Справа № 546/636/19
Суддя: Лизенко І. В.
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

єдиний унікальний номер справи 546/636/19
номер провадження 2-а/546/36/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2019 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі

головуючої судді Лизенко І.В.,

за участі секретаря судового засідання Коваленка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в судовій залі у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону патрульної поліції міста Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області лейтенанта поліції Андрейка Сергія Валерійовича та Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

18.06.2018 позивач звернувся до суду із вищевказаним адміністративним позовом, у якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення, винесену 05 червня 2019 року відповідачем, про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП і накладення адміністративного стягнення у виді штрафу та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачем було винесено щодо нього оскаржувану постанову, оскільки 05.06.2019 у с. Андрійки він нібито керував транспортним засобом DAF 95 XF 380 НОМЕР_1 , у якого на причепі д.н.з. НОМЕР_2 були встановлені шини з різним малюнком протектора та різних моделей, чим порушив п. 31.4.5 ПДР. Вважає вказану постанову незаконною та необґрунтованою, оскільки вимог ПДР України він не порушив.

24.06.2019 суддею Лизенко відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено відкрите судове засідання.

Позивач в судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву у якій просив розглядати справу за його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити (а.с.63).

Відповідачі в судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце його проведення. До суду представником відповідачів надано відзив, у якому він просить розглядати справу за їхньої відсутності (а.с.50-54)

У наданому відзиві представник відповідачів заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивач порушив вимоги п.п. «а» та «г» п. 31.4.5 ПДР України. Вважає, що постанову правомірно винесено без складання протоколу, справу розгляднуто з додержанням чинного законодавства. Вказує на висновки Верховного Суду, згідно з якими не може спростовувати здійсненого позивачем адміністративного правопорушення, факт ненадання йому під час розгляду справи про адміністративне правопорушення у сферу забезпечення безпеки дорожнього руху роз`яснень, передбачених положеннями статей КУпАП (постанова Верховного Суду від 17.05.2018 у справі 753/4366/17).

Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.06.2019 позивач керував транспортним засобом DAF 95 XF 380 НОМЕР_1 у с. Андрійки на 63-му км автодороги М-22 та був зупинений відповідачем інспектором роти №2 батальйону патрульної поліції міста Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області лейтенанта поліції Андрейком С.В.

Дана обставина визнається учасниками справи і не підлягає доказуванню, виходячи з положень ч. 1 ст. 78 КАС України.

З матеріалів справи вбачається, що інспектором роти №2 батальйону патрульної поліції міста Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області лейтенанта поліції Андрейком С.В. щодо позивача винесено оскаржувану постанову серія ЕАВ № 1203795 від 05.06.2019, згідно якої 05.06.2019 о 12.21 ОСОБА_1 керував транспортним засобом, у якого на причепі д.н.з. НОМЕР_2 були встановлені шини з різним малюнком протектора та різних моделей, чим порушив п.31.4.5 ПДР України. У зв`язку з чим його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. (а.с.9).

Позивач є фізичною особою-підприємцем, основним видом економічної діяльності якого є вантажний автомобільний транспорт, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Зі свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів вбачається, що ОСОБА_1 є власником спеціалізованого вантажного сідлового тягача DAF 95 XF 380 НОМЕР_1 та напівпричепу VAN HOOL SK 302 д.н.з. НОМЕР_2 та має посвідчення водія категорії А-1, А, В-1, В, С-1, С, СЕ , що підтверджується копією посвідчення (а.с.6).

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 121 КУпАП передбачено, що керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

До компетенції органів Національної поліції відповідно до ст. 222 КУпАП віднесено розгляд справи, передбаченої ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Пунктом 1 статті 247 КУпАП встановлено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана, по-перше, встановити склад правопорушення, яким відповідно до статті 9 КУпАП є протиправна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Обставини, зазначені в постанові про адміністративне правопорушення, складеній відносно позивача, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)письмовими, речовими і електронними доказами; 2)висновками експертів; 3) показаннями свідків.

В ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Жодних доказів на підтвердження вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП відповідачами до суду не надано. До постанови про притягнення позивача до відповідальності не надано будь-яких доказів вчинення правопорушення: матеріали фото- чи відеофіксації, не зазначено свідків правопорушення.

Окрім того, підставою для винесення спірної постанови, відповідно до її змісту, слугувало те, що позивач порушив пункту 31.4.5 ПДР України. Вказаний пункт містить вісім підпунктів, втім який з них конкретно порушив позивач у цій постанові не зазначено. Судячи зі змісту встановлених у справі обставин, позивача притягнули до адміністративної відповідальності за порушення п.п. «г».

Згідно з пп. «г» п. 31.4.5 ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиповані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора - для вантажних автомобілів.

З оскаржуваної постанови вбачається, що на транспортний засіб, яким керував позивач, а саме напівпричіп VAN HOOL SK 302 д.н.з. НОМЕР_2 , були встановлені шини різних моделей з різним малюнком протектора.

Підпункт «г» пункту 31.4.5 ПДР передбачає заборону експлуатації шин різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, та з різними типами малюнків протектора - для вантажних автомобілів, а такої заборони відносно напівпричепів даний пункт взагалі не містить.

Відповідно до положень п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді кримінальних та адміністративних справ зазначених категорій суди мають ураховувати положення правових норм, у яких визначено поняття «транспортні засоби», зокрема, примітки до ст.286 КК, ч.7 ст.121 КУпАП, п.1.10 Правил дорожнього руху.

Так, пункт 1.10 ПДР України дає визначення термінам наведеним у цих Правилах, а саме:

-легковий автомобіль - автомобіль з кількістю місць для сидіння не більше дев`яти, з місцем водія включно, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів та їх багажу із забезпеченням необхідного комфорту та безпеки;

-вантажний автомобіль - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів;

-причіп - транспортний засіб, призначений для руху тільки в з`єднанні з іншим транспортним засобом. До цього виду транспортних засобів належать також напівпричепи і причепи-розпуски.

-транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів».

Оскільки причіп (напівпричіп) є окремим видом транспортного засобу, то на нього не можуть поширюватися заборони призначені для вантажних чи легкових автомобілів.

Отже, причіп (напівпричіп) не може бути ототожнений з легковим чи вантажним автомобілем, він лише входить до складу такого поняття як транспортний засіб.

Однак п. 31.4.5 Правил дорожнього руху не містить заборони експлуатації транспортних засобів при наявності шин з різними моделями протектора. В той же час порушення заборон, що відносяться до усіх транспортних засобів, тобто в тому числі і до причепів (напівпричіепів), а саме: на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиновані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, у постанові про адміністративне правопорушення не зазначені.

Також, при складанні постанови не наведено жодних відомостей як про малюнок протектора на шинах транспортного засобу (у даному випадку - напівпричепа), так і жодних відомостей про те, чим малюнок однієї шини відрізняється від іншої.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналізуючи усі обставини по справі та досліджені у судовому засіданні матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, за якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи фактичну відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову, у зв`язку з чим вимоги підлягають задоволенню шляхом скасування постанови із закриттям провадження у справі, що відповідає п. 3 ч. 3ст. 286 КАС України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 6-9, 77, 78, 241-246, 286, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ) до інспектора роти №2 батальйону патрульної поліції міста Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області лейтенанта поліції Андрейка Сергія Валерійовича (місцезнаходження: проїзд 40 років ДАІ, 3, м. Кременчук Кременчуцького району Полтавської області; реєстраційний номер облікової картки платника податків не встановлено) та Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: м. Київ Київської області, вул. Федора Ернста, 3; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40108646) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1203795 від 05.06.2019, винесену інспектором роти №2 батальйону патрульної поліції міста Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області лейтенанта поліції Андрейком Сергієм Валерійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 121 КУпАП - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня складення в повному обсязі до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Решетилівський районний суд Полтавської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І.В. Лизенко