Справа № 564/2582/15-а
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 липня 2019 року

Київ

справа №564/2582/15-а

адміністративне провадження №К/9901/14265/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Бучик А.Ю.,

суддів: Мороз Л.Л., Рибачука А.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Костопільського районного суду Рівненської області в складі судді Грипіч Л.А. від 14 грудня 2015 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду в складі колегії суддів: Котік Т.С., Жизневської А.В., Малахової Н.М. від 04 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Малолюбашанської сільської ради Костопільського району Рівненської області, третя особа - ОСОБА_1 про визнання бездіяльності сільської ради щодо невнесення зміни в запис в погосподарській книзі

УСТАНОВИВ:

В жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом та просила визнати неправомірною бездіяльність Малолюбашанської сільської ради Костопільського району щодо невнесення з 24.11.1992 року зміни в запис в погосподарській книзі №2, відносно об`єкта погосподарського обліку №0136-1 житлового будинку АДРЕСА_1 та зобов`язати внести запис з 24.11.1992 року в погосподарську книгу №2, відносно об`єкта погосподарського обліку №0136-1 житлового будинку АДРЕСА_1 , зазначивши головою зазначеного господарства ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування вимог посилалася на те, що вона не може реалізувати своє право на спадщину, оскільки відповідачем не внесено зміни до погосподарської книги щодо власника будинку згідно договору дарування від 24.11.1992 року, зареєстрованим виконавчим комітетом Малолюбашанської сільської ради народних депутатів у реєстрі за № 13, за яким ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_4 спірний будинок. Проте їй стало відомо, що 08.09.2014 року ОСОБА_3 склала заповіт у приватного нотаріуса Костопільського районного нотаріального округу, яким заповіла зазначений житловий будинок ОСОБА_1 , що стало причиною неможливості оформленні спадщини після смерті матері.

Постановою Костопільського районного суду Рівненської області від 14 грудня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2016 року, позов задоволено.

Визнано неправомірною бездіяльність Малолюбашанської сільської ради Костопільського району щодо невнесення з 24 листопада 1992 року зміни в запис погосподарській книзі №2, відносно об`єкта погосподарського обліку №0136-1 житлового будинку АДРЕСА_1 .

Зобов`язано Малолюбашанську сільську раду Костопільського району внести з 24 листопада 1992 року зміни в запис погосподарській книзі №2, відносно об`єкта погосподарського обліку №0136-1 житлового будинку АДРЕСА_1 , зазначивши головою зазначеного господарства ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погоджуючись з судовими рішеннями, третя особа ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що позивач не зверталася до сільської ради з відповідною заявою про внесення змін до погосподарської книги з підстав зміни власника. також вказує на відсутність доказів набуття права власності на спірний будинок на підставі договору дарування.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що на підставі договору дарування від 24.11.1992 року ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_4 (надалі вона ж - ОСОБА_4 , ОСОБА_4) житловий будинок АДРЕСА_1 . Зазначений договір посвідчено секретарем виконкому Малолюбашанської сільської Ради народних депутатів Костопільського району Рівненської області та зареєстровано у виконавчому комітеті Малолюбашанської сільської Ради народних депутатів у реєстрі за № 13.

У погосподарський книзі № 2, об`єкт погосподарського обліку № 0136-1- житловий будинок АДРЕСА_1 , рахується за ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто Малолюбашанська сільська Рада народних депутатів, після проведення 24.11.1992 року виконавчим комітетом реєстрації договору дарування у реєстрі за № 13, не внесла відповідної зміни у запис в погосподарській книзі № 2 с.Мала Любаша Костопільського району, а саме, не вказала нового власника ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказане підтверджується випискою з погосподарської книги за вих. № 1353.

Крім того, 08.09.2014 року, за шість днів до смерті ОСОБА_3 склала заповіт у приватного нотаріуса Костопільського районного нотаріального округу, яким заповіла житловий будинок АДРЕСА_1 ОСОБА_1 .

З метою реалізації права на спадщину, позивач звернувся до суду з вимогами про зобов`язання внести відповідні зміни до погосподарської книги.

Колегія суддів, дослідивши спірні правовідносини, зазначає наступне.

Розглядаючи справу по суті заявлених позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій керувалися тим, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Проте такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм процесуального права.

Суди не звернули уваги на те, що критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до статті 2 КАС України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 1 частини першої статті 3 КАС України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за статтею 17 КАС України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

У пункті 7 частини першої статті 3 КАС України в наведеній вище редакції визначено, що суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Водночас помилковим є застосування статті 17 КАС України та поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і господарських справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовим, вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі №914/2006/17.

Спір, що розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки між Буркою Є.Р. та ОСОБА_1 наявний спір про спадщину на житловий будинок.

Фактично в даному випадку сільська рада, здійснюючи відповідний запис до по господарської книги не мала публічно-правових відносин саме з позивачем.

Натомість, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Зобов`язання Малолюбашанської сільської ради внести з 24 листопада 1992 року зміни в запис погосподарській книзі №2, відносно житлового будинку АДРЕСА_1 , зазначивши головою зазначеного господарства ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є захистом прав позивача на спадщину вказаного житлового будинку, права на який також заявляє ОСОБА_1 .

Позивач фактично обґрунтував позовні вимоги наявністю у неї права на спадкування відповідного домоволодіння.

Отже, ухвалюючи рішення, суди попередніх інстанцій не врахували того, що цей спір є спором про цивільне право, тобто має приватноправовий характер, а саме є спором позивача та третьої особи щодо права на спадщину житлового будинку.

Отже, спір у цій справі не є публічно-правовим. Питання наявності чи відсутності бездіяльності сільської ради щодо ведення погосподарської книги може бути розглянуте в межах цивільної справи між особами, які заявляють права на спадщину відповідного домоволодіння.

Суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, установлених відповідно статтями 238, 240 КАС України. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги (стаття 354 КАС України).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті стаття 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Отже, постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2016 року підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі.

Верховний Суд вказує, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим, а тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін.

Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано.

Керуючись статтями 345, 354, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Костопільського районного суду Рівненської області від 14 грудня 2015 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2016 року скасувати.

Провадження у справі № 564/2582/15-а за позовом ОСОБА_2 до Малолюбашанської сільської ради Костопільського району Рівненської області, третя особа ОСОБА_1 про визнання бездіяльності протиправною закрити.

Роз`яснити, що справу належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий А.Ю. Бучик

Судді Л.Л. Мороз

А.І. Рибачук