Справа № 520/3945/19
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2019-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 р.Справа № 520/3945/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

за участю секретаря судового засідання -Ващук Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Сліденко А.В., м. Харків) від 21.05.2019 року (повний текст рішення складено 21.05.2019 р.) по справі №520/3945/19 за позовом Головного управління ДФС у Харківській області до Комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства -1 про стягнення податкового боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної фіскальної служби у Харківській області звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом про стягнення з Комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства 1 коштів за податковим боргом у сумі 1222701,64 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що платник податків у добровільному порядку не виконав податкового обов`язку з оплати як рішень контролюючого органу, так і самостійно задекларованих грошових зобов`язань. Вказане спричинило утворення спірної суми заборгованості. Вжиті контролюючим органом заходи, зокрема, направлення податкової вимоги, не призвели до погашення податкового боргу. Посилаючись на вказані вище обставини, контролюючий орган просив суд ухвалити рішення про задоволення позову.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2019 року було залишено без задоволення позов.

Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2019 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представники сторін про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 4 ст. 229 та ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що вимога про стягнення коштів ґрунтується на податкових повідомленнях-рішеннях ГУ ДФС у Харківській області від 16.08.2017р. № (154.530,69грн. штрафу), від 26.06.2018р. № (42.911,15грн. штрафу), від 26.09.2018р. № (17.037,80грн. штрафу), а також на самостійно складених платником податкових деклараціях з ПДВ за травень 2018р. (102.458,00грн.), за червень 2018р. (118.740,00грн.), за липень 2018р. (107.848,00грн.), за серпень 2018р. (111.087,00грн.), за вересень 2018р. (108.097,00грн.), за жовтень 2018р. (113.400,00грн.), за листопад 2018р. (87.151,00грн.), за грудень 2018р. (83.214,00грн.), за січень 2019р. (176.226,00грн.).

В зв`язку з несплатою відповідачем у добровільному порядку суми податкового боргу податковий орган звернувся до суду із даним позовом, в якому просить стягнути вказані кошти у судовому порядку.

Залишаючи без задоволення позов частині стягнення боргу на підставі податкових повідомлень-рішень , суд першої виходив з того, що податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області від 16.08.2017р. № (154.530,69грн. штрафу), від 26.06.2018р. № (42.911,15грн. штрафу), від 26.09.2018р. № (17.037,80грн. штрафу) кваліфікуються як неодержані платником податків у встановленому законодавством порядку, що зумовлює відсутність підстав для висновку про узгодженість грошових зобов`язань за цими рішеннями і про трансформацію грошових зобов`язань у податковий борг.

Колегія суддів в цій частині погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Щодо вимоги про стягнення коштів, яка ґрунтується на податкових повідомленнях-рішеннях ГУ ДФС у Харківській області, колегія судів зазначає.

За визначенням п.14.1.175 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом;

Строк сплати грошового зобов`язання за рішеннями контролюючого органу (виданими на підставі матеріалів податкової перевірки) згідно з абз.1 п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України складає 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення.

Абзацом 2 п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України передбачено, що у разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

За правилами абз.2 п.56.17 Податкового кодексу України та абз.4 п.56.18 Податкового кодексу України днем узгодження грошового зобов`язання є або день закінчення процедури адміністративного оскарження, або день набрання судовим рішенням законної сили відповідно.

У силу п.113.1 ст.113 Податкового кодексу України сплата штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) здійснюються у порядку, визначеному цим Кодексом для сплати сум грошових зобов`язань.

Як було встановлено судом першої інстанції та не спростовано у суді апеляційної інстанції, що доказом вручення податкового повідомлення-рішення від 16.08.2017р. № (154.530,69грн. штрафу) заявником подано копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.23), яке не містить підпису одержувача.

Доказом вручення податкового повідомлення-рішення від 26.06.2018р. № (42.911,15грн. штрафу) заявником подано копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.25 зворот), яке не містить підпису одержувача.

Доказом вручення податкового повідомлення-рішення від 26.09.2018р. № (17.037,80грн. штрафу) заявником подано копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.32 зворот), яке не містить підпису одержувача.

Відповідно до п.58.3 ст.58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

У разі якщо вручити податкове повідомлення-рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення-рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.

Згідно з п.42.2 ст.42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

У розумінні п.45.2 ст.45 Податкового кодексу України податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Отже, п.42.2 ст.42 Податкового кодексу України як спеціальною нормою права передбачено 3 способи вручення документів платнику податків: 1) засобами електронного зв`язку, 2) засобами поштового зв`язку, 3) шляхом особистого вручення працівниками контролюючих органів.

При цьому, у кожному у цих способів факт вручення пов`язується або з настанням події особистого одержання платником складеного контролюючим органом документу, або з настанням події відмови від особистого одержання.

У разі надіслання (направлення) складеного контролюючим органом документу засобами поштового зв`язку додатковому (субсидіарному) застосуванню підлягають приписи Правил надання послуг поштового зв`язку (затверджено постановою КМУ від 05.03.2009р. №270; далі за текстом - Правила №270).

Так, згідно з п.99 Правил №270 рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об`єкта поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним.

У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.

Згідно з п.100 Правил №270 поштові відправлення з позначкою "Вручити особисто", адресовані фізичним особам, підлягають врученню особисто адресатам або особам, уповноваженим ними на це в установленому порядку. Вручення зазначених поштових відправлень, а також рекомендованих листів з позначкою "Судова повістка", адресованих посадовим і службовим особам органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, або за місцем роботи фізичних осіб, здійснюється у порядку, визначеному у цих органах, підприємствах, установах, організаціях з урахуванням Примірної інструкції з діловодства у міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою КМУ від 17.10.1997р. №1153.

Пунктом 105 Правил №270 передбачено, що для одержання реєстрованого поштового відправлення, коштів за поштовим переказом одержувач повинен заповнити бланк повідомлення із зазначенням даних пред`явленого документа, що посвідчує особу (назва, серія, номер, дата видачі, найменування органу, який видав), дати одержання поштового відправлення, поштового переказу та розписатись. У разі одержання реєстрованого поштового відправлення, коштів за поштовим переказом, адресованих до запитання, на абонементну скриньку або за місцем роботи, а також коли адреса, зазначена на поштовому відправленні, поштовому переказі, не відповідає адресі місця реєстрації одержувача, крім даних про документ, що посвідчує особу, зазначається також адреса, за якою фактично проживає одержувач.

За визначенням п.2 Правил №270 реєстроване поштове відправлення - поштове відправлення, яке приймається для пересилання з видачею розрахункового документа, пересилається з приписуванням до супровідних документів та вручається одержувачу під розписку; рекомендоване поштове відправлення - реєстрований лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок "М", які приймаються для пересилання без оцінки відправником вартості його вкладення.

Тобто виходячи з приписів норм чинного законодавства, проставлення особистого підпису одержувача поштової кореспонденції є обов`язковим елементом процедури фізичної передачі особі рекомендованого листа з повідомленням про вручення.

При цьому, одержувач повинен власноручно зазначити відомості документа про особу, дату одержання кореспонденції та проставити підпис.

З огляду на ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 р. по справі Щокін проти України (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та 37943/06) та рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.2011 р. по справі Серков проти України (Serkov v. Ukraine, заява № 39766/05) лише таке тлумачення змісту національного закону здатне забезпечити досягнення належного поза розумним сумнівом стану правової визначеності особи та унеможливити будь-які маніпуляції з доводами про неодержання особою поштової кореспонденції (особисте заповнення одержувачем формуляру повідомлення про вручення та проставлення відомостей документу про особу виключає можливість одержання кореспонденції сторонньою особою).

Відмова одержувача від вчинення цих дій має призводити до заповнення графи «відмова адресата від одержання» формуляра рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відтак, відсутність особистого підпису одержувача поштового відправлення за відсутності задокументованого факту відмови від одержання кореспонденції свідчить про невручення документа.

На підставі викладеного колегія судів робить висновок, що перелічені вище податкові повідомлення рішення є неодержані платником податків у встановленому законодавством порядку, що зумовлює відсутність підстав для висновку про узгодженість грошових зобов`язань за цими рішеннями, а тому стягнення сум штрафу відповідно до податкових повідомлень-рішень від 16.08.2017р. №, від 26.06.2018р. №, від 26.09.2018р. № не підлягає задоволенню.

Вирішуючи спір, в частині вимоги про стягнення коштів за податковим боргом платника, який виник на підставі декларацій з ПДВ, колегія судів зазначає.

Так, відповідно до ст. 16.1.4 Податкового кодексу України до обов`язків платника податків входить, сплата належних сум податків і зборів у встановлені законами терміни.

Статтею 31 ПК України встановлено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Згідно із п. 36.1 ст. ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Виконанням податкового обов`язку визнається сплата повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (п. 38.1 ст. 38 ПК України).

Відповідач самостійно визначив податкові зобов`язання з ПДВ, подавши до контролюючого органу податкові декларації: від 20.06.2018 р. № , граничний термін сплати - 30.06.2018 р, від 19.07.2018 р. №, граничний термін сплати - 30.07.2018 р, від 20.08.2018 р. №, граничний термін сплати - 30.08.2018 р, від 19.09.2018 р. №. граничний термін сплати - 30.09.2018 р., від 18.10.2018 р. №, граничний термін сплати - 30.10.2018р, від 19.11.2018 р. №, граничний термін сплати - 30.11.2018 р, від 20.12.2018 р. №, граничний термін сплати - 30.12.2018 р., від 21.01.2019 р. №, граничний термін сплати - 30.01.2019 р., від 19.02.2019 р. №, граничний термін сплати - 01.03.2019 р. (а.с. 24, 29, 30, 31, 35,36,37, 38, 39).

Згідно п.п.16.1.3 та п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України - платник податків зобов`язаний, зокрема, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно п.49.18 ст.49 ПК України - податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця; календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя); календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року; календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним; календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - підприємців - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Пунктом 54.1 ст.54 ПК України встановлено, що платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно п.57.1 ст.57 ПК України - платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається) (п. 59.5 ст. 59 ПК України).

Матеріалами справи встановлено, що податкових борг у підприємства позивача виник та не переривався з 2001 року, що підтверджується інтегрованими картками платника.

Відповідно до п.20.1.34 п.20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно п.95.1 ст.95 ПК України, орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до абзацу першого пункту 95.3 статті 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, які обслуговують такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Як вбачається з особової картки платника податків КЖРЕП - 1, податковий борг станом на час розгляду справи не переривався.

На час розгляду справи відповідач має заборгованість за податковим зобов`язанням з ПДВ, який виник на підставі вищенаведених декларацій в розмірі 1008221 грн., що підтверджується даними особової картки платника податків.

Згідно ст.61 ПК України, органи державної податкової служби здійснюють, зокрема, контроль щодо правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Враховуючи викладене вище, беручи до уваги той факт, що відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона належними і достатніми доказами повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а відповідач належними доказами не довів факту погашення заборгованості у розмірі 1008221 грн., колегія судів вбачає достатньо підстав для задоволення позову в цій частині.

Приймаючи рішення в частині відмови в задоволенні позову про стягнення суми боргу в розмірі 1008221 грн., суд першої інстанції виходив з того, що контролюючий орган у спірних правовідносинах у повному обсязі реалізував управлінські повноваження у порядку абз.1 п.95.3 ст.95 Податкового кодексу України та у порядку абз.2 п.95.3 ст.95 Податкового кодексу України, а тому мав діяти у спірних правовідносинах у порядку п.96.1 ст.96 Податкового кодексу України у спосіб звернення до органу місцевого самоврядування засновника боржника (відповідача по справі) з приводу визначення форми та способу погашення існуючого податкового боргу, позаяк боржник відповідач не має ані власних коштів, ані власного майна.

Колегія суддів з даним висновком суду першої інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

Згідно з п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України, порядок стягнення податкового боргу платників податків регулюється статтями 95 - 99 Податкового кодексу України. Зазначені норми визначають перелік заходів, що можуть вживатися податковим органом до платника податків із метою погашення податкового боргу, до яких належить стягнення коштів, які перебувають у власності платника податків, а також продаж майна платника податків, що перебуває в податковій заставі.

Пунктом 96.1 статті 96 Податкового кодексу України, встановлено, що у разі якщо сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна комунального підприємства, не покриває суму його податкового боргу і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням публічних торгів, або у разі відсутності у такого боржника власного майна, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено, контролюючий орган зобов`язаний звернутися до органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить майно такого платника податків, з поданням щодо прийняття відповідного рішення.

Отже, податковим законодавством встановлено особливий порядок погашення заборгованості платників податків (у тому числі комунальних підприємств) перед бюджетами та визначено перелік заходів, які повинен здійснити контролюючий орган у певній послідовності для примусового стягнення податкового боргу, а саме: звернутись до суду з вимогою про стягнення коштів з рахунків у банку, потім, у разі якщо таких коштів недостатньо, контролюючий орган зобов`язаний звернутися до суду з вимогою щодо надання дозволу на погашення усієї суми боргу за рахунок майна. Після чого, у разі якщо кошти отримані від продажу внесеного в податкову заставу майна не покривають суму податкового боргу - контролюючий орган зобов`язаний звернутися до органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади з поданням.

Таким чином, податковий орган на даному етапі не міг здійснити заходи щодо погашення податкового боргу в розмірі 1008221 грн. в порядку ст. 96 ПК України, оскільки такі дії є передчасними.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на правові приписи законодавства, яке регулює спірні правовідносини, колегія суддів зазначає про наявність правових підстав для стягнення з відповідача суми податкового боргу в розмірі 1008221 грн.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2019 по справі № 520/3945/19 скасувати в частині залишення без задоволення позовних вимог про стягнення податкового боргу в розмірі 1008221 (один мільйон вісім тисяч двісті двадцять одну) гривні та прийняти в цій частині нове постанову, якою позовні вимоги Головного управління ДФС у Харківській області задовольнити.

Стягнути з Комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства -1 з розрахункових рахунків у банках, які його обслуговують, податковий борг в розмірі 1008221 (один мільйон вісім тисяч двісті двадцять одну) гривню на користь Державного бюджету України.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2019 року по справі №520/3945/19 залишити без змін. .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова
Повний текст постанови складено 29.07.2019 року