Справа № 1.380.2019.000782
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2019-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 року№ 857/5539/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Шевчук С.М.

за участю секретаря судового засідання Кітраль Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року, ухвалене суддею Сакалош В.М., 09:49:31 год, м. Львів, дата складання повного тексту рішення 26 квітня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зобов`язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В:

19.02.2019 року позивач - ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просить:

зобов`язати відповідача врахувати їй період роботи з 31.10.1994 по 25.07.1996 на посаді друкарки прокуратури області, з 25.07.1996 по 27.08.2000 на посаді старшого інспектора прокуратури Львівської області, до стажу який дає право на пенсію за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру»;

зобов`язати відповідача обчислити, призначити та виплачувати їй пенсію за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII з 14.01.2019, враховуючи період її роботи з 31.10.1994 по 25.07.1996 на посаді друкарки прокуратури області, з 25.07.1996 по 27.08.2000 на посаді старшого інспектора прокуратури Львівської області до стажу, який дає право на пенсію за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 рокупозов задоволено повністю. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області врахувати період роботи ОСОБА_1 з 31.10.1994 по 25.07.1996 на посаді друкарки прокуратури області, з 25.07.1996 по 27.08.2000 на посаді старшого інспектора прокуратури Львівської області, до стажу який дає право на пенсію за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області обчислити, призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII з 14.01.2019, враховуючи період роботи ОСОБА_1 з 31.10.1994 по 25.07.1996 на посаді друкарки прокуратури області, з 25.07.1996 по 27.08.2000 на посаді старшого інспектора прокуратури Львівської області, до стажу який дає право на пенсію за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру».

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що зазначені в трудовій книжці період з 31.10.1994 року до 26.08.2000 року - період роботи (служби) на посаді службовців прокуратури, необхідно зарахувати до стажу державної служби, оскільки період роботи (служби) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури зараховується до стажу державної служби. Суд звертає увагу на те, що вимога щодо обов`язкової наявності в особи, яка в органах прокуратури обіймає посаду державного службовця, вищої юридичної освіти для врахування періоду роботи на посадах до стажу роботи (вислуги років), що відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» дає право на пенсійне забезпечення за вислугу років, законодавчо передбачена після введення в дію відповідної редакції Закону України «Про прокуратуру» лише 27.07.2001 року (на підставі Закону України від 12.07.2001 р. №2663-III «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру»).

Таким чином, відповідач, відмовляючи ОСОБА_1 у зарахуванні періодів її роботи в органах прокуратури до стажу, який дає право на пенсію за вислугу років з мотивів відсутності посад на яких працювала позивач за оспорюваний період у статті 15 Закону України «Про прокуратуру», не діяв на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тобто діяв неправомірно, чим порушив право позивача на зарахування періодів її роботи до стажу який дає право на пенсію за вислугу років.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області оскаржило його, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що позивач в період з 31.10.1994 по 25.07.1996 працювала на посаді друкарки прокуратури області, з 25.07.1996 по 27.08.2000 - на посаді старшого інспектора прокуратури Львівської області. Оскільки в період роботи на зазначених посадах позивач не мала вищої юридичної освіти, як це передбачає ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII - відсутні підстави для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за вислугу років. Враховуючи положення ст.86 Закону України №1697-VIIстаж роботи позивача на час його звернення до відповідача є недостатнім для призначення пенсії за вислугу років згідно до вказаного Закону України №1697-VII. Таким чином, відповідачем правомірно відмовлено в призначенні пенсії, оскільки у позивача на день звернення відсутній необхідний стаж для призначення пенсії за вислугу років як відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру».

Учасники справи на виклик апеляційного суду не прибули, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч.2 ст.313 КАС України.

На підставі ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:

Зі змісту ст.19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 працювала у період з 31.10.1994 по 25.07.1996 на посаді друкарки прокуратури області, з 25.07.1996 року по 27.08.2000 року на посаді старшого інспектора прокуратури області, що підтверджується записами в трудовій книжці позивача.

У червні 2001 року ОСОБА_1 закінчила Львівський національний університет імені Івана Франка і отримала повну вищу овіту за спеціальністю «Правознавство» та здобула кваліфікацію юрист.

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII.

Рішенням Управління застосування пенсійного законодавства Відділу з питань призначення та перерахунків пенсії № 6 Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 57/11 від 14.01.2019 року відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років згідно ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII, з посиланням на те, що відповідно до вказаної статті прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років, зокрема, в період з 01 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року - 24 роки, у тому числі стажу на посадах прокурорів не менше 14 років. До вислуги років, що дає право на пенсію згідно ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII, зараховується, зокрема, час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистам, на посадах помічників і старших помічників прокурорів. Починаючи з 27.08.2000 року ОСОБА_1 працювала на посадах помічника прокурора, в.о. старшого помічника прокурора, заступника прокурора району, прокурора відділу та старшого прокурора відділу. На сьогоднішній день ОСОБА_1 працює на посаді прокурора відділу роботи з кадрами прокуратури Львівської області. Таким чином, вислуга років ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII становить 18 років 4 місяці 5 днів, що є неможливим для призначення цього виду пенсії.

На час звернення ОСОБА_1 до пенсійного органу за призначенням пенсії чинним є Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014 (надалі - Закон № 1697-VII). Цей Закон в частині регулювання питань пенсійного забезпечення працівників прокуратури України є спеціальним законом, та повинен застосовуватися органами Пенсійного фонду України при призначенні пенсії за вислугу років.

Відповідно до статті 86 Закону № 1697-VII прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року - 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років.

Згідно ч.6 ст.86 Закону № 1697-VII до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених устатті 15цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким до набрання чинності цимзакономбуло присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Національній академії прокуратури України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цимЗакономбуло присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Аналіз норм частини 6 ст. 86 Закону № 1697-VII дає підстави для висновку, що умовою зарахування до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, часу роботи на посадах державних службовців, є як наявність кваліфікаційних вимог у вигляді вищої юридичної освіти для такої посади, так і фактична наявність у особи, що займає таку посаду, вищої юридичної освіти.

Тобто, час роботи на посадах державних службовців, які займають особи без вищої юридичної освіти, не може бути зарахованим до вказаної вислуги років.

Такий висновок узгоджується із позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові 17 травня 2016 року (справа №552/4716/13-а).

Також, у постанові Верховного Суду України від 14 березня 2017 року (справа №344/11838/14-а) також викладена правова позиція, відповідно до якої до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, не може зараховуватися трудова діяльність на посаді державного службовця, кваліфікаційні умови якої (посади) не вимагали від особи, яка її обіймала, вищої юридичної освіти, а особа, яка фактично її обіймала, такої освіти не мала; чи коли через якийсь час на підставі нормативного регулювання такі умови до згаданої посади були запроваджені, а особа, яка продовжувала її обіймати, здобула вищу юридичну освіту; або містить такі умови, але особа, яка обіймала посаду державного службовця, не мала відповідної освіти чи мала спеціальну, гуманітарну чи іншу вищу освіту, але не юридичну, тощо.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31.10.2018 у справі №464/7474/16-а.

Отже, пенсія за вислугою років може бути призначена пенсійним органом лишеза умов, передбаченихст. 86 Закону № 1697.

Матеріалами справи підтверджується, що починаючи з 27.08.2000 року ОСОБА_1 працювала на посадах помічника прокурора, в.о. старшого помічника прокурора, заступника прокурора району, прокурора відділу та старшого прокурора відділу. На даний час ОСОБА_1 працює на посаді прокурора відділу роботи з кадрами прокуратури Львівської області.

Станом на день подання заяви про призначення пенсії за вислугу років стаж роботи позивача склав 18 років 4 місяці 5 днів, що є меншим, ніж той, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, встановлений Законом № 1697.

Враховуючи наведені вище обставини справи та проаналізовані норми чинного законодавства, колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що пенсійний орган правомірно відмовив позивачу в призначенні пенсії за вислугу років з підстав відсутності необхідного стажу на час звернення за призначенням пенсії.

Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зобов`язання до вчинення дій є безпідставними.

Таким чином, оскільки при вирішенні даного публічно-правового спору судом першої інстанції було порушено норми матеріального права, а мотиви, з яких виходив суд під час ухвалення свого рішення, не відповідають фактичним обставинам справи, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 229, 243, 308, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року у справі №1.380.2019.000782 скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зобов`язання до вчинення дій відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді Р. Б. Хобор
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 31.07.2019.