Справа № 360/1774/19
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2019 року справа №360/1774/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів: Арабей Т.Г., Міронової Г.М., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23 травня 2019 року у справі № 360/1774/19 (головуючий І інстанції Свергун І.О., повний текст складений у м. Сєвєродонецьку Луганської області) за позовом Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Миронівський продукт» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,-

В С Т А Н О В И В :

Луганське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі - позивач, ЛОВФСЗІ) звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Миронівський продукт» (далі - ТОВ «Миронівський продукт», відповідач) про стягнення адміністративно-господарських санкцій за 2018 рік у сумі 175678,16 грн. та пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій за період з 16.04.2019 року по 18.04.2019 року у розмірі 316,23 грн., разом - 175994,39 грн. (а.с. 3-8).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 23 травня 2019 року відмовлено у задоволені позову (а.с. 173-176).

Позивач не погодився з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції у зв`язку з порушенням норм матеріального права та прийняти нове, яким задовольнити позов в повному обсязі (а.с. 182-184).

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що на підприємство покладено обов`язок те тільки по забезпеченню певної кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів, а й обов`язок з їх працевлаштування.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до приписів п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в письмовому провадженні.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені наступні обставини.

ТОВ «Миронівський продукт» зареєстрований в якості юридичної особи, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с. 25-27).

ТОВ «Миронівський продукт» зареєстроване в ЛОВФСЗІ 31.01.2014 року за № 44/129/620, що підтверджено довідкою про реєстрацію роботодавця у відділенні Фонду соціального захисту інвалідів від 31.01.2014 року № 3045 (а.с. 15).

22.02.2019 року ТОВ «Миронівський продукт» подано до ЛОВФСЗІ звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2018 рік за формою № 10-ПІ, згідно якого середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу (осіб) становить 174 особи, з них: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність (осіб) - 3; кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (осіб) - 7; фонд оплати праці штатних працівників (тис. грн) - 7642; середньорічна заробітна плата штатного працівника (грн.) - 43919,54; сума адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів (грн.) - не визначена (а.с. 16).

27.02.2019 року за вих. № 03-10/178 позивачем на адресу відповідача направлено лист з проханням своєчасно здійснити сплату адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю у 2018 році до 15 квітня 2019 року (а.с. 17).

04.03.2019 року позивач направив на адресу Лисичанського міського центру зайнятості населення запит № 04-02/204, в якому просив повідомити наступну інформацію: чи надавалися ТОВ «Миронівський продукт» до Сєвєродонецького міського центру зайнятості відомості про вільні робочі місця (вакансії), на які можливе працевлаштування осіб з інвалідністю, а також про випадки відмови роботодавцем у працевлаштуванні осіб з інвалідністю, які направлялися центром зайнятості, протягом 2018 року; чи здійснювалося ТОВ «Миронівський продукт» замовлення до Сєвєродонецького міського центру зайнятості на професійне навчання або підготовку особи з інвалідністю у разі відсутності фахівців з потрібними професіями серед зареєстрованих у державній службі зайнятості осіб з інвалідністю (а.с. 18).

Листом Сєвєродонецького міського центру зайнятості від 11.03.2019 року № 13/04-864 повідомлено, що ТОВ «Миронівський продукт» протягом 2018 року подавав інформацію про вакансії, на які можливе працевлаштування осіб з інвалідністю, за формою № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», а саме: 11.01.2018 року - 5 вакансій, 08.02.2018 року - 4 вакансії, 02.03.2018 року - 5 вакансій, 05.04.2018 року - 5 вакансій, 02.05.2018 року - 5 вакансій, 04.06.2018 року - 9 вакансій, 02.07.2018 року- 9 вакансій, 10.07.2018 року - 9 вакансій, 17.07.2018 року - 9 вакансій, 27.07.2018 року - 8 вакансій, 14.08.2018 року - 8 вакансій, 10.09.2018 року - 8 вакансій, 03.10.2018 року - 8 вакансій, 06.11.2018 року - 8 вакансій, 05.12.2018 року - 8 вакансій. Відмов у працевлаштуванні осіб з інвалідністю за направленням центру зайнятості не було. Замовлень до Сєвєродонецького міського центру зайнятості на професійне навчання або підготовки осіб з інвалідністю від ТОВ «Миронівський продукт» не було (а.с. 19).

Згідно розрахунку суми позову відповідачу нараховану адміністративно-господарську санкцію в розмірі 175678,16 грн., а також пеню за несвоєчасну сплату адміністративно-господарських санкцій у сумі 316,23 грн (а.с. 20).

Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи.

Закон України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» від 21.03.1991 року № 875-XII (далі - Закон № 875-XII) визначає основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами.

Згідно статті 7 Закону № 875-XII законодавство про соціальну захищеність інвалідів в Україні складається з цього Закону та інших актів законодавства, що видаються відповідно до нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону № 875-XII забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина третя статті 18 Закону № 875-XII).

Статтею 18-1 Закону № 875-XII визначено, що особа з інвалідністю, яка не досягла пенсійного віку, не працює, але бажає працювати, має право бути зареєстрованою у державній службі зайнятості як безробітна.

Рішення про визнання особи з інвалідністю безробітною і взяття її на облік для працевлаштування приймається центром зайнятості за місцем проживання особи з інвалідністю на підставі поданих нею рекомендації МСЕК та інших передбачених законодавством документів.

Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у особи з інвалідністю кваліфікації та знань, з урахуванням її побажань.

Державна служба зайнятості може за рахунок Фонду соціального захисту інвалідів надавати дотацію роботодавцям на створення спеціальних робочих місць для осіб з інвалідністю, зареєстрованих у державній службі зайнятості, а також проводити професійну підготовку, підвищення кваліфікації і перепідготовку цієї категорії осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вимог статті 19 Закону № 875-XII:

- для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця (частина перша);

- підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення (частина друга);

- підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону (частина третя).

Аналіз зазначених положень Закону дає підстави для висновку про те, що обов`язки роботодавців стосовно забезпечення прав інвалідів на працевлаштування полягають у:

а) виділенні та створенні робочих місць для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальних робочих місць;

б) створенні для інвалідів умов праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації;

в) забезпеченні інших соціально-економічних гарантії, передбачених чинним законодавством;

г) наданні державній службі зайнятості інформації, необхідної для організації працевлаштування інвалідів;

д) звітуванні Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, обов`язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов`язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування. Такий обов`язок покладений на державну службу зайнятості.

Згідно ч. 1 ст. 20 Закону № 875-XII підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк (ч. 2 ст. 20 Закону № 875-XII).

Згідно ч. 4 статті 20 Закону № 875-XII адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.

Матеріалами справи встановлено, що ТОВ «Миронівський продукт» своєчасно подав до ЛОВФСЗІ звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2018 рік (а.с. 16).

ТОВ «Миронівський продукт» протягом 2018 року подавав до Сєвєродонецького міського центру зайнятості звітність форми № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)»: від 11.01.2018 року про наявність 5 вакансій для працевлаштування осіб з інвалідністю (а.с. 36-39), від 06.02.2018 року про наявність 4 вакансій для працевлаштування осіб з інвалідністю (а.с. 40-42), від 02.03.2018 року про наявність про наявність 5 вакансій для працевлаштування осіб з інвалідністю (а.с. 43-45), від 05.04.2018 року про наявність 5 вакансій для працевлаштування осіб з інвалідністю (а.с. 46-48), від 02.05.2018 року про наявність 5 вакансій для працевлаштування осіб з інвалідністю (а.с. 49-51), від 04.06.2018 року про наявність 9 вакансій для працевлаштування осіб з інвалідністю (а.с. 52-55), від 02.07.2018 року про наявність 9 вакансій для працевлаштування осіб з інвалідністю (а.с. 56-59), від 14.08.2018 року про наявність 8 вакансій для працевлаштування осіб з інвалідністю (а.с. 60-62), від 10.09.2018 року про наявність 8 вакансій для працевлаштування осіб з інвалідністю (а.с. 63-65), від 03.10.2018 року про наявність 8 вакансій для працевлаштування осіб з інвалідністю (а.с. 66-68), від 06.11.2018 року про наявність 8 вакансій для працевлаштування осіб з інвалідністю (а.с. 69-71), від 05.12.2018 року про наявність 8 вакансій для працевлаштування осіб з інвалідністю (а.с. 72-74).

Протягом 2018 року у ТОВ «Миронівський продукт» працювали особи з інвалідністю: ОСОБА_1 , що підтверджується наказом (розпорядженням) про прийняття на роботу від 25.05.2017 року № 101-к, довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 22.01.2002 року серії 2-20 ЛИ № 129410, повідомленням про прийняття працівника на роботу (а.с. 75, 77-79); ОСОБА_2 , що підтверджується наказом (розпорядженням) про прийняття на роботу від 04.07.2017 року № 142-к, довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 06.09.2016 року серії 12 ААА № 502444, повідомленням про прийняття працівника на роботу (а.с. 80-83); ОСОБА_3 , що підтверджується наказом (розпорядженням) про прийняття на роботу від 29.05.2017 року № 113-к, посвідченням від 01.02.2002 року серії ААБ № 475004, повідомленням про прийняття працівника на роботу, наказом (розпорядженням) про припинення трудового договору (контракту) від 02.03.2018 року № 18-к (а.с. 84-88); ОСОБА_4 , що підтверджується наказом (розпорядженням) про прийняття на роботу від 21.05.2018 року № 94-к, довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 25.07.2007 року серії 2-20 СМ № 0062831, повідомленням про прийняття працівника на роботу (а.с. 89-92); ОСОБА_5 , що підтверджується наказом (розпорядженням) про прийняття на роботу від 07.06.2018 року № 121-к, довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 11.01.2017 року серії 12 ААА № 505316, повідомленням про прийняття працівника на роботу (а.с. 93-96).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідачем протягом 2018 року вживалися інші заходи щодо працевлаштування осіб з інвалідністю, а саме - розміщувалися оголошення в газеті «Проспект» з пропозиціями працевлаштування осіб з інвалідністю (а.с. 138-161).

Наведене свідчить, що відповідачем вживалися залежні від нього заходи щодо працевлаштування осіб з інвалідністю на вакантні посади. Доказів відмови у працевлаштуванні інвалідів позивачем не надано.

Посилання позивача на невжиття відповідачем протягом 2018 року всіх обов`язкових заходів для роботодавців при виконанні нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю, наведених в листі Державної служби зайнятості від 14.09.2016 року № ДЦ-01-6415/0/616 «Щодо обов`язковості подання форми № 3-ПН та заходів з працевлаштування інвалідів», суд не бере до уваги, оскільки відповідальність, визначена статтею 20 Закону № 875-XII, настає для роботодавців за нестворення у необхідній кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів, а не за невжиття заходів з пошуку інвалідів для працевлаштування, про які йдеться у зазначеному листі.

Адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання у зв`язку зі скоєнням правопорушення.

Згідно ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Таким чином, для стягнення адміністративно-господарських санкцій слід виходити із загальних норм права відносно відповідальності за порушення зобов`язань та встановлення в діях або бездіяльності підприємства складу правопорушення з метою застосування юридичної відповідальності у вигляді адміністративно-господарських санкцій.

У постанові від 26.06.2018 року у справі № 806/1368/17 Верховний Суд зробив правовий висновок про те, що обов`язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов`язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування. Отже, своєчасно та в повному обсязі надав інформацію про попит на вакансії підприємство, фактично, вживає усіх залежних від нього передбачених законом заходів для відповідності середньооблікової чисельності працюючих інвалідів установленим нормативам, тобто заходів для недопущення господарського правопорушення.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки судом не встановлено порушень відповідачем вимог Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні».

Керуючись ст. ст. 242, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23 травня 2019 року у справі № 360/1774/19 за позовом Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Миронівський продукт» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 31 липня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: Т.Г. Арабей

Г.М. Міронова