Справа № 826/12722/18
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2019-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Ключковича В.Ю.,

при секретарі судового засідання Гужві К.М.,

за участю учасників судового процесу:

від апелянта:ОСОБА_1,

від позивача: Буцко О.В.,

від відповідача: не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 , Київського квартирно-експлуатаційного управління на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 червня 2019 р. у справі за адміністративним позовом Київського квартирно-експлуатаційного управління до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві визнання протиправними дій, визнання недійсними постанов, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Київське квартирно-експлуатаційне управління звернувся далі з позовом до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві у якому просив суд:

- визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Солом`янського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м.Києві щодо винесення постанови про накладення штрафу від 30 липня 2018 року на суму 5100,00 грн. (ВП № 55926913);

- визнати недійсною постанову про накладення штрафу на суму 5100,00 грн від 30 липня 2018 року (ВП № 55926913);

- визнати неправомірними дії старшого державного виконавця РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м.Києві щодо винесення постанови про накладення штрафу від 30 липня 2018 року на суму 10200,00 грн. (ВП № 55926913);

- визнати недійсною постанову про накладення штрафу на суму 10200,00 грн. від 30 липня 2018 року (ВП № 55926913).

Позовні вимоги обґрунтовані, зокрема, тим, що оскаржувані постанови про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн. та 10200,00 грн. по ВП № 55926913 були прийняті державним виконавцем в один день, а саме 30 липня 2018 року, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

За наведених обставин, позивач вважає відповідні дії відповідача протиправними, а прийняті ним рішення незаконними та такими, що підлягають скасуванню.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 червня 2019 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано недійсною постанову старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 30 липня 2018 року про накладення штрафу на суму 10200,00 гривень (ВП № 55926913). У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, особа яка не брала участі у справі - стягувач у ВП № 55926913 ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою та посилаючись на не повне з`ясування судом першої інстанції всіх обставин у справі, що мають значення для її вирішення, а також невірне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане рішення Окружного адміністративного суду м. Києва в частині задоволених позовних вимог і ухвалити нове рішення про закриття в цій частині провадження у справі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що 16 серпня 2018 року старшим державним виконавцем було прийнято постанову у ВП № 55926913 про скасування процесуального документу, а саме постанови від 30 липня 2018 року про накладення штрафу в розмірі 10200,00 грн., з огляду на те, що остання була передчасно видана цим виконавцем.

Таким чином, апелянт стверджує, що станом на час відкриття провадження у даній адміністративній справі предмет спору був відсутній.

Крім того, апелянт також звертає увагу, що суд першої інстанції упереджено вирішив питання про його право на участь у розгляді справи в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

За наведених обставин, апелянт вважає, що рішення у справі в частині задоволених позовних вимог підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Крім того, позивачем також подано до суду апеляційну скаргу на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 червня 2019 року відповідно до змісту якої зазначає, що викладені у прийнятому рішенні висновки суду не відповідають вимогам чинного законодавства та суперечать загальним засадам та принципам адміністративного судочинства, зокрема, законності, всебічності, повноти та об`єктивності розгляду всіх обставин справи в їх сукупності у відповідності до ст.. 242 КАС України.

Зокрема, апелянт вказує, що у постанові про накладення штрафу на суму 5100,00 грн. від 30 липня 2018 року (ВП № 55926913) відповідачем було неправильно вказано найменування та місцезнаходження боржника, замість правильного Київське квартирно-експлуатаційне управління було помилково зазначено Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерство оборони України. Також, апелянт звертає увагу суду, що державним виконавцем не було здійснено перевірку виконання рішення суду, що свідчить про не дотримання останнім вимог ст.. 18 ЗУ «Про виконавче провадження».

Крім того, позивач звертає увагу, що винесення одночасно двох постанов про накладення штрафу суперечить вимогам чинного законодавства та свідчить про безвідповідальне ставлення державного виконавця до виконання своїх повноважень.

Наведені обставини, на переконання апелянта свідчать про протиправність дій державного виконавця щодо прийняття оскаржуваних постанов та відповідно протиправності прийнятих рішень.

На думку позивача, відповідні обставини, не були враховані судом першої інстанції під час прийняття рішення у даній справі, а отже вказане рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій державного виконавця щодо прийняття від 30 липня 2018 року постанови про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн., а також визнання протиправною та скасування зазначеної є незаконним, необґрунтованим та безпідставним, а тому підлягає скасуванню.

Разом з цим, позивачем було подано до суду відзив на апеляційну скаргу відповідно до змісту якого зазначає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є безпідставними та необґрунтованими та не впливають на правомірність висновків суду першої інстанції і на законність ухваленого судового рішення в частині задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного викладеного, позивач просить суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог - без змін.

Крім того, позивач також просить суд не приймати до уваги докази долучені ОСОБА_2 до матеріалів апеляційної скарги.

Відзиву відповідача на вказані апеляційні скарги, до суду не надходило, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

У судовому засіданні апелянти підтримали доводи апеляційних скарг та просили суд їх задовольнити.

Відповідач, який був належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, явку уповноваженого представника до суду не забезпечив та про причини його неявки суду не повідомив.

З огляду на зазначене та керуючись приписами ч. 2 ст. 313 КАС України колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за даною явкою.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 березня 2017 року у справі № 826/25369/15 позовні вимоги ОСОБА_1 до Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України щодо ненадання інформації на запит ОСОБА_1 на отримання публічної інформації від 28 жовтня 2015 року відповідно до вимог Закону України "Про доступ до публічної інформації". У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Разом з тим, 17 липня 2017 року Київським апеляційним адміністративним судом апеляційну скаргу Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України - залишено без задоволення, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 березня 2017 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 про зобов`язання Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України надати достовірну, повну та точну інформацію на запит на отримання публічної інформації від 28 жовтня 2015 року згідно з Законом України "Про доступ до публічної інформації" скасовано та прийнято в цій частині нове рішення. Адміністративний позов задоволено частково. Зобов`язано Київське квартирно-експлуатаційне управління Міністерства оборони України вирішити питання про надання достовірної, повної та точної інформації на запит позивача. В іншій частині постанову суду першої інстанції залишено без змін.

10 серпня 2017 року Окружним адміністративним судом міста Києва видано виконавчий лист № 826/25369/15, який пред`явлено для примусового виконання до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

05 березня 2018 року старшим державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві на підставі заяви стягувача - ОСОБА_1 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 55926913 з примусового виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 серпня 2017 року № 826/25369/15.

Згідно з даними автоматизованої системи виконавчого провадження боржником у ВП № 55926913 визначено Київське квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України ().

У подальшому, а саме 30 липня 2018 року зважаючи на невиконання боржником рішення суду старшим державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, було винесено постанову про накладення на боржника штрафу на користь держави на суму 5100,00 грн. та зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду.

Цього ж дня, старшим державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві винесено постанову, відповідно до якої за повторне невиконання рішення суду накладено на боржника Київське квартирно-експлуатаційне Управління Міністерства оборони України штрафу на користь держави у розмірі 10200,00 грн. та зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду.

Вказані постанови позивачем отримано 03 серпня 2018 року.

Вважаючи дії виконавця в частині винесення постанов про накладення штрафів одночасно на суму 5100,00 гривень та на суму 10200,00 гривень незаконними та прийняті постанови протиправними і такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої виходив з того, що позивач був обізнаний про наявність постанови про відкриття виконавчого провадження від 05 березня 2018 року № 55926913 та необхідність її виконання у визначені в постанові строки, водночас жодних доказів на підтвердження обставин виконання винесеної постанови позивачем до суду надано не було. За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що судове рішення, яке набрало законної сили не було виконано боржином без поважних на те причин, а тому старшим державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби місто Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві 30 липня 2018 року було правомірно винесено постанову про накладення на боржника штрафу на користь держави у розмірі 5100,00 гривень.

Разом з тим, в частині визнання незаконною та скасування постанови старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби місто Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 30 липня 2018 року, відповідно до якої за повторне невиконання рішення суду накладено на боржника штрафу на користь держави у розмірі 10200,00 гривень, судом встановлено, що відповідачем не дотримано десятиденного строку, визначеного частиною другою статті 63 Закону, наданого боржнику для виконання рішення суду.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статтею 3 Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Частиною першою статті 5 Закону передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до частини першої статті 13 Закону під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з приписами статті 26 Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів.

Згідно зі статтею 63 Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 75 Закону).

Відповідно до ч. 1 статті 75 Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Як було правильно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи жодних доказів на підтвердження факту виконання судового рішення у справі 826/25369/15 позивачем до суду не надано, а отже з урахуванням наведених норм, зокрема ст. 63 Закону, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що боржником рішення суду не було виконано у визначений строк, а тому державним виконавцем було правомірно 30 липня 2018 року винесено постанову про накладення на боржника штрафу на користь держави у розмірі 5100,00 грн.

У свою чергу, колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що у вказаній постанові державним виконавцем не правильно вказано місце та найменування божника, з огляду на таке.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень Київське квартирно-експлуатаційне управління не погодившись діями старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.03.2018 р. (ВП № 55926913) та вважаючи таку постанову недійсною останнє звернулось з відповідним позовом до суду.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у постанові від 05 березня 2018 року про відкриття ВП № 55926913 вказано невірне найменування боржника та його місцезнаходження.

Разом з тим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2018 року по справі № 826/7432/18 у задоволенні вказаного адміністративного позову Київського квартирно-експлуатаційного управління було відмовлено.

Приймаючи відповідне рішення суд апеляційної інстанції виходив зокрема з того, що виконавче провадження № 55926913 відкрито за адресою боржника (позивача у цій справі), визначеною рішенням суду, яка належить саме до Солом`янського району.

Отже, з наведеного слідує, що правомірність визначення державним виконавцем найменування боржника та його місцезнаходження у постановах по ВП № 55926913 вже була встановлена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Згідно з приписами ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновків суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог Київського квартирно-експлуатаційного управління.

Щодо доводів апелянта ОСОБА_3 про те, що станом на час відкриття провадження у даній справі постанова старшого державного виконавця від 30 липня 2018 року про накладення штрафу в розмірі 10200,00 грн. вже була скасована самим виконавцем як передчасно видана, а тому предмет спору був відсутній, то колегія суддів не приймає їх до уваги, оскільки станом на час відкриття провадження у справі, її розгляду та прийняття рішення відповідні обставини не були доведені суду учасниками справи та будь-які докази на підтвердження в матеріалах справи також були відсутні.

При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який відповідачем в даному випадку виконаний.

Враховуючи принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості, суд зазначає, що обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем не звільняє позивача від обов`язку доказування протилежного.

Разом з цим, учасниками справи не було наведено жодних обґрунтованих доводів та не надано належних та допустимих доказів які б свідчили про відсутність підстав для відкриття провадження у справі або задоволення позовних вимог про визнання недійсною постанови старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 30 липня 2018 року про накладення штрафу на суму 10200,00 гривень (ВП № 55926913).

Крім того, колегія суддів також зазначає, що відмова суду першої інстанції у залученні ОСОБА_1 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача не впливає на правильність висновків суду, викладених в оскаржуваному рішенні та правильності вирішення даного спору по суті.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить про висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 також не спростовують висновки суду першої інстанції.

При цьому, колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та прийняв законне і обґрунтоване рішення у відповідності до вимог матеріального та процесуального права.

Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 272, 287, 308, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Київського квартирно - експлуатаційного управління залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді О.О. Беспалов

В.Ю. Ключкович

Повний текст постанови складено 01 серпня 2019 року.