Справа № 824/607/19-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2019 р. м. Чернівці справа № 824/607/19-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маренича І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просить :

- визнати протиправними дії Департаменту праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради (далі - відповідач, Департамент) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації за самостійно придбаний мобільний телефон;

- зобов`язати Департамент праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради донарахувати та виплатити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , інваліду І-ї групи за зором компенсацію за придбаний мобільний телефон у розмірі 1065,00 грн ( за палицю тактильну - 204 грн, та за диктофон 861 грн).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є інвалідом І-ї групи за зором. 22.11.2018р. ним було придбано мобільний телефон Xiaomi redmi Note 5 за ціною 4999 грн. 03.12.2018 р. на ім`я відповідача він подав заяву, відповідно до змісту якої, просив виплатити компенсацію за телефон замість всіх засобів реабілітації (аудіоплеєр, годинник механічний, палиця тактильна та диктофон). 08.04.2019 року на банківський рахунок позивача надійшла компенсація в розмірі 1551 грн за аудіоплеєр та годинник механічний. 17.04.2019 р. позивач звернувся до Департаменту з заявою до нарахування та виплати компенсації за палицю тактильну та диктофон. Однак, 25.04.2019 р. ним була отримана відповідь від відповідача, відповідно до змісту якої йому було відмовлено в можливості донарахування та виплати додаткових коштів.

У зв`язку з вищезазначеним, просив визнати дії відповідача протиправними та зобов`язати донарахувати та виплатити компенсацію.

26.06.2019 р. відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, відповідно до змісту якого вказував, що на підставі заяви гр. ОСОБА_1 від 03.12.2018 р. Департаментом 21.02.2019 р. винесено розпорядження про призначення компенсації позивачу у розмірі 1551 грн, яку останній отримав 08.04.2019 р. Зазначив, що оскільки у наказі Мінсоцполітики № 59 не встановлена гранична ціна за диктофон, тому для проведення компенсації його вартості немає законної підстави. Крім того позивач проінформований письмово про можливість самостійного придбання допоміжного засобу для особистої рухомості, переміщення та підйому (палиці тактильної), так як остання не є засобом для спілкування, орієнтування та обміну інформації.

У відзиві на позовну заяву відповідач просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

07.06.2019 р. ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду у справі №824/607/19-а відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 11:00 год. 25.07.2019 р.

Позивач в судове засідання, призначене на 25.07.2019 р. не прибув, явку представників не забезпечив, про причини не прибуття суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується матеріалами справи.

Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, за його відсутності. Вказував, що проти позовних вимог заперечує повністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи приписи ст. 205 КАС України, суд вважає, що неприбуття належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду позивача, не є перешкодою для розгляду і вирішення справи.

Враховуючи приписи ст.ст. 194 та 205 КАС України та поданням учасником справи заяви про розгляд справи у порядку письмового провадження без їх участі, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження

Суд дослідивши письмові докази, встановив наступне.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований в АДРЕСА_1 (а.с 6-7)

Згідно Довідки МСе 260685 ОСОБА_1 є інвалідом І-ї групи з дитинства по зору (а.с 8).

22.11.2018 року позивачем було придбано мобільний телефон Xiaomi redmi Note 5 за ціною 4999 грн.

03.12.2018 р. на ім`я відповідача було подано заяву, відповідно до змісту якої, позивач просив виплатити компенсацію за телефон замість всіх засобів реабілітації (аудіоплеєр, годинник механічний, палиця тактильна та диктофон).

08.04.2019 року на банківський рахунок позивача надійшла компенсація в розмірі 1551 грн.

17.04.2019 р. позивач не погоджуючись з розміром компенсації, звернувся до Департаменту з заявою про нарахування та виплати компенсації за палицю тактильну та диктофон.

25.04.2019 р. від відповідача було отримана відповідь, відповідно до змісту якої Департамент відмовив в можливості донарахування та виплати додаткових коштів у зв`язку з тим, що палиця тактильна не відноситься до засобів спілкування, орієнтування та обміну. Стосовно відшкодування грошової компенсації за диктофон, то на законодавчому рівні не вирішено розрахунок вартості останнього, а тому при проведенні розрахунку вартості не включено.

Не погоджуючись із діями відповідача та вважаючи дії Департаменту протиправними, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відносини, які регулюють порядок виплати компенсації вартості за самостійно придбані технічні засоби є Постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю та інших окремих категорій населення і виплати грошової компенсації вартості за самостійно придбані технічні засоби реабілітації, переліків таких засобів" від 05.04.2012 року №321 (далі - Порядок).

Так, відповідно до пп.2 п.1 Порядок визначає механізм виплати особам з інвалідністю, дітям з інвалідністю та іншим окремим категоріям населення грошової компенсації вартості за самостійно придбані технічні та інші засоби реабілітації (далі - компенсація).

Відповідно до пп.1 п. 8 Порядку особам з інвалідністю I і II групи по зору та законним представникам дітей з інвалідністю по зору віком від 14 років виплачується компенсація за придбання годинника (електронного - дітям віком від шести років), аудіоплеєра.

Згідно пп.2 п.8 Порядку особам з інвалідністю I групи по зору та законним представникам дітей з інвалідністю по зору віком від шести років виплачується компенсація за придбання палиці тактильної.

Згідно п.9 Порядку на підставі висновку МСЕК, що підтверджує інвалідність по зору, та фіскального чека, що підтверджує придбання диктофона, виплачується компенсація особам з інвалідністю I і II групи по зору з числа студентів та слухачів закладів вищої освіти, особам, які працюють на посадах керівників та їх заступників, дітям з інвалідністю з 14 років, що навчаються в закладах загальної середньої освіти та професійної (професійно-технічної) освіти, а також юристам, журналістам, педагогічним працівникам, науковцям, перекладачам. Іншим спеціалістам може бути виплачена компенсація за придбання диктофона за наявності висновку МСЕК, що підтверджує інвалідність по зору, фіскального чека, що підтверджує придбання такого засобу, а також рішення комісії, утвореної органом соціального захисту населення, до складу якої входить представник громадської організації осіб з інвалідністю по зору.

Відповідно до п.10 Порядку особи з інвалідністю I та II групи по зору та законні представники дітей з інвалідністю по зору можуть придбати мобільний телефон замість одного, декількох або всіх засобів (крім мобільних телефонів для письмового спілкування).

Особам з інвалідністю I та II групи по зору та законним представникам дітей з інвалідністю по зору, які надали фіскальний чек, що підтверджує придбання мобільного телефону замість одного, декількох або всіх засобів (крім мобільних телефонів для письмового спілкування), передбачених в додатку 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 5 квітня 2012 р. № 321 "Про затвердження Порядку забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю та інших окремих категорій населення і виплати грошової компенсації вартості за самостійно придбані технічні засоби реабілітації, переліків таких засобів", відшкодовується вартість мобільного телефону в межах граничної ціни, в тому числі сукупної, на спеціальні засоби для спілкування, орієнтування та обміну інформацією для осіб з інвалідністю по зору із строком п`ять років, на який видано виріб.

Відповідно до додатку 2 Порядку "Перелік технічних засобів реабілітації для осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю та інших окремих категорій населення, за які може виплачуватися компенсація їх вартості" до спеціальних засобів для спілкування, орієнтування та обміну інформацією відносяться :

1 аудіоплеєри;

2 диктофони;

3 годинники (на вибір);

- механічні;

- електронні;

Згідно додатку 2 Порядку тактильні палиці відносяться до допоміжних засобів для особистої рухомості, переміщення та підйому.

Наказом Міністерства соціальної політики України № 59 від 29.01.2016 року "Про організацію забезпечення окремих категорій населення технічними та іншими засобами реабілітації" (далі - Наказ №59) встановлено граничні ціни на технічні та інші засоби реабілітації для осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю та інших окремих категорій населення. Так згідно Наказу №59 гранична ціна за аудіоплеєр - 861 грн, годинник механічний - 690 грн, палиці - орієнтири (палиці тактильні) - 204 грн.

Судом встановлено, що позивачем 03.12.2018 року подана заява про компенсацію за самостійно придбаний засіб реабілітації - мобільний телефон та фіскальний чек замість спеціальних засобів для спілкування, орієнтування та обміну інформацією, а саме : палиці тактильної, аудіоплеєра, годинника механічного, диктофона (а.с. 11-12).

08.04.2019 року на банківський рахунок позивача надійшла компенсація в розмірі 1551 грн.

17.04.2019 р. позивач не погоджуючись з розміром компенсації, звернувся до Департаменту з заявою про нарахування та виплати компенсації за палицю тактильну та диктофон (а.с.13).

25.04.2019 р. від відповідача було отримана відповідь, відповідно до змісту якої Департамент відмовив в можливості донарахування та виплати додаткових коштів у зв`язку з тим, що палиця тактильна не відноситься до засобів спілкування, орієнтування та обміну, а відноситься до допоміжних засобів для особистої рухомості, переміщення та підйому. У разі придбання тактильної палиці, позивача потрібно звернутись з заявою та фіскальним чеком для виплати компенсації. Стосовно відшкодування грошової компенсації за диктофон, то на законодавчому рівні не вирішено розрахунок вартості останнього, а тому при проведенні розрахунку вартості не включено.

Суд погоджується з доводами відповідача стосовно правомірності виплати грошової компенсації з огляду на наступне.

Як вже зазначалось, тактильна палиця відноситься до допоміжних засобів для особистої рухомості, переміщення та підйому (Додаток 2 Порядку).

Пунктом 10 Порядку визначено вичерпний перелік відшкодування компенсації за вартість мобільного телефону. Так, відшкодовується вартість мобільного телефону в межах граничної ціни, в тому числі сукупної, на спеціальні засоби для спілкування, орієнтування та обміну інформацією для осіб з інвалідністю по зору.

Оскільки тактильна палиця відноситься до допоміжних засобів для особистої рухомості, переміщення та підйому, а не до спеціальних засобів для спілкування, орієнтування та обміну інформацією для осіб з інвалідністю по зору, то доводи позивача, щодо компенсації коштів за тактильну палицю у вартість мобільно телефону є хибними.

Водночас, суд зазначає, що відповідно пп.2 п.8 Порядку особам з інвалідністю I групи по зору та законним представникам дітей з інвалідністю по зору віком від шести років виплачується компенсація за придбання палиці тактильної.

Стосовно відшкодування компенсації за вартість мобільного телефону за рахунок диктофону.

Як зазначено позивачем та не заперечується відповідачем, вартість мобільного телефону відшкодовується в тому числі за рахунок диктофону.

Так, відповідно до п.9, п.10 Порядку особам з інвалідністю I і II групи по зору та законним представникам дітей з інвалідністю по зору передбачена компенсація за витрати на диктофон.

У Наказі № 59, який містить граничні ціни на технічні та інші засоби реабілітації для осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю та інших окремих категорій населення, відсутні відомості щодо відшкодування компенсації за диктофон.

Як зазначається позивачем приблизна вартість диктофону рівна ціні аудіоплеєра, тобто 861 грн.

З наданих додаткових пояснень відповідачем вбачається, що на даний час вносяться відповідні зміни до Наказу №59, зокрема із встановлення граничної ціни на диктофон (а.с. 35-38).

Так, листи Міністерства соціальної політики мають суто рекомендаційний характер. Однак, суд не в змозі підміняти та встановлювати ціни за технічні засоби.

Згідно ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74 - 76 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ч. 1 - 3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що відповідачем правомірно нараховано та виплачено компенсацію за самостійно придбаний товар, а тому відсутні підстави для донарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації за придбаний мобільний телефон у розмірі 1065 грн.

Суд не бере до уваги інші посилання позивача, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Під час судового розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів належними засобами доказування правомірність та обґрунтованість своїх дій та рішень, а тому в задоволенні адміністративного позову суд відмовляє повністю.

Стосовно розподілу судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 5 ст. 139 КАС України встановлено, що у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову повністю та за відсутності понесених відповідачем витрат, судом не проводиться розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити повністю.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Департамент праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради (вул. Героїв Майдану, 176, м. Чернівці, 58029, Код )

Суддя Маренич І.В.