП ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .
Журнал реєстрації заходів державного нагляду (контролю) для здійснення запису про початок проведення інспекційного відвідування не наданий.
Під час інспекційного відвідування Фізичної особи-підпрнємця ОСОБА_1 були надані трудові угоди за 2018 у кількості 7 шт. без нумерації, які були складені на 3-х працівників.
В ході інспекційного відвідування 22.11.2018 р. - 23.11.2018 р., було встановлено, що у ФОП ОСОБА_1 , працюють за трудовими угодами 3 працівника, відповідно трудовим угодам різноробочими: ОСОБА_3 , трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю (без номеру) від 01.11.2018 р.;
ОСОБА_4 , трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю (без номеру) від 01.11.2018 р.;
ОСОБА_5 , трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю (без номеру) від 01.11.2018 р.
Договори з 01 квітня 2018 р. між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю з працівником ОСОБА_4 переукладалися протягом 2018 року, що свідчить про постійний характер робіт, копії договорів до акту додаються, а саме: трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю (без номеру) від 01.04.2018, розірвано 30.06.2018 р.; трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю (без номеру) від 01.07.2018 р., розірвано 27.09.2018 р.; трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю (без номеру) від 01.11.2018 р., діє по теперішній час.
Договори з 02 липня 2018 р. між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю з працівником ОСОБА_3 переукладалися протягом 2018 р., що свідчить про постійний характер робіт, копії договорів до акту додаються, а саме: трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю (без номеру) від 01.07.2018 р., розірвано 30.09.2018; трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю (без номеру) від 01.10.2018 р., розірвано 31.10.2018 р.; трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю (без номеру) від 01.11.2018 р., діє по теперішній час.
Представник відповідача зазначає, що трудові угоди у 2018 р. припинялися відповідно п.15 трудового договору згідно ст. 846 ЦК України, про що свідчать запис у кожному договорі, написане ФОП ОСОБА_1 .
Відповідно наданих інспектору документів, а саме трудових договорів (без номеру) з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 від 01.11.2018 р. було встановлено, що вони виконували обов`язки різноробочого за особисто визначеними обсягами робіт ФОП ОСОБА_1 та її дорученнями.
У даних договорах відсутній строк закінчення договору і в договорах у п.4 вказано, що час робіт установлено змінним-гнучним графіком. Сам графік робіт у договорах свідчить про постійний характер виконання зазначених робіт.
Акти виконаних робіт за попередні місяці 2018 р. інспектору не надані, що свідчить про їх відсутність.
Відповідно до письмового пояснення фізичної особи підприємця ОСОБА_1 , остання має 3-х працівників, які працюють за цивільно-правовими угодами, графік роботи у працівників відсутній, так як вони працюють за її викликом, хоч в укладених трудових договорах у п.3 вказано, що час виконання робіт установлюється змінним-гнучним графіком.
Заробітну плату за фактично виконані послуги працівникам позивач виплачує один раз в кінці місяця, за підсумком послуг, але самого підсумку послуг «актів виконаних робіт» на паперовому носії інспектору не надано.
Водночас, представник відповідача зазначає, що між ФОП ОСОБА_1 та працівниками ОСОБА_6 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 були саме укладені трудові договори, які були надані позивачем в ході перевірки. В даних договорах містяться терміни, такі як «працівник» «роботодавець», «графік роботи», які властиві законодавству про працю.
Дані факти свідчать, що укладені ФОП ОСОБА_1 трудові угоди з працівниками ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , які виконують роботи за її викликом, та які мають постійний характер виконання є ознаками підміни трудове відносин цивільно-правовими.
Цивільно-правовим договором повинно бути визначено не те, що працівник буде робити, а те, що він повинен зробити. Тому цивільно-правові договори застосовуються, як правило, для виконання конкретної роботи, що спрямована на одержання результатів праці, і у разі досягнення цієї мети договір вважається виконаним і дія його припиняється. Таким чином, він застосовується для реалізації визначених, найчастіше разових робіт.
Даний факт оформлення ФОП ОСОБА_1 з громадянами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 договорів цивільно-правового характеру, які виконують обов`язки робочих працівників по теперішній час, замість укладання трудового договору, є також порушенням ч. З ст. 24 КЗпП України.
Укладення цивільно-правого договору ФОП ОСОБА_1 з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позбавило їх права як найманих працівників на обов`язкові елементи нормативно-правових актів трудового законодавства, у тому числі право на одержання щорічної відпустки і гарантій в сфері загальнообов`язкового державного соціального страхування, зокрема, в разі тимчасової втрати працездатності, нещасного випадку на виробництві, на випадок безробіття.
Представник відповідача зазначає, що з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не було укладено трудові договори, коли вони були вперше допущені до роботи, та замість останніх було укладено договори цивільно-правового характеру, та відповідно ФОП ОСОБА_1 не надала наказ про прийняття на роботу і не надала повідомлення про прийняття на роботу до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку.
Вищевказане свідчить про недотримання ФОП ОСОБА_1 порядку оформлення трудових відносин з найманими працівниками, що є порушенням вимог ч.1, ст. 21, ч.1, ч.3 ст. 24 КЗпП України.
Розмір штрафу за постановою про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 20 грудня 2018 року № ДН2140/268/АВ/ТД-ФС/855 визначено відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, в якому встановлено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу, в тому числі, в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення, а саме: 30 * 3723,00 грн. * 3 = 335 070,00 грн., де: 30 - коефіцієнт (тридцятикратний розмір); 3723,00 грн. - мінімальна заробітна плата з 1 січня 2018 року (у місячному розмірі), відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 р. №2246-VIII; 3 - кількість осіб, відносно яких встановлено порушення законодавства про працю (3 особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 .
На підставі викладеного вище, повноважний представник відповідача зазначає, що Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області направило рішення про розгляд справи про накладення штрафу №ДН2140/268/АВ/ТД.
13 грудня 2018 року від позивача надійшло клопотання про перенесення розгляду справи про накладення штрафу.
13 грудня 2018 року Головним управління Держпраці у Дніпропетровській області було складено повідомлення про відкладення розгляду справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення на 20 грудня 2018 року на 09 год.00 хв. та направлено на адресу позивача.
На підставі акту №ДН2140/268/АВ, та у відповідності до порядку № 509, Головним управлінням було винесено Постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 20 грудня 2018 року №ДН2140/268/АВ/ТД-ФС/855.
Відтак, відповідач вважає як припис про усунення виявлених порушень №ДН-2140/268/АВ/П від 29.11.2018 року, так і постанову про накладення штрафу №ДН-2140/268/АВ/ТД-ФС/855 від 20.12.2018 року у сумі 335 070,00 грн. винесені у відповідності до норм чинного законодавства України та просить у задоволенні пред`явлених позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Висновки Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області гуртуються на тому, що відповідач вважає, що ФОП ОСОБА_1 не дотримано порядку оформлення трудових відносин з найманими працівниками, а саме: виявлені факти підміни трудових відносин цивільно-правовими, без укладання трудових договорів.
Аналогічні висновки містяться також як в оскаржуваному приписі про усунення виявлених порушень №ДН-2140/268/АВ/П від 29.11.2018 р., так і в постанові про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН-2140/268/АВ/ТД-ФС/855 від 20 грудня 2018 р.
При цьому, представник позивача зазначає, що з висновками Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області останній не погоджується, зазначивши при цьому наступне.
Між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю б/н від 01.04.2018 із строком дії до 30.06.2018 р. В підтвердження виконання умов даного договору, повноважним представником позивача було надано відповідний перелік первинних документів (а.с. 163).
При цьому, між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено трудовий договір між працівником та фізичною особою, яка використовує найману працю б/н від 02.07.2018 р. зі строком дії до 27.09.2018 р. В підтвердження виконання умов даного договору, повноважним представником позивача було надано відповідний перелік первинних документів (а.с. 163).
Водночас, повноважний представник відповідача зазначає, що між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено трудовий договір між працівником та фізичною особою, яка використовує найману працю б/н від 01.10.2018 р., зі строком дії до 31.10.2018 р. В підтвердження виконання умов даного договору, повноважним представником позивача було надано відповідний перелік первинних документів (а.с. 164).
Також між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено трудовий договір між працівником та фізичною особою, яка використовує найману працю №12 від 01.11.2018 р., зі строком дії до 30.11.2018 р. В підтвердження виконання умов даного договору, повноважним представником позивача було надано відповідний перелік первинних документів (а.с. 165).
Між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено трудовий договір з працівником та фізичною особою, яка використовує найману працю б/н від 02.07.2018 р. зі строком дії до 30.09.2018 р. В підтвердження виконання умов даного договору, повноважним представником позивача було надано відповідний перелік первинних документів (а.с. 165).
Між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено трудовий договір між працівником та фізичною особою, яка використовує найману працю б/н від 01.10.2018 р. зі строком дії до 31.10.2018 р. В підтвердження виконання умов даного договору, повноважним представником позивача було надано відповідний перелік первинних документів (а.с. 166).
Між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено трудові договори між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю №10 від 01.11.2018 р. зі строком дії до 30.11.2018 р. В підтвердження виконання умов даного договору, повноважним представником позивача було надано відповідний перелік первинних документів (а.с. 166-167).
При цьому зазначено, що між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_7 укладено трудовий договір між працівником та фізичною особою, яка використовує найману працю №11 від 01.112018 р. зі строком дії до 30.11.2018 р. В підтвердження виконання умов даного договору, повноважним представником позивача було надано відповідний перелік первинних документів (а.с. 167).
У відповіді на відзив від 10.04.2019 р. зазначено, що ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_7 не підпорядковувалися правилам внутрішнього трудового розпорядку, вони самі організовували свою роботу і виконували її на власний ризик. Останні не мали свого робочого місця, всіма необхідними інструментами, спецодягом забезпечували себе самостійно за власний кошт.
Умовами договорів, укладеними між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 передбачено плату у розмірі 30 грн. за послугу. Відтак, представник відповідача зазначає, що предметом договору є надання послуги, а не визначена трудова функція в діяльності підприємства, із зазначенням професії, спеціальності, посади, кваліфікації, тощо.
При цьому зазначено, що в актах приймання-передачі наданих послуг, у яких зазначено конкретну послугу : «перенесення тіла покійного та опускання в могилу», що була надана на підставі укладеного між сторонами цивільно-правового договору. Тобто, у актах містяться відомості щодо того, який саме конкретний результат роботи повинні передати виконавці замовникові.
Крім того, висновки Головного Управління Держпраці у Дніпропетровській області про те, що оплата праці ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_7 відбувалася раз на місяць спростовується відомостями на виплату грошей, копії яких долучені до цих заперечень, та позовної заяви, відповідно до яких оплата праці за виконану роботу не мала систематичний характер, як це передбачено трудовим договором, а була разовою, за кожну виконану послугу.
За умовами вищезазначених договорів порядок припинення строку дії договорів врегульовано нормами цивільного права.
Зазначені акти виконаних робіт, відомості на виплату грошей не надавалися в ході перевірки державному інспектору, оскільки, як зазначає повноважний представник позивача не вимагалися від ОСОБА_1 .
В судовому засіданні, призначеному на 17.04.2019 р., судом було поставлено на розгляд питання щодо можливості переходу до розгляду справи по суті за доказами, які наявні у матеріалах справи.
Повноважні представники сторін не заперечували щодо переходу до розгляду справи по суті.
Таким чином, враховуючи зазначене вище, суд закрив підготовче провадження та перейшов до розгляду зазначеної справи по суті, застосувавши принцип процесуальної економії та у відповідності до ст.ст.192 - 211, 217, 224 - 228 КАС України безпосередньо 17.04.2019 року.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників відповідача, судом встановлено, матеріалами справи підтверджено наступне.
20.11.2018 р. Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області було видано наказ від 20.11.2018 р. №1048-І «Про призначення інспекційного відвідування» про проведення інспекційного відвідування зі здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , код НОМЕР_1 у період з 22.11.2018 р. по 23.11.2018 р.
20.11.2018 р. за №323/4.3-18 Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області було направлено на адресу ФОП Бочарової Т. В . запит від про надання інформації та копій документів, необхідних для проведення перевірки від 20.11.2018 р. №323/4.3-18.
В період з 22.11.2018 р. (11 год. 00 хв.) по 23.11.2018 р. (17 год. 00 хв.), інспектором праці Іващенко Ігорем Івановичем, службове посвідчення № 268, відповідно до статті 259 Кодексу законів про працю України, частини третьої статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», пунктів 19, 31 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295, у присутності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 проведено інспекційне відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , за результатами якого складено акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю від 23.11.2018 р. №ДН-2140/268/АВ.
Зазначеним вище актом від 23.11.2018 р. №ДН-2140/268/АВ Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області було виявлено відповідні порушення, які зафіксовані безпосередньо в даному акті на стр. 14 -18 (а.с. 22-24 Т.№1).
Так, під час інспекційного відвідування встановлено порушення вимог, а саме: ч.1 ст.21 КЗпПУ, ч.1,ч. 3 ст.24 КЗпПУ.
29.11.2018 р. інспектором праці Іващенком Ігорем Івановичем було складено відносно позивача - Фізичної особи-підприємця Бочарової Тетяни Василівни припис про усунення виявлених порушень від 29.11.2018 р. №ДН-2140/268/АВ/П, яким зобов`язано Фізичну особу-підприємець ОСОБА_1 усунути такі порушення як: факти підміни трудових відносин цивільно-правовими, без укладення трудових відносин, що є порушенням ч.1 ст.24 КЗпП України від 10.12.1971 та ч. 3 ст.24 КЗпП України зі змінами і доповненнями органам про прийняття працівника на роботу, у строк до 07.12.2018 р.
Однак, зазначені вище заперечення посадовими особами Головного управління Держпраці у Дніпроптеровській області розглянуті не були, про що ФОП ОСОБА_1 було надана відповідь, в тексті якої зазначено, що останньою були порушенні строки надання заперечень до акту №ДН2140/268/АВ.
В матеріалах справи містяться відомості, що 12.12.2018 р. ФОП ОСОБА_1 було направлено на адресу керівника (або заступника керівника) Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області заяву відповідно до ПКМ України №295 від 26.04.2017 р., якою затверджений порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, в тексті якої зазначено наступне.
Фактично, ОСОБА_11 , надав ФОП ОСОБА_1 для підписання акт інспекційного відвідування в суботу 24.11.2018 року, в тексті якого зазначила, що з ним не згодна і надасть письмове заперечення.
ОСОБА_11 в своїй відповіді зазначає, що заперечення на акт повинно було бути подано не пізніше 3-х робочих днів з дати їх підписання. ФОП ОСОБА_1 підписала акт ОСОБА_11 в суботу 24.11.2018 року.
Позивач в поданій заяві зазначила, що перший, другий, третій робочими днями є : 26, 27, 28 листопада 2018 року, а я йому подала поштою заперечення на акт фактично на 2 день, а саме: 27.11.2018 року.
Так, позивач зазначає, що ОСОБА_11 помилився у вирахуванні строку подання заперечення на акт, то він 06.12.2018 р. ФОП ОСОБА_1 безпідставно відмовив у розгляді заперечення, шляхом особистого вручання 07.12.2018 року надання відповіді. При цьому, відповідь ОСОБА_11 склав на фірмовому бланку ГУ Держпраці у Дніпропетровській області.
Також ОСОБА_11 порушив вимоги п. 24 Порядку в частині вручення Припису. Моє зауваження на акт він отримав 05.12.2018 р., а припис виніс незаконно, ще до отримання зауваження на акт.
20.12.2018 р. ФОП ОСОБА_1 було направлено на адресу керівника (або заступника керівника) Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області скаргу про скасування припису про усунення виявлених порушень №ДН-2140/268/АВ/П від 29.11.2018 р. та акту інспекційного відвідування від 23.11.2018 р. №ДН-2140/268/АВ відповідно до порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю затвердженого ПКМ України №295 від 26.04.2017 р., в прохальній частині якої спросила постановити рішення, яким тимчасово припинити виконання припису та вимоги головного державного інспектора відділу з питань додержання законодавства про працю, застрахованих осіб, зайнятість, працевлаштування інвалідів та з питань дитячої пращ у Нікопольському регіоні ОСОБА_11 про усунення виявлених порушень № ДН-2140/268/АВ/П від 29.11.2018 року про зобов`язання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 усунення порушення «Факти підміни трудових відносин цивільно-правовими, без укладення трудових відносин» в строк до 07.12.2018 року.
Постановити рішення, яким скасувати виконання припису та вимоги головного державного інспектора відділу з питань додержання законодавства про працю, застрахованих осіб, зайнятість, працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці у Нікопольському регіоні Іващенка Ігоря Івановича про усунення виявлених порушень № ДН-2140/268/АВ/П від 29.11.2018 року про зобов`язання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 усунення порушення «Факти підміни трудових відносин цивільно-правовими, без укладення трудових відносин» в строк до 07.12.2018 року, та закрити провадження, на підставі відсутності складу, події правопорушення, скасувати акт інспекційного відвідування від 23.11.2018 року № ДН-21 40/268/АВ головного державного інспектора відділу з питань додержання законодавства про пралю, застрахованих осіб, зайнятість, працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці у Нікопольському регіоні Іващенка І.І. складений стосовно Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , та закрити провадження по справі, із-за відсутності складу, події правопорушення.
Розгляд скарги, просила провести в її присутності. Про дату та час розгляду повідомити завчасно з врахуванням її проживання за 150 км.
03.12.2018 р. Головним управлінням Держпраці у Дніпроптеровській області винесено рішення щодо розгляду скарги про накладення штрафу від 03.12.2018 р. №ДН-2140/268/АВ/ТД на 13.12.2018 р. на 09 год. 00 хв.
12.12.2018 р. ФОП ОСОБА_1 було направлено на адресу першого заступника начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області заяву-клопотання про відкладення розгляду справи про накладення штрафу №ДН-2140/268/АВ/ТД на іншу дату та продовження строку розгляду справи.
Водночас, суд зазначає, що позивачем - ФОП ОСОБА_1 було направлено на адресу першого заступника начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області заяву-клопотання про відкладення розгляду справи про накладення штрафу на іншу дату та проводження строку розгляду справи.
20.12.2018 р. Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області було винесено відносно ФОП ОСОБА_1 постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН-2140/268/АВ/ТД-ФС/855 у розмірі 335070, 00 грн.
10.01.2019 р. Головним управлінням Держпраці у Дніпроптеровській області було винесено відносно ФОП ОСОБА_1 рішення про розгляд скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на припис головного державного інспектора відділу з питань додержання законодавства про працю, застрахованих осіб, зайнятість, працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці у Нікопольському районі ОСОБА_11 від 29.11.2018 р. №ДН2140/268/НП/АВ/П, яким вирішено скаргу ФОП ОСОБА_1 на припис головного державного інспектора відділу з питань додержання законодавства про працю, застрахованих осіб, зайнятість, працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці у Нікопольському регіоні ОСОБА_11 від 29.11.2018 р. №ДН 2140/268/АВ/П залишити без задоволення.
В матеріалах справи міститься супровідний лист від 11.01.2019 р. №293-16/04 про направлення на адресу ФОП ОСОБА_1 . рішення про розгляд скарги та припис головного державного інспектора відділу з питань додержання законодавства про працю, застрахованих осіб, зайнятість, працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці у Нікопольському регіоні ОСОБА_11 від 29.11.2018 р. №ДН-2140/268/АВ/П.
Під час інспекційного відвідування Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 були надані трудові угоди за 2018 у кількості 7 шт. без нумерації, які були складені на З працівників, копії трудових угод містяться в матеріалах справи.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що у ФОП ОСОБА_1 працюють за трудовими угодами 3 працівника, відповідно змісту трудових угод різноробочими, а саме: ОСОБА_3 , трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю (без номеру) від 01.11.2018 р.; ОСОБА_4 , трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю (без номеру) від 01.11.2018 р.; ОСОБА_5 , трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю (без номеру) від 01.11.2018 р.
В матеріалах справи містяться відомості, що договори з 01 квітня 2018 р. між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю з працівником ОСОБА_4 переукладалися протягом 2018 року, що свідчить про постійний характер робіт, копії договорів до акту додаються: трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка використовує наймачу працю (без номеру) від 01.04.2018 р., розірвано 30.06.2018 р; трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка використовує наймач працю (без номеру) від 01.07.2018 р., розірвано 27.09.2018 р.; трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю (без номеру) від 01.1 1.2018 р., діє по теперішній час.
Договори з 02 липня 2018 між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю з працівником ОСОБА_3 переукладалися протягом 2018 року, що свідчить, про постійний характер робіт, копії договорів до акту додаються, а саме: трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю (без номеру) від 01.07.2018 р., розірвано 30.09.2018 р.; трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю (без номеру) від 01.10.2018 р., розірвано 31.10.2018 р.; трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка використовує найману (без номеру) від 01.04.2018 р., який діяв на момент проведення інспекційного відвідування.
Зазначені вище трудові угоди у 2018 р. припинялись відповідно до п.15 трудового договору відповідно до ст.846 ЦК України, про що свідчить запис у кожному договорі, написане ФОП ОСОБА_1 .
З тексту зазначених вище договорів судом встановлено, що з ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з 01.11.2018 р. виконувались обов`язки різноробочих, за особисто визначеними обсягами робіт ФОП ОСОБА_1 та її дорученнями.
При цьому, в зазначених вище трудових договорах, а саме: з ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було встановлено, що у договорах відсутній строк закінчення договору, водночас в договорах у п.3 вказано, що час робіт установлено змінним гнучким графіком. Сам графік робіт у договорах свідчить про постійний характер виконання робіт.
В підтвердження виконання зазначених вище робіт, ФОП ОСОБА_1 надано: акти приймання-передавання наданих послуг; відомості на виплату грошей до кожного із зазначених вище договорів (а.с. 174 - 250 Т.№1).
Правовідносини сторін, пов`язані з визначенням правових та організаційних засад, основних принципів і порядку здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) регулюються нормами Конституції України, Кодексу законів про працю України, закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №96; Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 р. №295, Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року №509; Порядку проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 року №390; закону України «Про зайнятість населення», закону України «Про місце самоврядування в Україні».
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
При цьому «на підставі» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен бути утворений в порядку, визначеному Конституцією та законами України, та зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.
«У межах повноважень» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, встановлених відповідним законом.
«У спосіб» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури вчинення дій, і повинен обирати лише встановлені законом способи правомірної поведінки при реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до ч.1 ст.1 закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» державним наглядом (контролем) є діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Відповідно до ст.3 закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» основними принципами державного нагляду (контролю), зокрема, є: рівності прав і законних інтересів усіх суб`єктів господарювання; гарантування прав і законних інтересів кожного суб`єкта господарювання; об`єктивності та неупередженості здійснення державного нагляду (контролю), неприпустимості проведення перевірок суб`єктів господарювання за анонімними та іншими безпідставними заявами, а також невідворотності відповідальності осіб за подання таких заяв; здійснення державного нагляду (контролю) лише за наявності підстав та в порядку, визначених законом; відкритості, прозорості, плановості й системності державного нагляду (контролю); невтручання органу державного нагляду (контролю) у діяльність суб`єкта господарювання, якщо вона здійснюється в межах закону; відповідальності органу державного нагляду (контролю) та його посадових осіб за шкоду, заподіяну суб`єкту господарювання внаслідок порушення вимог законодавства, порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; презумпції правомірності діяльності суб`єкта господарювання у разі, якщо норма закону чи іншого нормативно - правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно - правових актів допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків суб`єкта господарювання та/ або повноважень органу державного нагляду (контролю); орієнтованості державного нагляду (контролю) на запобігання правопорушенням у сфері господарської діяльності; недопущення встановлення планових показників чи будь - якого іншого планування щодо притягнення суб`єктів господарювання до відповідальності та застосування до них санкцій; здійснення державного нагляду (контролю) на основі принципу оцінки ризиків та доцільності.
Відповідно до ч.10 ст.4 закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», серед загальних вимог до здійснення державного нагляду (контролю) відноситься, зокрема і така, що посадові особи органу державного нагляду (контролю) з метою з`ясування обставин, які мають значення для повноти проведення заходу, здійснюють у межах повноважень, передбачених законом, огляд територій або приміщень, які використовуються для провадження господарської діяльності, а також будь - яких документів чи предметів, якщо це передбачено законом.
Відповідно до ст. ст. 5 - 7 закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначаються планові та позапланові заходи здійснення державного нагляду (контролю), розпорядчі документи органів державного нагляду (контролю).
Відповідно до ст.8 наведеного вище закону України, при визначенні повноважень та обов`язків органів державного нагляду (контролю), зазначаються, зокрема, і такі обов`язки, як: повне, об`єктивне та неупереджене здійснення державного нагляду (контролю) у межах повноважень, передбачених законом; дотримання ділової етики у взаємовідносинах із суб`єктами господарювання, утримання від необґрунтованих висновків щодо відповідності поведінки суб`єктів господарювання вимогам законодавства, неправомірного та необґрунтованого застосування санкцій до суб`єктів господарювання; дотримання встановлених законом приписів, вимог та порядку здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Відповідно до ч.1 ст.53 ЗУ «Про зайнятість населення», посадові особи органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, а також фізичні особи - підприємці, винні у порушенні законодавства про зайнятість населення, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до ч.3 ст.34 ЗУ «Про місцеве самоврядування», до відання виконавчих органів міських рад міст обласного значення та об`єднаних територіальних громад, крім повноважень, визначених пунктом "б" частини першої цієї статті, належать: 1) здійснення на відповідних територіях контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у порядку, встановленому законодавством; 2) накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю,зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.
Відповідно до п.6 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №96, Держпраці для виконання покладених на неї завдань, має право: безперешкодно проводити відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь - яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об`єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, здійснення нагляду та контролю за додержанням якого віднесено до повноважень Держпраці; безперешкодно, без попереднього повідомлення проходити до будь - яких виробничих, службових, адміністративних приміщень юридичних осіб (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичних осіб, які використовують найману працю.
Відповідно до п.п.2, 3 Порядку проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 року №390 встановлено, що право проведення перевірок мають посадові особи Держпраці України та її територіальних органів, які відповідно до своїх посадових обов`язків мають повноваження державного інспектора з питань праці, та надано інспектору право проводити планові та позапланові перевірки, які можуть здійснюватися за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Відповідно до Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року №509 визначається механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених ч.2 ст.265 КЗпП України та ч.2-7 ст.53 Закону України «Про зайнятість населення».
Відповідно до ч.1 ст.21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Відповідно до ч.1 ст.24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим:
1) при організованому наборі працівників;
2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я;
3) при укладенні контракту;
4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі;
5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу);
6) при укладенні трудового договору з фізичною особою;
7) в інших випадках, передбачених законодавством України.
Відповідно до ч.3 ст.24 КЗпП України, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України встановлено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.
Відповідно до п.16 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 р. №295, у разі створення об`єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці (відмова у допуску до проведення відвідування (ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування; перешкода в реалізації інших прав, передбачених пунктом 11 цього Порядку), відсутності об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування), відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування із зазначенням відповідних причин, який за можливості підписується керівником об`єкта відвідування або іншою уповноваженою особою.
Так, з урахуванням абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України та п. 8 Порядку №509 відповідачем було винесеного оскаржувану постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №ДН1202/964/НП/СПТД-ФС/539 від 11 вересня 2018 року про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами в розмірі 372300,00 грн.
Згідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно до ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Здійснивши системний аналіз як зазначених вище норм чинного законодавства, так і фактів встановлених під час судового розгляду справи суд зазначає наступне.
Доводи позивача стосовно того, що ФОП ОСОБА_1 зазначає, що цивільно-правові договори на виконання робіт та послуг, укладені між останньою та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не можна розцінювати як трудові договори в розумінні КЗпП України, спростовуються наступним.
Між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 дійсно було кукладено трудові договори, наведені вище.
При цьому, як встановлено судом та підтверджено доказами, наявними в матеріалах справа позивачем, з сумнівним посиланням на його «юридичну необізнаність», фактично здійснено підміну понять як-то «цивільно-правові договори» на «трудові договори», а саме: здійснено укладання відповідних договорів з наведеними вище особами та звітування за вказаних осіб, сплату податків як за осіб, які фактично надавали їй послуги, в той час, коли мали місце існуючі трудові відносини між позивачем та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5
Трудові угоди укладені між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у 2018 р. припинились відповідно до п.15 трудового договору, відповідно до ст.846 ЦК України, що підтверджується відповідним записом у кожному з них.
Так, відповідно до трудових договорів укладених ФОП ОСОБА_1 з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 01.11.2018 р. було встановлено, що останні виконували обов`язки різноробочих, за особисто визначеними обсягами робіт ФОП ОСОБА_1 та її дорученнями.
При цьому, суд ззаначає, що у даних договорах відсутній строк закінчення договору та п.4 договорів визначено, що час робіт встановлено змінним-гнучким графіком, що свідчить про постійних характер виконання робіт.
Водночас суд ззаначає, що між ФОП ОСОБА_1 та працівниками ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладені трудові договори в тексті яких містяться поняття як, «працівник», «роботодавець», «графік роботи», що притаманні саме законодавству про працю.
На підставі викладеного вище суд зазначає, що укладені між ФОП ОСОБА_1 трудові договори між працівниками ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 мають постійний характер, стосуються процесу праці, а не спрямовані на результати виконання означеної роботи, яка передбачена предметом таких договорів.
Відповідно до листа Мінпраці від 16.05.2011 p. №151/06/186-11, цивільно-правовий договір - це будь-який вид договору, який укладається відповідно до вимог не трудового, а цивільного законодавства.
Якщо зміст відносин між суб`єктами зводиться тільки до результатів праці і не торкається процесу праці, то такі відносини не можуть бути визнані трудовими і регулюються Цивільним кодексом.
За цивільно-правовим договором оплачується не процес праці, а його результат. Він визначається після закінчення роботи та оформляється актами здавання-приймання виконаних робіт (наданих послуг), на підставі яких здійснюється їх оплата, що підтверджується відповідними актами про надання послуг/виконання робіт, копії яких містяться в матеріалах справи.
Водночас суд зазначає, що за цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його рамками, метою договору є отримання певного матеріального результату. Особа, яка виконує роботу на підставі цивільно-правового договору, на відміну від працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик. Законодавство про працю на такі відносини не поширюється.
Цивільно - правові договори на виконання робіт (надання послуг) укладають коли роботи або послуги носять разовий характер.
Відповідно до ч.1 ст.21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Суд зазначає, що факт подання ФОП ОСОБА_1 звітів про суми нарахованої плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів догодів і зборів з додатками за квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень та жовтень не спростовують факту порушення ФОП ОСОБА_1 законодавства про працю, та не доводять протиправності винесення відповідачем як оскаржуваного припису про усунення виявлених порушень №ДН-2140/268/АВ/П від 29.11.2018 року, так і оскаржуваної постанови про накладення штрафу №ДН-2140/268/АВ/ТД-ФС/855 від 20.12.2018 року у сумі 335 070,00 грн.
Відтак, сам факт наявності «юридичної необізнаності» позивача не має своїм наслідком доведення відповідно до ст.ст.73-77 КАС України протиправного характеру оскаржуваних рішень суб`єкта владних повноважень, з огляду також на встановлений судом факт існування трудових відносин між позивачем та наведеними вище особами, регулярний характер виконуваної останніми роботи, та відсутність конкретного результату праці, врахуючи її специфіку, наведену вище.
При цьому, посилання позивача саме на надання їй послуг, а не виконання робіт з огляду на відсутність «можливості спрогнозувати наперед, скільки людей помре та скільки родичів померлих звернеться до позивача з метою перенесення труни та опускання її в могилу» спростовуються безпосередньо інформацією, наданою особисто позивачем щодо того, що позивач - ОСОБА_1 з 2005 року зареєстрована як ФОП та здійснює роздрібну торгівлю (КВД 47.19) та організацію поховань (КВД 93.03).
Зазначене вище свідчить про те, що праця, яка використовувалась позивачем з боку наведених вище осіб не потребує ані будь-якого обладнаного робочого місця у наведених вище працівників, ані спеціального одягу, ані спеціальних знарядь праці для останніх, проте, враховуючи сам процес «організація поховань», має ознаки саме трудового договору, а не цивільно-правового договору.
При цьому суд зазначає, що ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.04.2019 р. у справі №160/756/19, заяву повноважного представника позивача про виклик свідків ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_5 ) - задоволено.
Ухвалено допитати в якості свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 по справі № 160/756/19 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування припису про усунення виявлених порушень №ДН-2140/268/АВ/П від 29.11.2018 р.; визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими особами від 20 грудня 2018 року №ДН-2140/268/АВ/ТД-ФС/855 у розмірі 335 070,00 грн.
Обов`язок щодо виконання зазначеної ухвали покладено на повноважного представника позивача.
Так, у судовому засіданні, призначеному на 17.04.2019 р., судом було допитано у якості свідків наступних осіб: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .
Зазначеним вище свідкам було повідомлено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, та кожним з них було надано присягу та розписку свідка, які містяться в матеріалах справи від 17.04.2019 р., завірену власним підписом останніх.
Щодо допиту у якості свідка ОСОБА_4 , суд зазначає наступне.
ОСОБА_4 зазначив, що він підробляв у ФОП ОСОБА_1 з квітня по жовтень 2018 р., 4-5 разів на місяць. Кошти за виконані роботи отримував кожного разу по закінченню відповідної наданої послуги, однак щодо факту підписання останнім документів, чіткої відповіді не надав, зазначивши при цьому, що, так, дійсно підписував «дві бумаги», на думку ОСОБА_4 за отримання коштів, утім, що саме це за «дві бумаги» та назви «цих бумаг» останній зазначити не зміг. Судом встановлено, що під час проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 , свідок - ОСОБА_4 не допитувався, приходив працювати до ФОП ОСОБА_1 епізодично, по дзвінку. Трудову книжку останній не надавав, та взагалі зазначив, що в нього вона відсутня ще з 2001 року.
Щодо допиту у якості свідка ОСОБА_3 , суд зазначає наступне.
ОСОБА_3 зазначив, що є сином позивача - ФОП ОСОБА_1 . Договір підписував, однак назви останнього зазначити не зміг. 5-8 разів викликався на місце виконання робіт - кладовище, кошти за виконану роботу отримував кожного разу по її завершенню. Наразі з ФОП ОСОБА_1 не співпрацює.
Підсумовуючи зазначені вище показання свідків: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , суд приходить до висновку, що кожен із наведених вище свідків надав суду чіткі відповіді, щодо проведених робіт за перевіряємий період, які виключають наявність обгрунтованих сумнівів у суду щодо протиправності висновків перевіряючих, викладених в акті інспекційного відвідування від 23.11.2018 р. №ДН-2140/268/АВ.
Водночас, суд зазначає, що фактично позивачем - ФОП ОСОБА_1 було здійснено підміну назви понять «цивільно-правовий договір» на «трудовий договір», що було встановлено судом на підставі наданих до суду додатків до укладених ФОП ОСОБА_1 з ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 договорів.
Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Оцінюючи усі докази, досліджені судом, у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Так, інспекційне відвідування позивача за результатами якого сформовано акт перевірки №ДН-2140/268/АВ від 23.11.2018 р. було призначено та здійснено відповідно до вимог чинного законодавства, що позивачем не заперечується.
Також, суд вважає обґрунтованими висновки відповідача, викладені в акті перевірки № ДН-2140/268/АВ від 23.11.2018 р., за наслідками якого складено оскаржуваний припис про усунення виявлених порушень №ДН-2140/268/АВ/П від 29.11.2018 року та оскаржувану постанову про накладення штрафу №ДН-2140/268/АВ/ТД-ФС/855 від 20.12.2018 року у сумі 335 070,00 грн., зазначені вище не є спростованими будь-якими належними та допустимими, в розумінні ст.ст.73-76 КАС України, доказами з боку позивача.
Відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
При цьому, суд зауважує, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Таким чином, оскаржуваний припис про усунення виявлених порушень №ДН-2140/268/АВ/П від 29.11.2018 року оскаржувана постанова про накладення штрафу №ДН-2140/268/АВ/ТД-ФС/855 від 20.12.2018 року у сумі 335 070 грн., відповідають вимогам п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України і скасуванню не підлягають.
Враховуючи викладене, позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування припису про усунення виявлених порушень №ДН-2140/268/АВ/П від 29.11.2018 р.; визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими особами від 20 грудня 2018 року №ДН-2140/268/АВ/ТД-ФС/855 у розмірі 335 070,00 грн. є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи відмову в задоволенні позовної заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування припису про усунення виявлених порушень №ДН-2140/268/АВ/П від 29.11.2018 р.; визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими особами від 20 грудня 2018 року №ДН-2140/268/АВ/ТД-ФС/855 у розмірі 335 070,00 грн., суд приходить до висновку про відсутність підстав для присудження і всіх здійснених позивачем документально підтверджених судових витрат з Державного бюджету України, а саме, судового збору у розмірі 3 350,70 грн. (три тисячі триста п`ятдесят) грн. 70 коп.
Керуючись ст.ст.242-244, 246, 250, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні позовної заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування припису про усунення виявлених порушень №ДН-2140/268/АВ/П від 29.11.2018 р.; визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими особами від 20 грудня 2018 року №ДН-2140/268/АВ/ТД-ФС/855 у розмірі 335 070,00 грн., - відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 26 квітня 2019 року.

Суддя Є.О. Жукова