Справа № 540/774/19
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2019-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/774/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гомельчука С.В.,

при секретарі Воронцовій К.С.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Козлової Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

встановив:

15 квітня 2019 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі - відповідач, ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі) про визнання протиправним і скасування податкових повідомлень - рішень, а саме:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № від 31.10.2018 року про застосування до позивача штрафної санкції в розмірі 23080,12 грн.;

- визнати протиправним та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 31.10.2018 року № Ф-001321304, винесеної відповідачем в сумі 96128,57 грн.;

- визнати протиправним та скасувати ППР відповідача від 31.10.2018 року № за платежем ПДВ в сумі 79320,92 грн., з яких за податковим зобов`язанням - 63456,73 грн., за штрафними санкціями - 15864,19 грн.;

- визнати протиправним та скасувати ППР відповідача від 31.10.2018 року № за платежем військовий збір в сумі 8308,61 грн., з яких за податковим зобов`язанням - 6646,89 грн., за штрафними санкціями - 1661,72 грн.;

- визнати протиправним та скасувати ППР відповідача від 31.10.2018 року № за платежем податок на доходи, фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного: декларування в сумі 100196,01 грн., з яких за податкове зобов`язання - 80156,81 грн., штрафні санкції - 20039,20 грн.

Ухвалою суду від 16 квітня 2019 року відкрито загальне провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання на 07 травня 2019 року.

Через неявку в судове засідання всіх осіб відкладено розгляд справи на 04 червня 2019 року.

Ухвалою суду від 04 червня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 04 липня 2019.

В судовому засіданні 04 липня 2019 року, суд протокольною ухвалою відклав розгляд справи на 15 липня 2019 року.

В судовому засіданні 15 липня 2019 року оголошено перерву для надання додаткових документів до 18 липня 2019 року.

Обґрунтовуючи свою правову позицію позивач зазначив, що в період з 24 вересня 2018 року по 05 жовтня 2018 року посадовими особами відповідача проведено документальну планову перевірку ФОП ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт перевірки № 595/21-22-13-06/НОМЕР_1 від 12 жовтня 2018 року. Висновки акта перевірки стали підставою для винесення 31 жовтня 2018 року: рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № , яким за донарахування ЄСВ в сумі 96128,57 грн. застосовано штрафні санкції в розмірі 23080,12 грн.; вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф- про сплату боргу з ЄСВ в розмірі 96128,57 грн.; податкових повідомлень-рішень: № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 79320,92 грн.; № про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору в розмірі 8308,61 грн.; № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування в розмірі 100196,01 грн. Позивач вважає, що висновки акта перевірки не відповідають фактичним обставинам справи, а при перевірці первинної документації представники відповідача не звернули увагу на докази реальності господарських операцій, натомість дійшли висновків в акті перевірки, що засновані на припущеннях та на власних інформаційних базах. З урахуванням викладеного позивач простить суд задовольнити позовні вимоги.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримував, посилаючись на обставини викладені в адміністративному позові.

Відповідач 30 травня 2019 року надав письмові заперечення, в яких позовні вимоги не визнає, оскільки проведеною перевіркою встановлено численні порушення податкового та іншого законодавства, які викладено у висновках акта перевірки від 14 квітня 2017 року №595/21-22-13-02/ НОМЕР_1 . Відповідні порушення стали підставою для винесення 12 жовтня 2018 року спірних податкових повідомлень - рішень, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та вимоги про сплату боргу. Все це на думку відповідача є підставами для залишення адміністративного позову без задоволення.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на матеріали перевірки та на письмові заперечення.

Розглянувши надані сторонами документи, заслухавши представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, судом встановлено.

В період з 24 вересня 2018 року по 05 жовтня 2018 року посадовими особами відповідача на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, ст. 77ПК України, плану - графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків за третій квартал 2018 року, на підставі наказів ГУ ДФС у Херсонській області № 888 від 05 вересня 2018 року проведено документальну планову перевірку діяльності ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017р.р., правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 25.02.2011 по 31.12.2017р.р., відповідно до затвердженого плану (переліку питань) документальної перевірки, за результатами якої складено акт від 12.10.2018 року № 595/21-22-14- 01/НОМЕР_1.

У висновках акта, які стали підставою для винесення спірних в цій справі податкових повідомлень - рішень, рішення про застосування штрафних санкцій та вимоги про сплату боргу, зазначено, що перевіркою встановлено наступні порушення:

- п. 177.2. п. 177.4 ст. 177 Розділу IV ПК України, а саме: не нарахування податку на доходи фізичних осіб з підприємницької діяльності на загальну суму 80156,81 грн., в тому числі за 2015 рік на суму 38306,01 грн., за 2016 рік на суму 26912,79 грн. та за 2017 рік на суму 14938,01 грн.;

- пп. 162.1.1. п. 162.1 ст. 162, пп.163.1.1. п. 163.1 ст. 163, пп. 164. 2.2. п. 164.2. ст. 164, пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України - занижено суму податку на доходи фізичних осіб з заробітної плати за 2016 рік на суму 40,65 грн.;

- п. 119.2 ст. 119 ПК України - не подання за III квартал 2015 року та І квартал 2016 року Податкового розрахунку сум доходу, нарахованою (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ);

- п. 2 частини першої ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» занижено суму єдиного внеску з чистого оподаткованого доходу на загальну суму 96128,57 грн., в тому числі за 2015 рік на суму 50889,59 грн., за 2016 рік на суму 32893,46 грн. та за 2017 рік на суму 12345,52 грн.;

- пп. 1, пп. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у зв`язку із тим, що не подано звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за травень 2016 року;

- ст. 7, ст. 8, ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» із змінами та доповненнями, Інструкцію про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а саме: не нарахування єдиного внеску на загальну суму 277,68 грн.;

- п. 198.5 ст. 198 ПК України, пп. 5 п. 4 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 року за № 159/28289 із змінами та доповненнями, а саме заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 70752,20 грн. в т.ч. за вересень 2015 року на суму ПДВ 7295,47 грн.; за жовтень 2015 року на суму ПДВ 3453,00 грн.; листопад 2015 року на суму ПДВ 7897,49 грн. за грудень 2015 року на суму ПДВ 6333,26 грн.; за грудень 2016 року на суму ПДВ 16226,66 грн.; за лютий 2017 року на суму ПДВ 1680,60 грн.; за березень 2017 року на суму ПДВ 437,00 грн.; за квітень 2017 року на суму ПДВ 1080,00 грн. ; за липень 2017 року на суму ПДВ 15486.67 грн.; а серпень 2017 року на суму ПДВ 1572,00 грн.; за вересень 2017 року на суму ПДВ 902,00 грн.; за листопад 2017 року на суму ПДВ 5610,05 грн.; за грудень 2017 року на суму ПДВ 2778,00 грн.

- п. п 1.2. п. 16 прим. 1 підрозд. 10 розд. XX ПК України, занижено суму військового збору на загальну суму 6694,32 грн. в тому числі за 2015 рік на суму 3159,33 грн., за 2016 рік на суму 2290,16 грн. та за 2017 рік на суму 1244,83 грн.

Висновки акта перевірки стали підставою для винесення 31 жовтня 2018 року: рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № , яким за донарахування ЄСВ в сумі 96128,57 грн. застосовано штрафні санкції в розмірі 23080,12 грн.; вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф- про сплату боргу з ЄСВ в розмірі 96128,57 грн.; податкових повідомлень-рішень: № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 79320,92 грн.; № про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору в розмірі 8308,61 грн.; № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування в розмірі 100196,01 грн.

Відповідно до акта перевірки, відповідачем встановлено, що позивач податковий кредит з податку на додану вартість та витрати з податку на прибуток за перевіряємий період сформував за наслідками господарських відносин з контрагентами, які не могли створити послуги, що в подальшому реалізовувались позивачу, з цими контрагентами здійснювалося лише документальне оформлення на придбання послуг з метою формування податкового кредиту з податку на додану вартість та формування витрат з податку на прибуток приватних підприємств. Оскільки здійснені господарські операції, на думку посадових осіб відповідача, є нереальними, то відсутні правові підстави враховувати їх вплив на податковий облік.

Згідно з п. 1.15 розділу 1 акту перевірки (т.1 а.с. 17) в ході документальної перевірки не встановлено критеріїв для направлення запитів щодо проведення перевірок контрагентів з питань підтвердження відомостей, отриманих від особи яка мала правові відносини з такими контрагентами.

В ході перевірки встановлено, що протягом перевіряємого періоду позивачем придбано у приватного підприємства «НАКО» папір, який згідно актів списання використано для фасування реалізованої м`ясної продукції.

Перевіркою правомірності списання паперу формату А4 на фасування м`ясної продукції встановлено, на думку відповідача, нереальність проведення операції з фасування, а саме:

- акти на списання паперу не відповідають вимогам первинних документів відповідно до вимог п. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»;

- реалізація м`ясної продукції проведена без змін номенклатури товару, а саме: реалізація придбаної фасованої продукції (в тому числі вакуумна упаковка), замороженої та охолодженої продукції. Внаслідок чого, на думку контролюючого органу, придбана м`ясна продукція реалізована в подальшому без зміни номенклатури, та як наслідок без врахування операції з її фасування папером формату А4;

- відсутність реалізації продукції на момент списання паперу та як порушення зазначено порушення п. 5 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» - господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені, внаслідок чого, на думку контролюючого органу відсутні підстави для списання паперу формату А4 на фасування продукції;

- реалізація фасованої замороженої м`ясної продукції, при відсутності послуг з її переробки;

- невідповідність фасованої м`ясної продукції з вагою, об`ємом та площею списаного паперу формату А4;

- недостатність трудових ресурсів для здійснення робіт по фасуванню м`ясної продукції.

Позивач вважає таку позицію податкового органу помилковою та звернувся до суду з даним позовом.

При вирішенні спору по суті, суд виходить із наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (ч. 3 ст. 3 КАС України).

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючий орган має право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (п. 75.1 ст. 75 ПК України).

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка (пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України).

Документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки (п.77.1 ст.77 ПК України).

Про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки (п.77.4 ст.77 ПК України).

Суд встановив, що наказом ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополь «Про проведення документальної планової перевірки ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )» № 888 від 05 вересня 2018 року передбачено проведення документальної планової перевірки позивача (податкова адреса: АДРЕСА_1 .4) з 24 вересня 2018 року тривалістю 10 робочих днів.

Представник відповідача на вимогу суду надав План документальної планової перевірки позивача, погоджений заступником начальника ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополь Н. Невдах.

Відповідно до вступної частини (розділ І плану) при складанні акта перевірки необхідно зазначити вид перевірки (виїзна або невиїзна), чого в наказі, направленні на перевірку та в акті перевірки не вказано. В матеріалах перевірки вказано лише «документальну планову перевірку», але не зазначено вид такої перевірки - виїзна або невиїзна.

Податковий орган не зазначив в наказі виду документальної планово перевірки, як наслідок він створив ситуацію за якої мав змогу провести будь-яку документальну планову перевірку як виїзну так і невиїзну, що є недопустимим.

Натомість п. 77.6 ст. 77 ПК України вказує, що допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Таким чином ПК України містить два види документальної планової перевірки - виїзна та невиїзна, а також містить вимоги до порядку проведення таких перевірок.

Посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки (п.81.1 ст.81 ПК України).

Суд дослідив наданий представником відповідача наказ № 888 від 05 вересня 2018 року «Про проведення документальної планової перевірки ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )» та встановив, що останній підписано керівником податкового органу але не скріплено печаткою контролюючого органу, натомість на його копії міститься відтиск мокрої печатки «Для довідок №1» якою завірено копію наказу для суду. Наведене є порушенням приписів п.81.1 ст.81 ПК України та пп.1.2.1 п.1.2 розділу І Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків (затверджені Наказ ДФС від 31 липня 2014 року № 22).

Рішення про проведення документальної планової, позапланової та фактичної перевірки відповідно до пункту 77.4 статті 77, пункту 78.4 статті 78, пункту 79.2 статті 79, пункту 80.2 статті 80 та пункту 81.1 статті 81 Кодексу оформлюється наказом, який підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) органу ДФС. У такому наказі зазначається дата видачі, найменування органу ДФС, який його видав та органу ДФС, який буде проводити таку перевірку (у випадках призначення такої перевірки органом ДФС вищого рівня відповідно до підпунктів 78.1.5 та 78.1.12 пункту 78.1 статті 78 Кодексу), найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова виїзна/невиїзна або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) органу ДФС та скріплення відповідною печаткою цього органу (пп.1.2.1 п.1.2 розділу І Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків).

Також наказ № 888 від 05 вересня 2018 року «Про проведення документальної планової перевірки ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )» містить податкову адресу позивача: АДРЕСА_2 . Як передбачає п. 81.1 ст.81 ПК України у разі проведення перевірки в іншому місці в наказі зазначається адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, що і було зроблено в даному наказі.

На підставі наказу № 888 від 05 вересня 2018 року оформлено повідомлення №508/21- 22-13-06 від 05 вересня 2018 року про проведення документальної планової перевірки, яке отримано позивачем 07 вересня 2018 року.

З наведеного вбачається, що податковий орган планував проведення документальної планової виїзної перевірки позивача, а відсутність в наказі виду перевірки (виїзна/невиїзна) не впливає на правильність висновків суду, з урахуванням встановлених вище фактичних обставин.

15 вересня 2018 року позивач подав до податкового органу заяву про проведення документальної планової перевірки в будівлі ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополь, тобто, про проведення документальної планової невиїзної перевірки.

Відповідно до приписів п. 79.2 ст. 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

При організації документальних планових та позапланових невиїзних перевірок необхідно враховувати особливості їх проведення, визначені статтею 79 розділу II Кодексу.

Так, документальна планова та позапланова невиїзна перевірка здійснюються на підставі наказу про проведення, оформленого з дотриманням вимог, передбачених цим розділом Методичних рекомендацій, та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 Кодексу.

З метою дотримання вимог статей 77 та 79 Кодексу підрозділи органу ДФС, які здійснюють (очолюють) документальну планову або позапланову невиїзну перевірку, забезпечують надіслання (вручення) платнику податків (його представнику) у порядку та терміни, визначені Кодексом, копії наказу про проведення документальної планової / позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки, складеного за формою згідно з додатком 4 - при проведенні документальної планової невиїзної перевірки, а при проведенні документальної позапланової невиїзної перевірки - згідно з додатком 6 до Методичних рекомендацій (додається).

Зазначене повідомлення підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) органу ДФС, завіряється відповідною печаткою цього органу та реєструється у Журналі реєстрації повідомлень про проведення перевірок платників податків у порядку, визначеному підпунктом 1.4.1 пункту 1.4 цього розділу Методичних рекомендацій.

Необхідно також врахувати, що у разі виникнення необхідності зміни виду документальної перевірки (з виїзної на невиїзну) доцільно забезпечити безумовне дотримання вимог щодо організації та проведення невиїзних документальних перевірок, які встановлені статтею 79 Кодексу, а також відповідно статтями 77 та 78 Кодексу, в частині, зокрема, надіслання (вручення) платнику податків у визначені терміни належним чином оформлених повідомлення та копії наказу про проведення документальної невиїзної перевірки, а також скасування або внесення змін до раніше прийнятого рішення про проведення документальної виїзної перевірки (пп.1.4.2 п.1.4 розділу І Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків).

В матеріалах справи відсутній наказ відповідача про проведення документальної невиїзної перевірки обґрунтований заявою платника податків від 15 вересня 2018 року, відсутнє письмове повідомлення (направлене на адресу позивача) із зазначенням дати початку та місця проведення документальної планової невиїзної перевірки, відсутні докази внесення змін до наказу № 888 від 05 вересня 2018 року «Про проведення документальної планової перевірки ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )» або його скасування.

Натомість 21 вересня 2018 року на підставі наказу №888 від 05 вересня 2018 року посадовій особі відповідача видано направлення на перевірку № 590, яке вручено позивачу 24 вересня 2018 року.

Для проведення документальної планової та позапланової виїзної або фактичної перевірки платника податків формується направлення на перевірку в одному примірнику окремо на кожну посадову (службову) особу, що буде проводити перевірку (зразок форми направлення наведено у додатку 2 до Методичних рекомендацій, додається).

Направлення на проведення документальної планової або позапланової виїзної або фактичної перевірки підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) органу ДФС, який здійснює (очолює) перевірку, та скріплюється відповідною печаткою цього органу (у тому числі у разі залучення до перевірки працівників інших органів ДФС) (пп.1.3.1 п.1.3 розділу І Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків).

Допуск посадових (службових) осіб до проведення документальних планових або позапланових виїзних та фактичних перевірок визначено статтями 77 - 81 Кодексу (п.1.4 розділу І Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків).

Тобто направлення виписується на проведення документальної планової виїзної перевірки та є одним з тих обов`язкових документів, з якими ПК України (в п. 81.1 ст. 81) пов`язує допуск до проведення документальної планової виїзної перевірки, яка проводиться в присутності платника податків або уповноваженої ним особи.

Відтак, податковий орган прийняв рішення та скерував усі дії на проведення виїзної перевірки, натомість провів невиїзну перевірку.

Однак в акті перевірки вказано, що згідно заяви позивача перевірка проведена в приміщенні Херсонської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі за адресою: м. Херсон, вул. І. Кулика, 143-а.

Відповідно до пункту 79.1 статті 79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

З огляду на буквальний аналіз вказаних норм, суд зазначає, що саме виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки, невиконання вимог пункту 79.2 статті 79 ПК України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Дані перевірок результатів діяльності платника податків є необхідною передумовою для прийняття податкових повідомлень-рішень, рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами, про що безпосередньо зазначено в нормах згідно яких прийняті акти індивідуальної дії, що є предметом позову у цій справі.

Суд зазначає, що акт перевірки, отриманий в результаті документальної невиїзної перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, якщо він одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Податкові повідомлення-рішення, рішення, вимога прийняті за наслідками незаконної перевірки на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не можуть вважатись правомірними та підлягають скасуванню.

Відповідний висновок викладено в постанові Верховного Суду в справі № 821/597/17 від 12 червня 2018 року (адміністративне провадження № К/9901/48710/18).

Верховний Суд у постанові від 16 січня 2018 року у справі № 826/442/13-а, від 20 березня 2018 року у справі № 810/1438/17 вже висловлював правову позицію, відповідно до якої податкове повідомлення-рішення, прийняте на підставі незаконної перевірки не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.

Окремо суд вважає за доцільне звернути увагу контролюючого органу на період, який досліджено в акті перевірки (відповідач уникнув свого обов`язку зазначити вид перевірки) №595/21-22-13-06/ НОМЕР_1 від 12 жовтня 2018 року, а саме з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року, що є прямим порушенням приписів п. 4 розділу І Порядку формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків.

При відборі платника податків до плану-графіка відповідно до вимог статті 77 розділу II Кодексу необхідним є врахування також вимог пункту 102.1 статті 102 розділу II Кодексу в частині граничних термінів проведення перевірки та визначення податкового зобов`язання платника податків, вимог пункту 77.3 статті 77 розділу II Кодексу в частині заборони проведення документальної планової перевірки за окремими видами зобов`язань перед бюджетами, крім правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати митних платежів, податків, зборів та єдиного внеску при виплаті (нарахуванні) доходів фізичним особам, податку на доходи фізичних осіб та зобов`язань за бюджетними позиками і кредитами, що гарантовані бюджетними коштами (п.4 розділу І Порядку формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків).

Перевірка проведена з 24 вересня 2018 року, тобто, перевіряємий період, з урахуванням приписів п. 102.1 ст. 102 ПК України, починається з 24 вересня 2015 року, а не з 01 січня 2015 року.

Згідно інформації, викладеної в пп. 1.17.1 п.1.17 розділу І акту перевірки (т.с. 1 а.с.17) дохід позивача від провадження діяльності на загальній системі оподаткування за період з 01.01.2015-31.12.2015р.р. становив 2098905,06 грн.; за період з 01.01.2016-31.12.2016р.р. становив 2679162,29 грн.; за період з 01.01.2017-31.12.2017р.р. становив 2896549,73 грн.

Згідно з пп. 2.1.1 п. 2.1 розділу 2 акту перевірки «Перевірка правильності ведення обліку, достовірності, повноти нарахування і сплати податків (зборів), єдиного внеску, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, а також дотримання валютного та іншого законодавства» перевіркою дотримання встановленого порядку подання до контролюючих органів податкових декларацій порушень не встановлено.

Перевіркою дотримання встановленого порядку ведення Книги доходів і витрат, які ведуть фізичні особи - підприємці порушень не встановлено.

Перевіркою правильності визначення загального оподатковуваного доходу, отриманого від провадження діяльності у 2015-2017 роках порушень не встановлено (пп.2.1.2 п.2.1 розділу 2 акту перевірки).

Тобто, відповідач самостійно в акті перевірки зазначає, що подання податкових декларацій відбувалось у відповідності із законом, доходи і витрати відображались в належний спосіб та в порядку передбаченому законодавством, оподатковуваний дохід (який є різницею між доходом отриманим від провадження діяльності на загальній системі оподаткування та витратами пов`язаними з діяльністю) визначено позивачем без порушень податкового законодавства.

При цьому в пп. 2.1.3 п. 2.1. розділу 2 акта перевірки міститься інформація про виявлення порушення порядку визначення вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних із здійсненням діяльності відображеної в додатку Ф.4 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік та у додатку Ф.2 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 та 2017 роки. Розбіжність в документально підтверджених витратах становить 210622,14 грн. за 2015 рік, 149515,50 грн. за 2016 рік, 82988,98 грн. за 2017 рік.

Дані суми є результатом неправомірного, на думку відповідача, списання за актами списання паперу, що використовувався для фасування м`ясної продукції.

В таблиці на сторінці 10 акта перевірки (т.с.1 а.с. 22) наведено перелік актів списання за 2015 рік (без ПДВ): 20 липня 2015 року на суму 34086,00 грн.; 03 серпня 2015 року на суму 32400,00 грн.; 26 серпня 2015 року на суму 8325,00 грн.; 25 вересня 2015 року на суму 24977,35 грн.; 28 жовтня 2015 року на суму 37500,00 грн.; 27 листопада 2015 року на суму 41667,47 грн.; 23 грудня 2015 року на суму 31666,32 грн.

Втім, відповідач не мав правових підстав для дослідження періоду до 25 вересня 2015 року, оскільки такий період перебуває за межами 1095 днів встановлених п.102.1 ст.102 ПК України.

Таким чином сума витрат в розмірі 74811 грн. (20.07.2015, 03.08.2015, 26.08.2015), яка в складі інших витрат зазначена в сумі завищених витрат, пов`язаних з отриманням доходу за 2015 рік є безпідставною та не підлягає врахуванню під час визначення грошових зобов`язань та нарахування ЄСВ.

Враховуючи відсутність будь-яких числових даних в акті перевірки не можливо встановити з яких сум складається скорегована сум витрат за 2015 рік, 2016 рік та 2017 рік, оскільки доказами таких сум є лише таблиця 18 (т.с.1 а.с. 26, аркуш акта перевірки 15), яка містить три числові показника -210622,11 грн., -149515,50 грн.,-82988,98 грн.

Відповідач не надав пояснень яким чином відсутність порушень при визначенні загального оподатковуваного доходу в таблиці 16 (т.с. 1 а.с. 20, аркуш акта перевірки 8) по деклараціям за 2015 рік № на суму 2098905,06 грн. (розбіжність 0,0 грн.); за 2016 рік № на суму 2679162,29 грн. (розбіжність 0,0 грн.), за 2017 рік № на суму 28965449,73 грн. (розбіжність 0,0 грн.) можливо пов`язати з даними таблиць 17 та 18 акта перевірки, де в цих же деклараціях при визначенні вартості документально підтверджених витрат та при визначенні суми чистого оподатковуваного доходу містяться розбіжності -210622,11 грн., -149515,50 грн.,-82988,98 грн. відповідно.

Тобто загальний оподатковуваний дохід не може не містити розбіжностей, оскільки його зменшено на суми безпідставних, на думку відповідача, витрат.

Ці суми стали підставою для визначення позивачу грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 80156,81 грн., ЄСВ в розмірі 96128, 57 грн., ПДВ в сумі 70752,20 грн., військового збору в сумі 6646,89 грн., про що прямо зазначено у відповідних розділах акта перевірки, але в базу для визначення податку з доходів фізичних осіб, податку на додану вартість, військового збору, ЄСВ включені безпідставно досліджені періоди та сума витрат по ним в розмірі 74811 грн.

Оскільки позивач оскаржує лише частину податкових повідомлень-рішень, суд дає оцінку лише оскаржуваній частині висновків акта перевірки.

При визначенні грошових зобов`язань з ПДВ відповідач дослідив як період липень 2015- грудень 2017 року (т.с. 1 а.с. 39, аркуш акта перевірки 27 останній абзац з подальшими таблицями в акті перевірки) так і період 2018 року (досліджено податкову декларацію № від 09 січня 2018 року).

Враховуючи приписи п.73.3 статті 73 ПК України податковий орган під час проведення документальної планової невиїзної перевірки (хоча відповідач уникнув зазначення виду документальної планової перевірки) мав право звернутися до платника податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Також відповідно до п.73.5 ст.73 ПК України з метою отримання податкової інформації, необхідної у зв`язку з проведенням перевірок, контролюючі органи мають право здійснювати зустрічні звірки даних суб`єктів господарювання щодо платника податків.

Відповідач вказує на порушення порядку списання паперу, але це порушення є порушенням бухгалтерського обліку, а не податкового. Позивач повідомив, що він списував папір один раз на місяць, але використання його відбувалось впродовж всього місяця.

Перевіркою встановлено реалізацію м`ясної продукції без зміни номенклатури товару, а саме реалізація придбаної фасованої продукції (в тому числі вакуумна упаковка), замороженої та охолодженої продукції.

Наказом Державної служби статистики України 17 грудня 2012 року N 520 (чинний в перевіряємий період) затверджено схвалену Комісією з питань удосконалення методології та звітної документації Держстату України Номенклатуру продукції промисловості (далі - НПП).

Номенклатура призначена для використання органами державної статистики при складанні форм державних статистичних спостережень з питань статистики промисловості, а також при зборі, обробці, поширенні статистичної інформації щодо продукції та для її міжнародного співставлення, і по своїй суті є статистичною. Номенклатура може бути корисною для здійснення економіко-статистичного аналізу виробництва, реалізації та використання продукції на макроекономічному, регіональному і галузевому рівнях, а також для структурування інформації за видами виробленої продукції з метою проведення маркетингових обстежень і здійснення постачально-збутових операцій.

Тобто зазначення або не зазначення номенклатури товару не становить порушення податкового обліку, в зв`язку з тим, що така інформація є суто статистичною.

В даній номенклатурі відсутня номенклатура м`ясної продукції із позначкою «зафасована в папір формату А4», яка б відрізняла таку м`ясну продукцію від, наприклад, «Кури, курчата (частини тушок) заморожені», а тому позиція відповідача є безпідставною.

Наказом ДПА України від 2 грудня 2005 року № 540 затверджено Методичні вказівки щодо визначення стандартів якості контрольно-перевірочної роботи (чинні).

Метою визначення стандартів якості контрольно-перевірочної роботи є встановлення системи вимог, спрямованих на запровадження однорідної системи відображення в актах перевірок аспектів, пов`язаних з оцінкою виконання платниками податків зобов`язань зі сплати податків, а також інших вимог законодавства, перевірка яких знаходиться в компетенції податкової служби.

1. Будь-який висновок акта перевірки, який стосується оцінки повноти та своєчасності виконання платником своїх зобов`язань перед бюджетом, має ґрунтуватись на відповідних доказах, отриманих в ході перевірки.

2. Порядок доказування має бути визначено таким чином, щоб можна було встановити:

безпосередній зв`язок між показниками податкової декларації (розрахунку) та регістрами бухгалтерського обліку (первинними документами), які використовувались при проведенні перевірки;

осіб, чиї дії (або бездіяльність) призвели до порушень законодавства (якщо такі мали місце).

3. У випадку якщо перевіркою можливо визначити конкретний первинний документ або обліковий регістр, невикористання, використання або некоректне використання якого вплинуло на правильність визначення конкретних показників декларацій, акт перевірки має містити посилання на такий первинний документ або обліковий регістр.

4. У разі якщо перевірка свідчить про невірне визначення суб`єктом господарювання об`єктів оподаткування, але не має змоги встановити конкретні причини відхилення та визначити конкретні документи, що необґрунтовано вплинули (не вплинули) на розмір відповідних показників, в акті перевірки здійснюється посилання на норми законодавства, які регулюють загальний порядок обчислення конкретного податку.

5. Якщо застосовується п. 4 цього Стандарту, в акті перевірки має бути детально викладено розрахунки, на підставі яких визначено об`єкти оподаткування, та оцінку відхилень, обчислених таким чином об`єктів, від задекларованих підприємством. Такі розрахунки мають бути законодавчо обґрунтованими. У цьому випадку базою для перевірки виступають дані бухгалтерського обліку або дані первинних документів, які надано для перевірки (Стандарт 2. Доказовість ).

В акті перевірки не міститься жодного посилання на проведення зустрічних перевірок.

Суд звертає увагу відповідача, що в матеріалах перевірки відсутні будь-які дані про характер дослідження посадовими особами первинних документів позивача, як відсутнє й посилання в акті перевірки на конкретні документи, відсутність яких вплинула на корегування податкової звітності, відсутні посилання на норми спеціального законодавства щодо порядку списання паперу формату А4, не вказано показник номенклатури замороженої м`ясної продукції з позначкою «зафасована в папір формату А4» та не вказано обов`язків для виконання нормативно-правовий акт згідно якого така номенклатура введена в дію та є обов`язковою для позивача.

Неприйнятним є також спосіб встановлення податковим органом правопорушення стосовно витрат сформованих позивачем, без перевірки документів, адже у будь-якому випадку документальна перевірка вимагає дослідження документів, на підставі яких встановлюються податкові правопорушення. Порушення способу перевірки доводить неналежне виконання контрольної функції податковим органом та унеможливлює прийняття будь-яких рішень за наслідками не проведення перевірки. Документальний спосіб дослідження у будь-якому випадку передбачає документи, як предмет такого дослідження, висновок податкового органу про податкове правопорушення по факту відсутності документів можливій виключно у випадку їх ненадання податковому органу платником податку під час проведення належної перевірки.

Таким чином, суд вважає, що висновки акту перевірки стосовно нереальності вчинених між товариством та його контрагентами господарських операцій не відповідають стандарту «Доказовість» Методичних вказівок щодо визначення стандартів якості контрольно-перевірочної роботи, як не відповідають вони і ознакам доказовості визначеним КАС України.

Слід звернути увагу, що самого лише відображення в тексті акта перевірки фраз «неможливість виконання господарських операцій», «акти списання паперу не відповідають вимогам законодавства», посилання на норми законодавства недостатньо для того щоб зробити висновок про дійсну відповідність даних фраз та посилань фактичним обставинам перевірки.

Суд не бере до уваги посилання відповідача на податкову інформацію, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно позивача та його контрагентів, оскільки така інформація носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

З матеріалів справи вбачається, а в судовому засіданні представник відповідача підтвердив, що єдиною підставою для визначення грошових зобов`язань з податку на додану вартість, податку на доходи фізичних осіб, військового збору, ЄСВ є невизнання податковим зв`язку між списаним папером формату А4 та реалізованою м`ясною продукцією, а також відсутність змін у номенклатурі товару де б була позначка «зафасована в папір формату А4».

При вирішенні податкових спорів презюмується добросовісність платника податку, і, відповідно, обґрунтованість отриманої ним податкової вигоди (тобто зменшення податкового зобов`язання).

Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо. При цьому сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.

Втім податкова вигода може визнаватись необґрунтованою зокрема, якщо для цілей оподаткування враховані операції не у відповідності з їх дійсною економічною метою чи враховані операції не обумовлені розумними економічними чи іншими причинами (метою ділового характеру). Слід зазначити, що діловою метою діяльності платника податку може бути отримання економічного ефекту, однак податкова вигода не є самостійною діловою метою.

Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку (які є формою здійснення господарської діяльності), то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатися вчиненою в межах господарської діяльності платника податків. І лише за таких умов платник податків має право на врахування у податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій. Таким чином, лише господарські операції, здійснені за наявності розумних економічних причин (ділової мети) є такими, що вчинені в межах господарської діяльності.

В акті перевірки зафіксовано, що позивач в перевіряємий період отримував прибуток саме завдяки тим операціям, які податковий орган ставить під сумнів.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч.2 ст.77 КАС України).

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.74 КАС України).

З урахуванням встановлених судом численних порушень законодавства при проведенні перевірки (порушено процедуру), дослідженні перевіряємого періоду (порушено строк в 1095 днів) та викладенні встановлених порушень, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Позивач належними доказами підтвердив правомірність своїх вимог.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст. 139 КАС України.

В судовому засіданні 19 липня 2019 року оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

З 22 липня 2019 року по 31 липня 2019 року (включно) головуючий суддя по справі перебував на лікарняному, тому повний текст рішення виготовлений та підписаний суддею датою, що вказана у резолютивній частині рішення.

Керуючись ст.ст. 2, 6-9, 242-246, 250, 255 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (, 73026, м. Херсон, проспект Ушакова, 75) від 31 жовтня 2018 року за № про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) штрафної санкції.

Визнати протиправним та скасувати вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (, 73026, м. Херсон, проспект Ушакова, 75) про сплату боргу (недоїмки) від 31.10.2018 року за № Ф-001321304.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (, 73026, м. Херсон, проспект Ушакова, 75), винесених 31 жовтня 2018 року за №№ , , НОМЕР_2 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (, 73026, м. Херсон, проспект Ушакова, 75) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) сплачений судовий збір в розмірі 4166,04 (чотири тисячі сто шістдесят шість гривень, чотири копійки), шляхом безспірного списання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 01 серпня 2019 р.

Суддя Гомельчук С.В.

кат. 111030200