Справа № 200/13793/18-а
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2019-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 року справа №200/13793/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Геращенка І.В., Казначеєва Е.Г.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ІСТЕК» на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2019 року у справі №200/13793/18-а (головуючий І інстанції Бабаш Г.П.) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Істек» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України про скасування податкового повідомлення-рішення, визнання звіту своєчасно та належним чином поданим, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати податкове повідомлення-рішення від 14.05.2018 року № про накладення штрафу 413400 грн. щодо неподання звіту про контрольовані операції за 2016 рік; визнати таким, що своєчасно та належним чином поданий звіт позивача про контрольовані операції за 2016 рік на паперовому носії особисто 02.10.2017 року та поштою (ідентифікатор поштового відправлення ДП «Укрпошта» 488).

В обґрунтування позову зазначив, що товариство знаходиться у м. Донецьк, на непідконтрольній українській владі території. В червні 2017 року відбулася зміна керівника товариства, у зв`язку з чим припинився договір про визнання електронних документів.

Перебуваючи на непідконтрольній території позивач не мав можливості своєчасно оформити новий договір, тому товариство було вимушено подати звітність про контрольовані операції в паперовій формі, що зробило своєчасно.

Оформлення і одержання цифрового підпису здійснено керівником товариства лише в лютому 2018 року.

З огляду на зазначені обставини, відповідно до п.38.4 підрозділу 10 Інших перехідних положень Податкового кодексу України, позивач є звільнений від відповідальності, а податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2019 року в задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з судовим рішенням позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення, прийняти постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Позивач є звільненим від відповідальності відповідно до п.38.4 підрозділу 10 Інших перехідних положень Податкового кодексу України.

Товариство своєчасно подало звітність за об`єктивної відсутності електронного засобу зв`язку, а саме: поштою та паралельно особисто.

З огляду на практику ЄСПЛ при застосуванні штрафу необхідно довести не тільки наявність порушення, але ж і вину платника податків у вчиненні порушення. В разі відсутності вини застосування штрафу є незаконним.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

Позивач, Товариства з обмеженою відповідальністю «Істек» зареєстроване як юридична особа 10.06.2003 року за адресою м. Донецьк, вул. Тамбовська, буд. 1, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с.31-38)

Запорізьким управлінням Офісу великих платників податків ДФС проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Істек» з питання подання звіту про контрольовані операції за 2016 рік засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного цифрового підпису, за результатами якої складено акт від 26.02.2018 року № 18/28-10-47-06/32510349 (а.с.15-19)

За висновками перевірки податковим органом встановлено порушення товариством пп. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 Податкового кодексу України в частині неподання звіту про контрольовані операції за 2016 рік засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного цифрового підпису.

За наслідками проведеної перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 14.05.2018 року, яким до позивача застосовано штраф в розмірі 413400 грн (а.с.20)

За наслідками адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення скарга позивача залишена без задоволення, а рішення - залишено без змін. (а.с.22-29)

Як свідчать матеріали справи позивачем 28.09.2017 року надіслано податковому органу звіт про контрольовані операції за 2016 рік в паперовому вигляді (а.с.7-13).

В обгрунтування товариство зазначило про неможливість подати такий звіт у електронній формі внаслідок припинення договору в зв`язку зі зміною керівника ТОВ «ІСТЕК» (а.с.134-135). При цьому 25.09.2017 року позивач спрямував податковому органу засобами електронного зв`язку підписаний договір про визнання електронних документів. Однак, станом на 28.09.2017 рок товариством не отримано квитанції ані про відхилення, ані про підтвердження документу. Зазначене позбавило позивача можливості подати звіт в електронній формі.

Звіт товариства про контрольовані операції за 2016 рік отримано податковим органом 02.10.2017 року (а.с.8,14)

Сертифікатом №2851/05-4 від 04.09.2014 року засвідчено ТОВ «ІСТЕК» настання обставин непереборної сили з 30 червня 2014 року при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обовязкових платежів. Дія обставин непереборної сили триває (а.с.48)

Згідно Наказу № 17-к від 27.06.2017 року ОСОБА_1 приступив до виконання обов`язків генерального директора товариства з 27.06.2017 року (а.с.135)

Квитанція №3 свідчить, що, дію договору від 27.03.2017 року № 270320173 про визнання електронних документів ТОВ «Істек» припинено у зв`язку зі зміною особи підписувача платника відповідно до вимог Закону України «Про електроні документи та електронний документообіг» (а.с.133)

Заява про приєднання до договору про визнання електронних документів подана позивачем до ДФС 06.02.2018 року, що підтверджується квитанцією № 2 (а.с.132)

Отримання електронного цифрового підпису та поновлення приєднання до договору про визнання електронних документів відбулося у лютому 2018 року (а.с.132)

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що позивач мав можливість подати звіт своєчасно до зміни керівництва. Позивачем не надано доказів вжиття заходів своєчасного отримання електронного цифрового підпису до лютого 2018 року, при цьому керівництво змінилося у червні 2017 року.

На позивача не розповсюджується дія ст.38 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового Кодексу України, оскільки товариство зареєстровано як юридична особа на непідконтрольній українській владі території.

До спірних правовідносин не застосовуються положення ст. 48,49 ПК України.

Отже, законом не зупинено застосування штрафних санкцій за неподання звіту про контрольовані операції, передбачених статтею 120 Податкового кодексу України для платників, місцезнаходженням яких станом на 14 квітня 2014 року була тимчасово окупована територія.

Оцінка суду.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пп.39.4.2 п.39.4 со.39 Податкового Кодексу України (далі - ПК України) платники податків, які у звітному році здійснювали контрольовані операції, зобов`язані подавати звіт про контрольовані операції центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, до 1 жовтня року, що настає за звітним, засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

У звіті про контрольовані операції зазначається інформація про всі контрольовані операції, здійснені платником податків у звітному періоді.

У разі якщо платником податку виявлено, що у раніше поданому звіті про контрольовані операції інформація надана не в повному обсязі, містить помилки або недоліки, такий платник податків має право подати:

новий звіт до закінчення граничного строку подання звіту про контрольовані операції за такий самий звітний період;

уточнюючий звіт у разі його подання після закінчення граничного строку для відповідного звітного періоду.

Подання платником податку уточнюючого звіту про контрольовані операції не звільняє від відповідальності, передбаченої підпунктами 120.3 та 120.4 статті 120 цього Кодексу.

Аналогічні положення щодо подання звіту містить Порядок

складання Звіту про контрольовані операції, затверджений наказом Міністерства фінансів України №8 від 18.01.2016 року, зареєстрований в Міністерстві юстиції України

04 лютого 2016 р. за №187/28317 (далі - Порядок).

Згідно п.1 Порядку звіт про контрольовані операції (далі - Звіт) подається до 01 жовтня року, що настає за звітним, засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законодавства щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Пунктом 3 Порядку встановлено, якщо останній день строку подання Звіту припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем.

На підставі п.120.3 ст.120 ПК України неподання платником податків звіту про контрольовані операції (уточнюючого звіту) та/або документації з трансфертного ціноутворення або невключення до такого звіту інформації про всі здійснені протягом звітного періоду контрольовані операції відповідно до вимог пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу тягне за собою накладення штрафу (штрафів) у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, - у разі неподання звіту про контрольовані операції.

Сплата таких фінансових санкцій (штрафів) не звільняє платника податків від обов`язку подання звіту про контрольовані операції та/або документації з трансфертного ціноутворення.

Як свідчать матеріали справи і не заперечується позивачем, що засобами електронного зв`язку в електронній формі з електронним цифровим підписом звіт про контрольовані операції за 2016 рік товариством не надавався.

При цьому не є спірним та визнається відповідачем, що 02.10.2017 року (в останній день подання звіту) товариством подано звіт безпосередньо до Запорізького управління Офісу ВПП ДФС, проте на паперовому носії.

Неможливість подання звіту засобами електронного зв`язку в електронній формі з електронним цифровим підписом позивач обґрунтовує зміною керівництва товариства в червні 2017 року, в зв`язку з чим попередній договір про визнання електронних документів було розірвано. Новий договір та цифровий підпис товариство оформило тільки в лютому 2018 року.

Щодо застосування до спірних правовідносин положень ст..38 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України.

Позивач зазначає, що місцезнаходженням виробничих потужностей відокремленого підрозділу ТОВ «Істек» - філії «Горлівський коксохімзавод» є м. Горлівка Донецької області, тобто тимчасово непідконтрольна українській владі територія.

Статтею 38 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що тимчасово, на період проведення антитерористичної операції для платників податків, які станом на 14 квітня 2014 року мали місцезнаходження (місце проживання) на тимчасово окупованій території, що визнана такою відповідно до Постанови Верховної Ради України "Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями", або в населених пунктах на лінії зіткнення, та/або платників податків, які мають об`єкти оподаткування місцевими податками, зборами на цих територіях, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті. Дія цього пункту не поширюється на територію України, визнану тимчасово окупованою відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України".

Дійсно, відповідно до пункту 38.4 цієї норми, якщо фактичним місцезнаходженням філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу юридичної особи є тимчасово окупована територія, а місцезнаходженням відповідної юридичної особи є інша територія України або територія населених пунктів на лінії зіткнення, така юридична особа, відокремлений чи інший структурний підрозділ, уповноважений нараховувати, утримувати і сплачувати (перераховувати) до бюджету податки, збори у випадках, передбачених цим Кодексом, звільняються від відповідальності, визначеної цим Кодексом, у межах діяльності, що провадиться через такі філії, представництва, відокремлені чи інші структурні підрозділи, за весь період проведення антитерористичної операції.

Звільнення платника податків від відповідальності на підставі підпункту 38.4 пункту 38 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України є безумовним обов`язком податкових органів, зокрема, в тому випадку, якщо фактичним місцезнаходженням філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу юридичної особи є тимчасово окупована територія, а місцезнаходженням відповідної юридичної особи є інша територія України або територія населених пунктів на лінії зіткнення. Звільнення від відповідальності здійснюється лише у межах діяльності, що провадиться через такі філії, представництва, відокремлені чи інші структурні підрозділи, за весь період проведення антитерористичної операції.

Проте, місцем реєстрації юридичної особи - ТОВ «Істек» є м. Донецьк, яке відноситься до тимчасово окупованої території.

Таким чином, на спірні правовідносини не розповсюджується норма ст.38.4 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України в частині звільнення позивача від відповідальності за несвоєчасне подання звіту про контрольовані операції за 2016 рік.

Крім цього, відповідно до п. 38.2. підрозділу 10 розділу ХХ ПК України на період проведення антитерористичної операції для платників податків, місцезнаходженням (місцем проживання) яких станом на 14 квітня 2014 року була тимчасово окупована територія та/або територія населених пунктів на лінії зіткнення і які станом на 1 січня 2017 року не змінили своє місцезнаходження (місце проживання) із зазначених територій на іншу територію України:

1)зупиняється нарахування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені за несвоєчасне погашення визначених станом на 14 квітня 2014 року грошових зобов`язань;

2)зупиняється застосування норм статей 59, 60 (в частині податкових вимог), 87-101 цього Кодексу.

Тобто, зазначеною нормою визначено також звільнення платника податків, який не змінив своє місцезнаходження з окупованої території від відповідальності, проте тільки 1) за несвоєчасне погашення визначених станом на 14 квітня 2014 року грошових зобов`язань; 2) щодо податкової вимоги, її відкликання, порядку погашення податкового боргу, адміністративного арешту майна тощо.

Системний аналіз вищезазначених положень свідчить, що за неподання звіту про контрольовані операції відповідно до ст.39 ПК України не передбачено звільнення платника податків, місцезнаходженням якого станом на 14 квітня 2014 року була тимчасово окупована територія (а також тих, що на 1 січня 2017 року не змінили своє місцезнаходження з зазначених територій) від відповідальності, встановленої ст.120 ПК України.

На підставі викладеного суд не приймає доводи апелянта, що він є звільненим від відповідальності відповідно до п.38.4 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України.

Щодо подання звіту про контрольовані операції на паперових носіях.

В підтвердження свого права на подання звіту про контрольовані операції у паперовому вигляді в разі припинення договору про визнання електронних документів, позивач посилається на положення ст..49 ПК України.

Дійсно, приписи п.49.3 ст.49 ПК України визначають, що податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів:

а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою;

б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення;

в) засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

На підставі п.49.4 ст.49 ПК України платники податків, що належать до великих та середніх підприємств, подають податкові декларації контролюючому органу в електронній формі з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

У разі припинення договору про визнання електронних документів з підстав, визначених законом, платник податків має право до складення нового договору подавати податкову звітність у спосіб, визначений підпунктами "а" і "б" пункту 49.3 цієї статті.

Однак, п.46.1 ст.46 ПК України визначено термін податкової звітності, а саме: податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Митні декларації прирівнюються до податкових декларацій для цілей нарахування та/або сплати податкових зобов`язань.

Додатки до податкової декларації є її невід`ємною частиною.

Між тим, звіт про контрольовані операції є видом звітності для податкового контролю відповідно до п.39.4 ст.39 ПК України, порядок його складання та подання регламентується ст.39 ПК України та наказом Міністерства фінансів України від 18.01.2016 року № 8, які визначають єдину можливість подання звіту - в електронній формі та не містять будь-яких виключень з цього приводу.

Таким чином, порядок подання звіту про контрольовані операції не регулюється ст..49 ПК України, яка застосовується до інших правовідносин, що виникають при поданні податкових декларацій, тому суд не приймає доводи позивача про визначення податковим законодавством можливості подання звіту про контрольовані операції в паперовій формі.

Відтак, позовні вимоги про визнання звіту про контрольовані операції за 2016 рік своєчасно та належним чином поданим - задоволенню не підлягають.

Зазначене дає підстави для висновку, що позивач не подав звіт, як того вимагає п.39.4.2 ст.39 ПК України, тому податковим органом правомірно прийнято податкове повідомлення-рішення на підставі п.120.3 ст.120 ПК України.

Щодо доводів про відсутність вини позивача у вчиненні порушення, суд звертає увагу апелянта на положення статті 42 Господарського кодексу України, відповідно до якої підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів.

Податковим кодексом визначено обов`язок платника податків своєчасно та у відповідній формі (з урахуванням особливостей електронного документообігу) надати звіт про контрольовані операції за 2016 рік.

Тому позивач повинен був заздалегідь подбати про своєчасне отримання цифрового підпису, продовження дії договору про визнання електронних документів з урахуванням зміни керівництва в червні 2017 року за три місяці до необхідності подання звіту до 01 жовтня 2017 року, з метою можливості у разі його неприйняття з будь-яких технічних або форс-мажорних обставин вжити заходів для вирішення цього питання до завершення граничного строку подання звіту про контрольовані операції за 2016 рік.

Позивачем не надано жодного доказу вжиття заходів щодо отримання електронного цифрового підпису та поновлення приєднання до договору про визнання електронних документів як у період з червня 2017 року по жовтень 2017 року, так і до лютого 2018 року. Крім цього, електронний звіт про контрольовані операції за 2016 рік позивачем не подано і після приєднання до договору про визнання електронних документів в лютому 2018 року.

Суд звертає увагу на п.109.1 ст.109 ПК України, відповідно до якого податкове правопорушення - це протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, встановлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

На підставі зазначеного, при накладенні на платника податків штрафу за п.120.3 ст.120 ПК України - не передбачена наявність вини такого платника як обов`язкового елементу складу податкового правопорушення. Сам факт неподання звіту є підставою для застосування фінансової санкції, оскільки юридична особа вважається винною в порушенні законодавства, якщо вона мала можливість для його дотримання, однак не здійснила всіх належних для цього заходів.

Таким чином, з огляду на зазначені позивачем доводи на обґрунтування своїх позовних вимог, доводів апеляційної скарги, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог та скасування податкового повідомлення-рішення від 14.05.2018 року № про накладення штрафу 413400 грн. щодо неподання звіту про контрольовані операції за 2016 рік.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

Ухвалою суду від 01.07.2019 року позивачу відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

На підставі пп. 2 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону № 3674 за подання апеляційної скарги на рішення суду (…) судовий збір встановлюється в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Матеріали справи свідчать, що розмір судового збору за подання позовної заяви складає 7963 грн.

Таким чином, апелянт повинен був сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 11944,50 грн.

При поданні апеляційної скарги апелянтом судовий збір не сплачено.

Відповідно до ст. 139 КАС України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» підлягає стягненню з позивача на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 11944,50 грн.

Керуючись статтями 139, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ІСТЕК» на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2019 року у справі №200/13793/18-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2019 року у справі №200/13793/18-а - залишити без змін.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ІСТЕК» (, м. Донецьк, вул. Тамбовська, 1) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 11944 (одинадцять тисяч дев`ятсот сорок чотири) гривні 50 копійок на користь спеціального фонду Державного бюджету України, здійснивши зарахування за реквізитами: Отримувач коштів: ГУК у м. Києві (м. Київ) 22030106, код за ; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Код банку отримувача (МФО): 899998; Рахунок отримувача: 6001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 30 липня 2019 року.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 липня 2019 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді І.В. Геращенко

Е.Г. Казначеєв