Справа № 240/4845/19
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2019-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 року м. Житомир справа №240/4845/19

категорія 111031101

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Попової О. Г.,

секретар судового засідання Бойко Т.О.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Коршак Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_3 із позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Житомирській області №0-0625 від 13 березня 2019 року про визначення ОСОБА_3 суми податкового зобов`язання податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2018 рік в розмірі 12 973,10 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що податкове зобов`язання було нараховано протиправно, оскільки органом місцевого самоврядування порушений порядок запровадження місцевого податку. Вказує, що на момент винесення спірного податкового повідомлення-рішення, нерухоме майно, що є об`єктом оподаткування, вже було знищено, про що, за твердженнями позивача, було відомо контролюючого органу. Враховуючи вищевикладене, наголошує, що нарахування вказаного податкового зобов`язання є неправомірним та здійснено із численним порушенням норм чинного законодавства.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження із проведенням підготовчого засідання та викликом (повідомленням) учасників справи.

02 травня 2019 року о 09:25 відділом документального забезпечення суду було прийнято телефонограму, відповідно до змісту якої представник ОСОБА_3 просить відкласти розгляд справи у зв`язку із неможливістю прибуття в підготовче засідання (а.с. 54).

02 липня 2019 року до відділу документального забезпечення суду у строк та в порядку, визначеному статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) вих. №705/06-30-10-03 від 02 травня 2019 року, відповідно до змісту якого Головне управління ДФС у Житомирській області позовні вимоги не визнає та просить відмовити у їх задоволенні у повному обсязі за безпідставністю. Вказано, що місцевий податок було встановлено відповідним органом місцевого самоврядування у передбаченому законом порядку, а тому контролюючим органом правомірно нараховано податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2018 рік (а.с. 55-56).

У зв`язку із клопотанням представника позивача про відкладення розгляду справи, підготовче засідання, призначене на 02 травня 2019 року о 10:00, було відкладено до 27 травня 2019 року о 10:30.

14 травня 2019 року до відділу документального забезпечення суду у строк та в порядку, визначеному статтею 163 КАС України, надійшла відповідь на відзив від 10 травня 2019 року, відповідно до змісту якого позивач заперечує щодо доводів Головного управління ДФС у Житомирській області, викладених у відзиві на позовну заяву (а.с. 69-74).

27 травня 2019 року на офіційну електронну поштову адресу суду перед початком підготовчого засідання надійшло клопотання представника відповідача, відповідно до змісту якого у зв`язку із неявкою позивача, Головне управління ДФС у Житомирській області не заперечує щодо проведення засідання без здійснення технічної фіксації (а.с. 86). У зв`язку із неявкою представника позивача, підготовче засідання, призначене на 27 травня 2019 року о 10:30, відкладено на 06 червня 2019 року о 12:00.

06 червня 2019 року о 10:05 відділом документального забезпечення суду було прийнято телефонограму, відповідно до змісту якої представник ОСОБА_3 просить відкласти розгляд справи у зв`язку із неможливістю прибуття в підготовче засідання (а.с. 93).

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 06 червня 2019 року продовжено строк проведення підготовчого засідання у адміністративній справі №240/4845/19 та призначено підготовче засідання у справі на 01 липня 2019 року о 10:00 із повідомленням учасників справи (а.с. 96-97).

В підготовчому засіданні, призначеному на 01 липня 2019 року о 10:00, судом в порядку статті 243 КАС України без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 09 липня 2019 року о 10:30, що занесено секретарем судового засідання до протоколу судового засідання від 01 липня 2019 року.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 01 липня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_3 про зупинення провадження у справі (а.с. 115-116).

В судовому засіданні, призначеному на 09 липня 2019 року о 10:30, судом в порядку статті 243 КАС України без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про оголошення перерви у судовому засіданні до 15 липня 2019 року о 10:00 для надання позивачу дозволу на подання додаткових письмових пояснень в порядку статті 159 КАС України, що занесено секретарем судового засідання до протоколу судового засідання від 09 липня 2019 року.

10 липня 2019 року до відділу документального забезпечення суду від представника ОСОБА_3 надійшли додаткові письмові пояснення в порядку статті 159 КАС України (а.с. 124-126).

В судовому засіданні, призначеному на 15 липня 2019 року о 10:00, судом в порядку статті 243 КАС України без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про оголошення перерви у судовому засіданні до 18 липня 2019 року об 11:00 з метою надання представнику відповідача часу для ознайомлення із додатковими письмовими поясненнями, що занесено секретарем судового засідання до протоколу судового засідання від 15 липня 2019 року.

18 липня 2019 року до відділу документального забезпечення суду від Головного управління ДФС у Житомирській області в порядку статті 159 КАС України надійшли додаткові письмові пояснення вих. №1286/06-30-10-03 від 18 липня 2019 року (а.с. 135-136).

В судове засідання, призначене на 18 липня 2019 року об 11:00, прибули представник позивача та представник відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив та у додаткових письмових поясненнях.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечувала у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та у додаткових письмових поясненнях.

Положеннями частини третьої статті 44 КАС України визначено, що учасники справи мають право, зокрема: подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

Частиною четвертою статті 159 КАС України встановлено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідач як у строк та в порядку, визначеному статтею 164 КАС України та встановлений ухвалою суду від 10 квітня 2019 року, так і станом на 18 липня 2019 року правом на подання заперечень на відповідь на відзив не скористався.

У відповідності до положень частини третьої статті 243 КАС України та зважаючи на складність справи, складення рішення у повному обсязі може бути відкладено на строк до десяти днів з дня закінчення розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №126964935 від червня 2018 року, 27 лютого 2008 року ОСОБА_3 уклала договір купівлі продажу нежитлової будівлі телятника загальною площею 836,3 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1 (а.с. 14-15)

02 квітня 2008 року Малинським районним державним комунальним підприємством по технічній інвентаризації був виданий витяг №18341312 та здійснено реєстрацію права власності ОСОБА_3 на нежитлову будівлю телятника, яка знаходиться по АДРЕСА_1 (а.с. 16).

09 липня 2016 року представник ОСОБА_3 - адвокат Угрінчук Едуард Романович, звернувся до Малинського відділення поліції Коростишівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Житомирській області із заявою про порушення кримінального провадження за фактом крадіжки належного ОСОБА_3 на праві власності майна та фактичної руйнації внаслідок демонтажу та викрадення конструктивних елементів залізобетонної будівлі телятника по АДРЕСА_1 . Вказані обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи копіями: талону-повідомлення про прийняття заяви №516 від 09 листопада 2016 року (а.с. 17), заяви ОСОБА_3 до Малинського відділення поліції Коростишівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Житомирській області від 17 листопада 2016 року (а.с. 19), заяви ОСОБА_3 про залучення до провадження в якості потерпілого від 17 листопада 2016 року (а.с. 20), постанови про залучення представника потерпілого від 17 листопада 2016 року (а.с. 21) та витягу з кримінального провадження №0000789 від 23 листопада 2017 року (а.с. 18).

Рішенням сорокової сесії Малинської міської ради VII скликання "Про встановлення ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2018 рік в м. Малині" від 15 липня 2017 року №105 встановлено на 2018 рік ставки податку для об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб у розмірі 1 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.

Пунктом 2 вказаного рішення затверджено Положення "Про порядок справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в м. Малині" зі змінами у новій редакції згідно додатку.

Відповідно до пункту 3 рішення №105, відділу організаційної роботи та по зв`язках з громадськістю виконавчого комітету міської ради доручено оприлюднити дане рішення на офіційному сайті міської ради.

Згідно із витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №126964935 від червня 2018 року, вищевказане майно, що є нежилим приміщенням в розумінні статті 266 Податкового кодексу України та є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, до 01 червня 2018 року на праві приватної власності належало фізичній особі ОСОБА_3 (а.с. 14-15).

Головним управлінням ДФС у Житомирській області винесено податкове повідомлення-рішення №0-0625 від 13 березня 2019 року, яким ОСОБА_3 , згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України, визначено суму податкового зобов`язання за платежем "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості" за податковий період 2018 рік у розмірі 12 973,10 грн (а.с. 12).

Не погоджуючись із спірним податковим повідомленням-рішенням та вважаючи його протиправним, позивач звернулась із вказаним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Положеннями статті 19 Конституції України проголошено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Основного Закону закріплено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

У відповідності до положень статті 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначено Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року №280/97-ВР (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №280/97-ВР).

Статтею 59 Закону №280/97-ВР встановлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Податковий кодекс України).

Згідно з пунктом 3.1 статті 3 Податкового кодексу України податкове законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу; Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв`язку з оподаткуванням митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України (далі - законами з питань митної справи); чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом.

Згідно із пунктом 10.3 статті 10 Податкового кодексу України місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору. Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що грошове зобов`язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Підпунктом 12.4.1 пункту 12.4 статті 12 Податкового кодексу України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, щодо податків та зборів належать: встановлення ставок місцевих податків та зборів в межах ставок, визначених цим Кодексом ).

Статтею 16 Податкового кодексу України визначено, що платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених Податковим кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Положеннями підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України врегульовано, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України визначено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з підпунктом 266.1.2 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України, визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб: а) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку; б) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом; в) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.

Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Положеннями підпункту 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України встановлено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Підпунктом 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно з пунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Перевіряючи спірне податкове повідомлення-рішення на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, суд зазначає наступне.

Відповідно до змісту позовної заяви, позивач наголошує, що ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за податковий період 2018 рік була встановлена органом місцевого самоврядування у 2017 році із порушенням встановленої процедури, а тому не підлягає застосуванню у 2018 році.

Суд звертає увагу позивача, що за змістом частини п`ятої статті 59 Закону №280/97-ВР, акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію.

Так, пунктом 3 рішення сорокової сесії Малинської міської ради VII скликання "Про встановлення ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2018 рік в м. Малині" від 15 липня 2017 року №105 встановлено обов`язок відділу організаційної роботи та по зв`язках з громадськістю виконавчого комітету міської ради доручено оприлюднити дане рішення на офіційному сайті міської ради.

Згідно з частиною другою статті 15 Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13 січня 2011 року №2939-VI інформація, передбачена частиною першою цієї статті, зокрема, нормативно-правові акти, акти індивідуальної дії (крім внутрішньоорганізаційних), прийняті розпорядником, проекти рішень, що підлягають обговоренню, інформація про нормативно-правові засади діяльності; підлягає обов`язковому оприлюдненню невідкладно, але не пізніше п`яти робочих днів з дня затвердження документа. У разі наявності у розпорядника інформації офіційного веб-сайту така інформація оприлюднюється на веб-сайті із зазначенням дати оприлюднення документа і дати оновлення інформації.

Суд зазначає, що рішення сорокової сесії Малинської міської ради VII скликання "Про встановлення ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2018 рік в м. Малині" від 15 липня 2017 року №105 було у встановленому порядку опубліковано на офіційному веб-сайті Малинської міської ради за наступним посиланням: http://malyn-rada.gov.ua/wp-content/uploads/2017/11/rishennya-40-sesiyi.rar

При цьому, у відповідності до положень Закону №280/97-ВР та Закону №2939-VI, рішення органу місцевого самоврядування можуть бути оприлюднені на веб-сайті такого органу за його наявності.

Суд також звертає увагу позивача, що положеннями пункту 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році" від 07 грудня 2017 №2245-VIII установлено, що у 2018 році до рішень про встановлення місцевих податків і зборів, прийнятих органами місцевого самоврядування, у тому числі радами об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, після 15 липня 2017 року та у 2018 році, не застосовуються вимоги підпункту 4.1.9 пункту 4.1 та пункту 4.5 статті 4, підпункту 12.3.4 пункту 12.3, підпункту 12.4.3 пункту 12.4 та пункту 12.5 статті 12 Податкового кодексу України та Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Враховуючи вищевикладене, посилання позивача на порушення пункту 12.3 статті Податкового кодексу України при встановленні органом місцевого самоврядування місцевого податку та, як наслідок, неможливості його застосування у 2018 року не відповідають фактичним обставинам справи та суперечать нормам чинного законодавства.

Позиція суду підтримана Сьомим апеляційним адміністративним судом у постанові від 21 травня 2019 року у справі №806/2686/18, а також узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 15 травня 2019 року №825/1496/17 та постанові від 09 липня 2019 року у справі №766/10437/17, які відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Надаючи оцінку доводам позивача в частині протиправності нарахування податкових зобов`язань на об`єкт оподаткування, який було знищено, суд зазначає наступне.

Так, 09 липня 2016 року представник ОСОБА_3 - адвокат Угрінчук Едуард Романович, звертався до Малинського відділення поліції Коростишівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Житомирській області із заявою про порушення кримінального провадження за фактом крадіжки належного ОСОБА_3 на праві власності майна та фактичної руйнації внаслідок демонтажу та викрадення конструктивних елементів залізобетонної будівлі телятника по АДРЕСА_1 .

Вказані обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи копіями: талону-повідомлення про прийняття заяви №516 від 09 листопада 2016 року (а.с. 17), заяви ОСОБА_3 до Малинського відділення поліції Коростишівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Житомирській області від 17 листопада 2016 року (а.с. 19), заяви ОСОБА_3 про залучення до провадження в якості потерпілого від 17 листопада 2016 року (а.с. 20), постанови про залучення представника потерпілого від 17 листопада 2016 року (а.с. 21) та витягу з кримінального провадження №0000789 від 23 листопада 2017 року (а.с. 18).

При цьому, згідно із витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №126964935 від червня 2018 року, об`єкт оподаткування до 01 червня 2018 року на праві приватної власності належав фізичній особі ОСОБА_3 (а.с. 14-15).

Суд наголошує, що відомості про припинення права власності на права власності ОСОБА_3 на нежитлову будівлю телятника, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , були внесені лише 01 червня 2018 року, а тому доводи позивача про відсутність вказаного об`єкту оподаткування з листопада 2016 року відхиляється судом.

Водночас, суд погоджується із доводами позивача та наголошує, що податкове зобов`язання було протиправно нараховано за весь 2018 рік, хоча об`єкт оподаткування перебував у власності позивача лише п`ять місяців, а про факт внесення відомостей про припинення права власності було відомо контролюючому органу на момент винесення спірного податкового повідомлення-рішення.

Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року №3477-IV, рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" ЄСПЛ зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Так, у справі "Салах Шейх проти Нідерландів" ЄСПЛ вказав, що ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 17 липня 2008 року у справі "Каіч та інші проти Хорватії" для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Держава несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема, через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2018 року у справі №815/1048/16 зазначив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.

Враховуючи наявність порушеного права та необхідність застосування ефективного механізму для його відновлення, керуючись повноваженнями, наданими частиною другою статті 245 КАС України, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Житомирській області форми від 13 березня 2019 року №0-0625 в частині визначення суми податкового зобов`язання за платежем "податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів не житлової нерухомості" за період червень 2018 року - грудень 2018 року на суму 7 567,64 грн (сім тисяч п`ятсот шістдесят сім гривень шістдесят чотири копійки).

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачем в порушення частини другої статті 77 КАС України не доведено, а позивачем та наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів спростовано правомірність спірного податкового повідомлення-рішення в частині визначення податкового зобов`язання за період червень 2018 року - грудень 2018 року, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 242-246, 250, 255, 295 КАС України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 . РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, 7, м. Житомир, 10003. ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Житомирській області форми від 13 березня 2019 року №0-0625 в частині визначення суми податкового зобов`язання за платежем "податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів не житлової нерухомості" за період червень 2018 року - грудень 2018 року на суму 7 567,64 грн (сім тисяч п`ятсот шістдесят сім гривень шістдесят чотири копійки).

У решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду складено у повному обсязі: 29 липня 2019 року.

Головуючий суддя О.Г. Попова