Справа № 552/143/19
Суддя: Савченко А. Г.
Дата ухвалення: 2019-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 03.07.2019 Справа № 552/143/19
Провадження № 2-а/554/61/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

3 липня 2019 року суддя Октябрського районного суду м. Полтави Савченко А. Г., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до заступника начальника Львівської митниці Державної фіскальної служби - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Скромного Ярослава Ігоровича про скасування постанови в справі про порушення митних правил №6599/20900/18 від 4 грудня 2018 року,

в с т а н о в и в :

10 січня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому зазначив, що 19 вересня 2018 року 02:00:27 через митний пост «Мостиська» Львівської митниці ДФС на митну територію України з метою особистого користування в митному режимі «транзит» він ввіз автомобіль марки «FORD FOCUS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , про що і заповнено відповідні документи, та було зроблено відповідні копії документів.

3 січня 2019 року він отримав постанову в справі про порушення митних правил № № 6599/20900/18 від 4 грудня 2018 року винесену заступником начальника Львівської митниці Державної фіскальної служби - начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Скромним Я. І. про визнання його винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України. З вказаною постановою він не згідний, оскільки під час розгляду справи про порушення митних правил були порушені його права та вимого МК України, а також основні положення адміністративного законодавства України.

Вказує, що розгляд справи про порушення митних правил здійснювався у його відсутності і про місце та час розгляду справи його ніхто не повідомляв.

Просить суд визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Львівської митниці Державної фіскальної служби - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Скромного Я. І. у справі про порушення митних правил №6599/20900/18 від 4 грудня 2018 року про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 470МК України у виді штрафу в розмірі 8500 грн, провадження у справі закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Причини своєї неявки суду не повідомив.

Представник відповідача Львівська митниця Державної фіскальної служби в судове засідання не з`явився, надавши відзив, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.

Відповідно до частини 3 статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 4 грудня 2018 року постановою заступника начальника Львівської митниці Державної фіскальної служби - начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Скромним Я. І. №6599/20900/18 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 270 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн., де зазначено, що 30 жовтня 2018 року близько 2 год 10 хв. в зону митного контролю по смузі руху «зелений коридор» пункту пропуску «Шегині» митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС заїхав транспортний засіб «OPEL», реєстраційний номер НОМЕР_3 , КУЗОВ № НОМЕР_4 , в якому в якості пасажира переміщувався громадянин України ОСОБА_1 , який слідував з РП в Україну. В ході митного контролю вказаного транспортного засобу та внесення даних про нього та осіб, які переміщувалися в ньому, в АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМС України виявилось, що громадянин України ОСОБА_1 , 19 вересня 2018 року 02:00:27 через митний пост «Мостиська» Львівської митниці ДФС ввіз на митну територію України автомобіль «FORD FOCUS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 без письмового декларування та сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті транспортних засобів, на строк, передбачений нормами ст. 95 Митного кодексу України для автомобільного транспорту - 1 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб). Одночасно було встановлено відсутність в АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМС України інформації про вивезення з митної території України вказаного автомобіля станом на 30 вересня 2018 року.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно п. 19 ст. 4 КАС України, індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та не чинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

В силу ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Згідно ч. 1 ст. 458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 487 Митного кодексу України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Статтею 486 Митного кодексу України встановлено, що завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Згідно ч. 1 ст. 495 Митного кодексу України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються:

1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів;

2) поясненнями свідків;

3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності;

4) висновком експерта;

5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Статтею 498 Митного кодексу України встановлено, що особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил у органі доходів і зборів або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у органі доходів і зборів та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови органу доходів і зборів, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Як вбачається із позовної заяви ОСОБА_1 , під час розгляду справи про порушення митних правил були порушені його права та вимоги Митного кодексу України, а також основні положення адміністративного законодавства України, розгляд справи про порушення митних правил здійснювався у його відсутності і про місце та час розгляду справи його ніхто не повідомляв, тобто він був позбавлений можливості подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, користуватися юридичною допомогою захисника, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, а також користуватися іншими правами, наданими їм законом.

Жодних доказів на спростування цього відповідачем до суду не надано.

Згідно статті 526 Митного кодексу України, справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.

Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Відповідачем не надано суду у порядку передбаченому КАС докази, які б підтверджували про своєчасне сповіщення ОСОБА_1 про місце і час розгляду справи.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 531 Митного кодексу України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, дослідивши матеріали справи, суд, приходить до висновку, що постанову № 6599/20900/18 від 4 грудня 2018 року слід скасувати.

Статтею 90 Митного кодексу України встановлено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 95 Митного кодексу України, встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Як встановлено судом та вбачається із позовної заяви 19 вересня 2018 року позивач ОСОБА_1 ввіз на митну територію України автомобіль марки «FORD FOCUS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 через митний пост «Мостиська» Львівської митниці ДФС з метою транзиту та повинен був вивезти з митної території України вказаний автомобіль в строк до 10 діб. Фактично вищевказаний транспортний засіб, станом на 30 жовтня 2018 року він не вивіз за межі митної території України (а.с. 2).

Таким чином, позивачем у позовній заяві фактично було визнано порушення ст.ст. 90, 95 Митного кодексу України.

Згідно ч. 3 п. 2 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Таким чином, враховуючи вищенаведене, а також те, що позивачем не надано доказів того, що він не вчиняв правопорушення передбачене ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, дослідивши матеріали справи, суд, приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 в частині закриття відносно нього провадження у зв`язку з відсутністю у його діях складу правопорушення, слід відмовити, а справу необхідно надіслати на новий розгляд до Львівської митниці ДФС України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 90, 95, 458, 486, 487, 495, 498, 526, 531 Митного кодексу України, ст.ст. 2, 5, 9, 77, 139, 242, 243, 244, 245, 246, 286, п.п.10 п.1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України суд,-

в и р і ш и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Скасувати постанову заступника начальника Львівської митниці Державної фіскальної служби - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Скромного Ярослава Ігоровича у справі про порушення митних правил №6599/20900/18 від 4 грудня 2018 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 470МК України у виді штрафу в розмірі 8500 грн. і надіслати справу на новий розгляд до Львівської митниці Державної фіскальної служби України.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення (з урахуванням вимог пп. 15.5 п. 15 Розділу 7 Перехідних положень КАС України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А. Г. Савченко