Справа № 520/11025/18
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2019-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2019 р.Справа № 520/11025/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Чалого І.С. ,

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.,

представників сторін : позивача - Старостіної О.Ю., відповідача - Богаєвської А.Ю .,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської митниці ДФС на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2019 року, повний текст складено 09.04.19 року, та додаткове рішення Харківського окружного адміністратипвного суду від 24.04.2019 року, повний текст складено 24.04.2019 року головуючий суддя І інстанції: Спірідонов М.О., м. Харків, по справі № 520/11025/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мир Масел"

до Харківської митниці ДФС

про визнання неправомірними рішення та картки відмови,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю "Мир Масел" (далі по тексту - ТОВ «Мир Масел», позивач), звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківської митниці ДФС (далі по тексту - відповідач), в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, прийнятих судом, просило суд: скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA807170/2018/00430, № UA807170/2018/00429, № UA807170/2018/00597; скасувати рішення про коригування митної вартості № UA807000/2018/000722/2 від 16.08.2018р., № UA807000/2018/000705/2 від 16.08.2018р., № UA807000/2018/000935/2 від 12.11.2018 р.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2019 по справі № 520/11025/18 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Мир Масел" (62490, Харківська область, Харківський район, сел. Комунар, вул. Озерна, 5) до Харківської митниці ДФС (61003, м. Харків, вул. Короленка, 16-Б) про визнання неправомірними рішення та картки відмови - задоволено в повному обсязі.

Скасовано картки відмови Харківської митниці ДФС в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807170/2018/00430; №UA807170/2018/00429.

Скасовано рішення Харківської митниці ДФС про коригування митної вартості № UA807000/2018/000722/2 від 16.08.2018 року; № UA807000/2018/000705/2 від 16.08.2018 року.

Додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09.04.2019 по справі № 520/11025/18 заяву представника позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Мир Масел" про винесення додаткового судового рішення - задоволено.

Скасовано картку відмови Харківської митниці ДФС в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807170/2018/00597.

Скасовано рішення Харківської митниці ДФС про коригування митної вартості №UA807000/2018/000935/2 від 12.11.2018 року.

Відповідач, не погодившись із вказаними рішеннями суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваних рішень норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2019 по справі № 520/11025/18 скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги пояснив, що позивачем було ввезено з території Туреччини товар та надано його до митного оформлення за митними деклараціями від 13.08.2018 № UA 807170/2018/039184 та № UA 807170/2018/039188, а також від 12.11.2018 № UA807170/2018/055310. Документи, подані разом з митними деклараціями від 13.08.2018 та від 12.11.2018, не містили всіх відомостей на підтвердження числових значень митної вартості товарів або відомостей щодо ціни, яка була сплачена або підлягала сплаті за ці товари, а документи, подані разом з декларацією від 12.11.2018, ще й містили розбіжності, а тому, у відповідності до ст.ст.53, 54 Митного кодексу України, посадові особи митного органу мали всі передбачені законом підстави для витребування у декларанта додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 МК України. Так, позивачем на підтвердження транспортних витрат разом із митними деклараціями від 13.08.2018 було надано лише довідку про транспортно-експедиційні витрати, і не надано договору про перевезення вантажів від 20.06.2018 із ФОП ОСОБА_2 . Разом з тим, за змістом вказаного договору, який було надано лише до суду першої інстанції, належними документами на підтвердження транспортних витрат, є заявка та рахунок, а не вищевказана довідка. До суду першої інстанції було надано акти здачі-прийняття робіт (наданих послуг), однак, у них були наявні посилання на міжнародні транспортні накладні, номер і дата яких не відповідають тим, що були фактично надані до митного оформлення. До митної декларації від 12.11.2018 заявка та рахунок вже були надані, однак, містили розбіжності щодо вартості перевезення (згідно з рахунком та заявкою загальна вартість транспортування становить 42304,00 грн., з них 31869,00 - перевезення до митної території України, умови перевезення - 50% передоплата. Однак, згідно з довідкою про транспортно-експедиційні витрати №1-30/07 від 30.10.2018 вартість перевезення товару позивача становить 29613,00 грн. (замість 31869,00 грн.). Крім того, виходячи зі змісту наданих декларантом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 про визнання незаконною передачу гуртожитку, скасування акту прийому-передачі гуртожитку, зобов`язання вчинити певні дії. певні дії?. 7777777< 3 особа > 7, 7< 3 особа > 7, 7< 3 особа > 7, 7< 3 особа > 7, 7< 3 особа > 7, 7< 3 особа > 7, 7< 3 особа > 7, 7< 3 особа > 7, 7< 3 особа > 7, 7< 3 особа > 7, 7< 3 особа > 7, 7< 3 особа > 7, 7< 3 особю, скасування карток відмови не є належним способом захисту прав позивача, що є підставою для відмови в задоволенні цієї частини позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав з підстав, викладених в останній, просив суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2019 та додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.04.2019 по справі № 520/11025/18 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Представник позивача в надісланому до суду письмовому відзиві та у судовому засіданні просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін. Стверджує, що позивачем було надано до митного оформлення всі документи на підтвердження числових даних заявленої митної вартості та ціни, що була фактично сплачена за товар, а тому у Харківської митниці ДФС не було обґрунтованих підстав для витребування у декларанта додаткових документів. З огляду на наведене, вважає оскаржувані рішення відповідача та винесені на їх підставі картки відмови у митному оформленні - протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення та додаткове рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 16.01.2017 між "EREN BALATACILK SAN. VE TIC. A.S.", Туреччина (Продавець) та ТОВ "Мир Масел", Україна (покупець) був укладений договір поставки № 02TR, предметом якого є поставка позивачу автотоварів та запчастин. За умовами договору Покупець погоджується приймати товар відповідно до міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR). Відповідно до п. 5.1. договору поставка товару здійснюється партіями на територію України на умовах FCA Туреччина (ІНКОТЕРМС 2010), навантаження товару на транспортний засіб здійснюється у приміщенні продавця та його силами. Згідно із п. 4.1. Договору № 02TR платежі здійснюються протягом 30 днів з моменту відвантаження товару. Ціна поставлених товарів визначається відповідно до прейскурантів, що є додатками до договору (п.4.2 договору).

На виконання умов договору № 02TR продавцем 30.10.2018 було здійснено поставку товару відповідно до комерційного інвойсу № GIB345 від 30.10.2018 на загальну суму 17245,64 дол. США.

Транспортування товару із території Туреччини до України в м. Харків відбулось на підставі договору на перевезення вантажів автомобільним транспортом №20/06/18 від 20.06.2018, укладеного між ТОВ "Мир масел" та ФОП ОСОБА_54 .

Факт здійснення перевезення підтверджується міжнародною товаро-транспортною накладною (CMR) за № 000655. Вказаний документ містить інформацію щодо перевізника, номера транспортного засобу, що перевозив вантаж, інформацію щодо відправника та отримувача.

На підтвердження витрат по перевезенню ФОП ОСОБА_54 було складено довідку про вартість послуг з перевезення вантажу за № 1-30/10 від 30.10.2018, що в подальшому була подана контролюючому органу.

Відповідно до умов поставки FCA, продавець здійснив митне оформлення товару на території Туреччини, що підтверджується митною декларацією країни відправлення (Туреччини) за №18341200ЕХ364677 від 30.10.2018, яка є документом, що підтверджує митну вартість товару. Відповідно до графи 22 вказаної митної декларації, заповненої продавцем товару (турецькою компанією EREN BALATACILIK SANAYI VE TICARET A.S.) при вивезенні товару із митної територій Туреччини, вартість товару, реалізованого турецьким постачальником, складає 17245,64 USD.

Декларантом було складено електронну митну декларацію (далі по тексту - ЕМД) від 12.11.2018 за № UA807170/2018/055310. З метою здійснення митного оформлення вантажу та підтвердження заявленої митної вартості товару, декларантом до Харківської митниці ДФС разом із декларацією були подані наступні документи: договір № 02TR від 16.01.2017 із додатками; комерційний інвойс № GIB345 від 30.10.2018 на загальну суму 17245,64 дол. США; пакувальний лист № б/н від 30.10.2018; міжнародна товаро-транспортна накладна (CMR) за № 000655; довідка про вартість послуг з перевезення вантажу за № 1-30/10 від 30.10.2018; договір із перевізником ФОП ОСОБА_54 №20/06/18 від 20.06.2018; прейскурант виробника від 01.10.2018 до договору № 02TR від 16.01.2017; сертифікат про походження товару форми А за № С0715250 від 31.10.2018; митна декларація країни відправлення (Туреччини) за №18341200ЕХ364677 від 30.10.2018; лист ТОВ "Мир Масел" за № 1-30/10 (про страхування) від 30.10.2018.

З посиланням на те, що надані документи мають розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, Харківською митницею ДФС було направлено позивачу електронне повідомлення про надання додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 МК України.

У зв`язку з відмовою декларанта надати додаткові документи 12.11.2018 Харківською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2018/000935/2, та складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807170/2018/00597 від 12.11.2018.

Також матеріалами справи підтверджено, що 21.05.2018 між Buyuk Eker Bijon Sanayi Ve Ticaret A.S., Туреччина (Продавець) ТОВ "МИР МАСЕЛ", Україна (Покупець) був укладений договір поставки № 03TR, предметом якого є поставка позивачеві автотоварів і запчастин. За умовами вказаного договору Покупець погоджується приймати товар відповідно до міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR). Згідно з п. 5.1. договору поставка товару здійснюється партіями на територію України на умовах FCA Туреччина (ІНКОТЕРМС 2010). Відповідно до умов FCA навантаження товару на транспортний засіб здійснюється у приміщенні продавця та його силами. У п. 4.2. договору зазначено, що ціна поставлених товарів визначається відповідно до прейскурантів, що є додатками до договору. Згідно з п.4.1 договору поставки №03TR від 21.05.2018 платежі здійснюються перед відправкою товару.

В рамках виконання умов договору сторонами був складений попередній інвойс (proforma invoice) за № 18-0523 від 20.05.2018, відповідно до якого постачальник повинен був поставити покупцеві ТОВ "МИР МАСЕЛ" товару на загальну суму 24655,74 дол. США. Беручи до уваги п. 4.1. договору та умову щодо попередньої оплати, 24.07.2018 підприємством ТОВ "МИР МАСЕЛ" було сплачено суму 24655,74 дол. США, що підтверджується платіжним дорученням № 24, копія якого надана до матеріалів справи.

Перед здійсненням поставки з`ясувалося, що постачальник не має достатньої кількості товару, який у попередньому інвойсі зазначений у рядку під номером 12. Так у попередньому інвойсі (proforma invoice) за № 18-0523 від 20.05.2018 у рядку 12, зазначена кількість товару - 8 одиниць.

Фактична поставка товару відбувалася 27.07.2018 на підставі комерційного інвойсу №BUY174 на суму 24603,74 дол. США, у рядку 12 якого зазначена кількість товару - 7 одиниць.

Транспортування товару із території Туреччини у до України в м. Харків відбулось на підставі договору на перевезення вантажів автомобільним транспортом №20/06/18 від 20.06.2018, укладеного між ТОВ "МИР МАСЕЛ" та ФОП ОСОБА_54 .

Факт здійснення перевезення підтверджується міжнародною товаро-транспортною накладною (CMR) за № 000707.

На підтвердження витрат по перевезенню ФОП ОСОБА_54 було складено довідку про вартість послуг з перевезення вантажу за № 2-31/07 від 31.07.2018, що у подальшому була подана контролюючому органу.

Відповідно до умов поставки FCA, продавець здійснив митне оформлення товару на території Туреччини, що підтверджується митною декларацією країни відправлення (Туреччини) за № 18341200ЕХ253713 від 27.07.2018.

Відповідно до графи 22 зазначеної митної декларації країни відправлення вартість товару складає 24603,74 USD.

Декларантом було складено ЕМД під №UA807170/2018/039188 від 13.08.2018. З метою здійснення митного оформлення вантажу та підтвердження заявленої митної вартості товару, декларантом до Харківської митниці ДФС разом із декларацією були подані наступні документи: договір поставки № 03TR від 21.05.2018; пакувальний лист за № б/н від 27.07.2018; комерційний інвойс №BUY174 від 27.07.2018; автотранспортна накладна за № 000707 від 31.07.2018; сертифікат про походження товару форми А за № С 0598595 від 27.07.2018; платіжний документ за № 24 від 24.07.2018; документ, що підтверджує вартість перевезення товару (довідка від перевізника) за № 2-31/07 від 31.07.2018; доповнення до зовнішньоекономічного контракту (Додаток 1, прайс) від 21.05.2018; договір про надання послуг митного брокера за №004/17 від 12.01.2017; документи фіто від 13.08.2018; лист про страхування за № 1-09/08 від 09.08.2018; копія митної декларації країни відправлення № 18341200ЕХ253713 від 27.07.2018.

З посиланням на те, що надані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, Харківською митницею ДФС було направлено позивачу електронне повідомлення про надання додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 МК України.

У зв`язку з відмовою декларанта надати додаткові документи 16.08.2018 Харківською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № №UA807000/2018/000722/2, та складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA807170/2018/00429 від 16.08.2018.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що 16.01.2017 між "EREN BALATACILK SAN. VE TIC. A.S.", Туреччина (Продавець) ТОВ "МИР МАСЕЛ", Україна (Покупець) був укладений договір поставки № 02TR, предметом якого є поставка автотоварів і запчастин. Покупець погоджується приймати товар відповідно до міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR). Згідно з п. 5.1. договору поставка товару здійснюється партіями на територію України на умовах FCA Туреччина (ІНКОТЕРМС 2010). Відповідно до умов FCA навантаження товару на транспортний засіб здійснюється у приміщенні продавця та його силами. Відповідно до п. 4.1. Договору № 02TR платежі здійснюються протягом 30 днів з моменту відвантаження товару. У п. 4.2. Договору зазначено, що ціна поставлених товарів визначається відповідно до прейскурантів, що є додатками до договору.

На виконання умов договору № 02TR, продавцем 30.10.2018 було здійснено поставку товару відповідно до комерційного інвойсу № GIB240 від 31.07.2018 на загальну суму 6274,80 дол. США.

Транспортування товару із території Туреччини у до України в м. Харків відбулося на підставі договору на перевезення вантажів автомобільним транспортом №20/06/18 від 20.06.2018, укладеного між ТОВ "Мир масел" та ФОП ОСОБА_54 .

Факт здійснення перевезення підтверджується міжнародною товаро-транспортною накладною (CMR) за № 000710.

На підтвердження витрат по перевезенню ФОП ОСОБА_54 було складено довідку про вартість послуг з перевезення вантажу за № 1-31/07 від 31.07.2018, що у подальшому була подана контролюючому органу.

Відповідно до умов поставки FCA, продавець здійснив митне оформлення товару на території Туреччини, що підтверджується митною декларації країни відправлення (Туреччини) за №18341200EХ256683 від 31.07.2018, у якій турецьким постачальником зазначено вартість товару - 6247,80 USD.

Декларантом було складено електронну митну декларацію за № UA807170/2018/039184 від 13.08.2018. З метою здійснення митного оформлення вантажу та підтвердження заявленої митної вартості товару, декларантом до Харківської митниці ДФС разом із декларацією були подані наступні документи: договір поставки № 02TR від 16.01.2017; пакувальний лист за № б/н від 31.07.2018; комерційний інвойс за № GIB240 від 31.07.2018; автотранспортна накладна А № 000710 від 31.07.2018; сертифікат про походження товару форми А за №С266448 від 31.07.2018; документ, що підтверджує вартість перевезення товару (довідка від перевізника) за № 1-31/07 від 31.07.2018; прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 01.06.2018; доповнення до зовнішньоекономічного контракту (додаток 4) від 16.01.2018; договір про надання послуг митного брокера №004/17 від 12.01.2017; інформація за № 2969105; документи фіто від 13.08.2018; лист про страхування за № 2-09/08 від 09.08.2018; копію митної декларації країни відправлення за №18341200EХ256683 від 31.07.2018.

З посиланням на те, що надані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, Харківською митницею ДФС було направлено позивачу електронне повідомлення про надання додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 МК України.

У зв`язку з відмовою декларанта надати додаткові документи 16.08.2018 Харківською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2018/000705/2, та складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA807170/2018/00430 від 16.08.2018.

Не погодившись із вказаними рішеннями про коригування митної вартості та картками відмови, ТОВ «Мир Масел», звернулось до суду з цим позовом про їх скасування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з відсутності у відповідача підстав для витребування у декларанта додаткових документів, оскільки надані позивачем документи повністю підтверджували заявлену митну вартість, внаслідок чого проведене відповідачем її коригування є неправомірним.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно зі ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно приписів ч.1, ч.2 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу ч.1 та ч.2 ст.53 МК України вбачається, що наведені норми Кодексу містять вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Вказана норма закону кореспондує з положеннями ч.3 ст.318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно зі ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, орган доходів і зборів має право, зокрема, у встановлених випадках, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені форми митного контролю.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування.

Відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю, орган доходів і зборів може виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ст. 55 Митного кодексу України, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, він має право прийняти у письмовій формі рішення про коригування заявленої митної вартості товарів.

Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту встановлюються статтею 57 Митного кодексу України. До таких методів належать: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); та другорядні - за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновків, що митною вартістю товарів є ціна, яку декларант дійсно сплатив за придбаний товар, щодо якого здійснюється митне оформлення. Така ціна має бути підтверджена належними та достовірними документами, зокрема, зовнішньоекономічним договором (контрактом) або рахунком-фактурою (інвойсом). При цьому, якщо рахунок сплачено, декларант в обов`язковому порядку зобов`язаний надати банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, наявності у них розбіжностей, ознак підробки, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваного рішення від 16.08.2018 № UA 807000/2018/000705/2 слугувала невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МК України, в зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджено в повній мірі документально, надані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових заявленої митної вартості чи ціни, що фактично була сплачена чи підлягала сплаті за ці товари, а також у зв`язку з ненаданням додаткових документів. Зокрема, в обґрунтування такого твердження відповідачем зазначено, що декларантом не підтверджено витрати на транспортування фінансовим документом.

Аналогічне посилання на непідтвердження витрат на транспортування фінансовим документом містять і рішення від 16.08.2018 №UA807000/2018/000722/2 та від 12.11.2018 №UA807000/2018/000935/2.

Разом з тим, такі твердження спростовуються наявними в матеріалах справи копіями міжнародних товарно-транспортних накладних та довідок про транспортно-експедиційні витрати, виданих перевізником ФОП ОСОБА_54 .

Відповідно до п.6 ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів зокрема, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Згідно з ч.9 ст. 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Таким документом може бути, зокрема, міжнародна товарно- транспортна накладна (CMR).

Виходячи зі змісту наведеної норми, договір із перевізником не є транспортним документом у розумінні ст. 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність», а тому, у відповідності до п.6 ч.2 ст.53 МК України, не є документом, який підтверджує митну вартість, а його подання, у даному випадку, не є обов`язковим при митному оформленні.

У спірних відносинах, оскільки транспортування товару відбувалося автомобільним транспортом, у відповідності до ст. 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність», перевізником було складено міжнародні автомобільні накладні (CMR), кожна з яких містить інформацію про найменування перевізника (рядок 16) та номер транспортного засобу на якому здійснювалися перевезення (рядок 17), та на кожній з них наявна відмітка митного органу про проходження митного огляду.

Ці накладні були надані підприємством при митному оформленні товарів, що підтверджується рядком 44 електронних митних декларацій та картками відмови.

Крім того у ст. 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» зазначено, що підтвердженням витрат експедитора та/або перевізника є документи, видані суб`єктами господарювання.

Так, перевізником ФОП ОСОБА_54 на підтвердження суми витрат на транспортування були видані довідки про транспортно-експедиційні витрати, у яких було докладно описано маршрут та вартість транспортно- експедиційних витрат.

Отже, декларантом при митному оформленні були надані відповідачеві всі необхідні документи, що підтверджують числове значення транспортних витрат, як складової митної вартості товарів.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що ненадання позивачем під час митного оформлення договору із перевізником ФОП ОСОБА_54 №20/06/18 від 20.06.2018 у розумінні ч.3 ст.53 МК України не є підставою для витребування додаткових документів, а його ненадання в якості додаткового документу на запит митного органу не є підставою вважати непідтвердженими транспортні витрати.

Доводи відповідача про те, що у розумінні договору транспортування із ФОП ОСОБА_54 від 20.06.2018 належними документами на підтвердження транспортних витрат є лише заявка ТОВ «Мир Масел» та рахунок, а не довідка про транспортно-експедиційні витрати, колегією суддів не беруться до уваги, оскільки, як зазначає сам відповідач, договір від 20.06.2018 до митного оформлення не подавався.

Зазначений договір був поданий лише до суду першої інстанції, тому перелік документів, які складаються в рамках виконання цього договору за його умовами, посадовій особі митниці не був відомий.

Отже, доводи про неподання заявки та рахунку не були підставою для витребування додаткових документів та коригування митної вартості згідно з рішеннями від 16.08.2018 № UA 807000/2018/000705/2 та №UA807000/2018/000722/2.

З приводу доводів відповідача про розбіжності у документах, поданих до митного оформлення разом з ЕМД №UA807170/2018/055310 від 12.11.2018, колегія суддів зазначає наступне.

За твердженням відповідача, надані заявка № 4 від 29.10.2018, рахунок рахунок-фактура №0-0000143 від 30.10.2018 та довідка про транспортно-експедиційні витрати №1-30/07 від 30.10.2018 містили розбіжності щодо вартості перевезення (згідно з рахунком та заявкою загальна вартість транспортування становить 42304,00 грн., з них 31869,00 - перевезення до митної території України, однак, згідно з довідкою про транспортно-експедиційні витрати №1-30/07 від 30.10.2018 вартість перевезення товару позивача становить 29613,00 грн. (замість 31869,00 грн.).

Разом з тим, як пояснив позивач та не спростував відповідач по справі, з метою здійснення перевезення майбутньої поставки товару, ТОВ «Мир Масел» звернулося до перевізника ФОП ОСОБА_54 та замовило перевезення двох партій товару (від двох різних турецьких постачальників), що було оформлено заявкою за №4 від 29.10.2018 на загальну суму 42304,00 грн. У графі «Адреса навантаження» вказано назви двох турецьких постачальників EREN BALATACILIK (розглядається у цій справі) та YPS GLOBAL. Цією заявкою встановлено порядок і форму оплати у вигляді 50% передоплати на момент завантаження автомобіля, а іншу частину після надання послуг.

Також 30.10.2018р. перевізником було складено дві довідки про транспортно- експедиційні витрати:

№ 1-30/10 від 30.10.2018 на загальну суму 39343,00 грн. (щодо поставки, що є предметом розгляду справи), з яких 29613,00 грн. - вартість перевезення із м. Стамбул до кордону України, 9730,00 грн. - вартість перевезення від кордону України до м. Харків;

№ 2-30/10 від 30.10.2018 на загальну суму 2961,00 грн. (інша поставка), з яких: 2256,00 грн. - вартість перевезення із м. Стамбул до кордону України, 705,00 грн. - вартість перевезення від кордону України до м. Харків.

30.10.2018 перевізником було виставлено загальний рахунок-фактуру № 0-0000143 від 30.10.2018 на загальну суму консолідованого перевезення - 42304,00 грн. У рахунку була інформація щодо вартості здійснення перевезення двох партій товару (партії товару, що є предметом розгляду справи, та ще однієї партії товару).

Так, в зазначеному рахунку-фактурі окремим рядками зазначено вартість перевезення із м. Стамбул до кордону України (Чорноморський митний перехід) - 31869,00 грн. (сума вартостей перевезення за двома довідками: 29613,00 грн + 2256,00 грн. = 31869,00 грн.), та вартість перевезення від кордону України до м. Харків - 10435,00 грн. (сума вартостей перевезення за двома довідками: 9730,00 грн. + 705,00 грн = 10435,00 грн.).

На виконання умови щодо 50% передоплати, 30.10.2018 позивачем було здійснено оплату у сумі 21152,00 грн. (тобто, половина від загальної суми 42304,00 грн.), що підтверджується платіжним дорученням № 2527 від 30.10.2018, копія якого наявна в матеріалах справи.

02.11.2018 автомобіль перевізника із товаром прибув до митного кордону України. В автомобілі знаходився товар підприємства ТОВ «Мир Масел» від двох турецьких постачальників - EREN BALATACILIK (розглядається у цій справі) та YPS GLOBAL (не є предметом розгляду у цій справі).

З метою підтвердження митної вартості товару при митному оформлені товару від постачальника EREN BALATACILIK разом з ЕМД №UA807170/2018/055310 від 12.11.2018 було подано до митниці, зокрема, довідку № 1-30/10 від 30.10.2018 на загальну суму 39343,00 грн., заявку №4 від 29.10.2018 на загальну суму 42304,00 грн., рахунок-фактуру № 0-0000143 від 30.10.2018 на загальну суму 42304,00 грн., платіжне доручення № 2527 від 30.10.2018.

При митному оформлені товару від постачальника YPS GLOBAL була складена ЕМД №UA807170/2018/055314 від 12.11.2018 (не є предметом розгляду у цій справі), разом з якою до митниці були надані, зокрема, довідка № 2-30/10 від 30.10.2018 на загальну суму 2961,00 грн., та ті ж самі заявка № 4 від 29.10.2018 на загальну суму 42304,00 грн., рахунок-фактура № 0-0000143 від 30.10.20.2018 на загальну суму 42304,00 грн., платіжне доручення № 2527 від 30.10.2018, що й у спірних відносинах.

При цьому, документи, надані разом з ЕМД №UA807170/2018/055314 від 12.11.2018, зауважень з боку митниці не викликали, за вказаною ЕМД було здійснено митне оформлення.

Враховуючи викладене, розбіжності між сумами транспортних витрат, вказаними у рахунку, заявці та довідці про транспортно-експедиційні витрати, не свідчать про заниження позивачем вартості перевезення та, відповідно, митної вартості товару, заявленої в ЕМД №UA807170/2018/055310 від 12.11.2018.

Щодо тверджень відповідача про невідповідність номерів CMR, зазначених в актах приймання-передачі транспортних послуг, номерам CMR, фактично наданих до митного оформлення разом з ЕМД від 13.08.2018 № UA807170/2018/039184 та № UA807170/2018/039188, а також про ненадання позивачем до митного оформлення та до суду рахунків на оплату транспортних послуг, колегія суддів зазначає наступне.

За твердженням відповідача, в акті № 0-98 від 17.08.2018, який виданий відповідно до договору №20/06/18 від 20.06.2018 та рахунку № 0-0000098 від 31.07.2018, міститься посилання на CMR № 003542 від 31.07.2018, замість №000710 від 31.07.2018, яка фактично надавалась до митного оформлення, а в акті № 0-97 від 17.08.2018, який виданий відповідно до вказаного договору та рахунку № 97 від 31.07.2018, вказано на CMR № 003547 від 31.07.2018 замість №000707 від 31.07.2018.

Крім того, платіжне доручення про оплату транспортних послуг №2139 від 03.08.2018 містить посилання на рахунок № 98 від 31.07.2018, а в платіжних дорученнях № 2206 від 17.08.2018 та № 2219 від 21.08.2018 - на рахунок № 97 від 31.0.2018. Однак, рахунки, на підставі яких здійснено оплату і видано вказані акти, не було надано до суду першої інстанції.

Також, у заявці № 2 від 24.07.2018, наданій до суду першої інстанції, визначено вартість перевезення в сумі 87222 грн., що не відповідає даним довідки про транспортні витрати № 2-31/07 від 31.07.2018 та акту № 0-97 від 17.08.2018, у яких визначено вартість транспортування 69563,57 грн.

Разом з тим, як пояснив представник позивача та не спростовано відповідачем по справі, акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 17.08.2018 №0-98 та № 0-97, а також заявка № 2 від 24.07.2018 на суму перевезення 87222 грн., були надані до суду І інстанції помилково та не мають відношення до операцій, на підставі яких складалася ЕМД від 13.08.2018 № UA807170/2018/039184 та № UA807170/2018/039188.

Зазначені акти та заявка не надавались до митниці при митному оформленні товарів разом із вказаними ЕМД від 13.08.2018, що підтверджується змістом графи 44 ЕМД, додатком № 1 до ЕМД та картками відмови від 16.08.2018, у яких наведено повний перелік документів, наданих до митного оформлення, та в яких не зазначено актів від 17.08.2018 № 0-98 та № 0-97, а також заявки № 2 від 24.07.2018.

Отже, ці акти та заявка не могли бути підставою для виникнення у митного органу сумнівів при перевірці правильності визначення митної вартості товару за ЕМД від 13.08.2018 № UA807170/2018/039184 та № UA807170/2018/039188 та не були підставою для прийняття оскаржуваних рішень.

На підтвердження того, що акти від 17.08.2018 №0-98 та № 0-97 і заявка № 2 від 24.07.2018 надані до матеріалів справи помилково, свідчить та обставина, що ані у позовній заяві, ані у заяві про збільшення позовних вимог від 19.12.2018, разом з якою вони були надані, відсутнє посилання на вказані акти і заявку.

З огляду на викладене, рахунки від 31.07.2018 № 97 та № 0-0000098, на підставі яких видані вказані акти, а також платіжні доручення №2139 від 03.08.2018, № 2206 від 17.08.2018 та № 2219 від 21.08.2018, які видані з посиланням на ці рахунки, не мають відношення до даної справи, і не повинні були надаватися до суду першої інстанції в рамках розгляду даної справи.

Щодо тверджень відповідача про те, що позивачем не надано документів та пояснень з приводу витрат на навантаження-розвантаження товару, колегія суддів вказує, що відповідно до п. 2.6.2 та 2.6.3 договору на перевезення вантажів автомобільним транспортом №20/06/18 від 20.06.2018 на позивача покладається обов`язок забезпечити навантаження та вивантаження товарів із автомобіля перевізника. Ці пункти договору перевезення свідчать про те, то що ТОВ «Мир Масел» повинно самостійно організувати (забезпечити) навантаження та вивантаження товарів із автомобіля перевізника.

Відповідно до п. 5.1. договорів поставки за № 02TR від 16.01.2017р. та № 03 TR від 21.05.2018р., поставка товару здійснюється партіями на територію України на умовах FCA Туреччина (ІНКОТЕРМС 2010) (конкретне місце навантаження вказано у рахунках на кожну партію товару, які є невід`ємною частиною договору).

Згідно з умовами поставки FCA навантаження товару у Туреччині в автомобіль автоперевізника відбувалося силами турецького постачальника.

Таким чином, позивачем було дотримано умови, що викладені у п. 2.6.2 та 2.6.3 договору на перевезення №20/06/18 від 20.06.2018, а саме укладено договори із турецькими постачальниками на умовах поставки FCA Туреччина, завдяки чому підприємство забезпечило виконання робіт по навантаженню автомобіля перевізника за рахунок та силами турецьких постачальників.

Розвантаження транспортного засобу було проведене силами співробітників ТОВ «Мир Масел», при цьому, такі дії відбувалося вже після митного оформлення товару, після прибуття вантажу на територію підприємства.

Отже документи, щодо вартості розвантаження транспортного засобу не могли бути надані до митниці, оскільки на час митного оформлення та прийняття спірних рішень товар перебував у автомобілі і був розвантажений лише по прибуттю до м. Харкова (вже після митного оформлення).

З огляду на викладене, колегія суддів відхиляє посилання відповідача на незазначення у комерційному інвойсі № BUY174 від 27.07.2018 адреси відвантаження, оскільки за умовами FCA постачальник відповідає лише за навантаження автомобіля. З метою виконання свого зобов`язання постачальником зазначено на сторінці 3 комерційного інвойсу № BUY174 від 27.07.2018 інформацію, що товар поставляється за умовами FCA із міста Стамбула («Delivery Terms: FCA Istanbul»). Таким чином, комерційний інвойс містить інформацію необхідну постачальнику для здійснення поставки и навантаження автомобіля.

Відповідно до умови поставки FCA, розвантаження автомобіля - це обов`язок покупця (позивача). Адреса відвантаження зазначена у міжнародній товаро-транспортній накладній CMR №000707 від 31.07.2018 у рядку 2: одержувач товару - ТОВ «Мир Масел», Харківська область, Харківський район, селище Комунар, вул. Озерна 5.

Розвантаження автомобіля не є обов`язком постачальника, тому останній не мав необхідності вказувати у комерційному інвойсі адресу відвантаження.

Крім того, відсутність у комерційному інвойсі адреси пункту розвантаження не впливає на відомості про вартість товару, зазначені у цьому інвойсі.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що доводи відповідача про незазначення в комерційному інвойсі адреси місця розвантаження, з урахуванням наданих до митного оформлення міжнародної транспортної накладної та довідки про транспортно-експедиційні витрати, не підтверджують обґрунтованіть сумніву відповідача у правильності заявленої митної вартості.

Доводи відповідача в обґрунтування неправильності визначення митної вартості, заявленої у ЕМД № UA807170/2018/039188 від 13.08.2018, з посиланням на розбіжності щодо загальної вартості товару, зазначеної в комерційному інвойсі № BUY174 від 27.07.2018 (24603,74 дол. США) та платіжному дорученні № 24 від 24.07.2018 (24655,74 дол. США.), колегія суддів вважає необґрунтованими, з наступних підстав.

Відповідно до п.4.2 договору від 21.05.2018 № 03 TR між позивачем та продавцем Buyuk Eker Bijon Sanayi Ve Ticaret A.S., ціна поставлених товарів визначається відповідно до прейскурантів, що є додатками до договору, однак, згідно з п.4.1 договору поставки №03TR від 21.05.2018, платежі здійснюються перед відправкою товару, тобто вказаний контракт є передплатним.

В рамках виконання умов договору сторонами був складений попередній інвойс (proforma invoice) за № 18-0523 від 20.05.2018, згідно з яким постачальник повинен був поставити покупцеві TОВ «Мир Масел» товару на загальну суму 24655,74 дол. США.

Беручи до уваги п. 4.1. договору та умову щодо обов`язкової попередньої оплати, 24.07.2018 позивачем було сплачено суму в розмірі 24655,74 дол. США, що підтверджується платіжним дорученням № 24 від 24.07.2018.

Однак, перед здійсненням поставки з`ясувалося, що постачальник не має достатньої кількості товару, який у попередньому інвойсі зазначений у рядку під номером 12 - восьми одиниць товару.

Фактична поставка товару відбулася 27.07.2018 на підставі комерційного інвойсу №BUY174 від на суму 24603,74 дол. США, у рядку 12 якого зазначена кількість товару - 7 одиниць.

Тобто, позивачем було сплачено суму 24655,74 дол. США, а завезено товару на суму 24603,74 дол. США.

Оскільки в силу пп.3 ч.2 ст.53 МК України документом, який підтверджує митну вартість, є як рахунок-фактура (інвойс), так і рахунок-проформа, враховуючи, що фактично поставка відбувалася на підставі комерційного інвойсу за № BUY174 від 27.07.2018, саме він був наданий контролюючому органу під час митного оформлення. Крім того, з метою уникнення непорозумінь ТОВ «Мир Масел» було надано прейскурант, у якому відображені ціни на товари за цією поставкою.

Надане позивачем платіжне доручення № 24 від 24.07.2018 відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.53 МК України, оскільки містить назву платника, отримувача коштів та відповідне посилання на номер договору, за яким здійснюється платіж.

Беручи до уваги, що у відповідності до умов договору щодо обов`язкової попередньої оплати поставлений за цим договором товар було оплачено раніше, ніж видано комерційний інвойс № BUY174 від 27.07.2018, у платіжному дорученні від 24.07.2018 № 24 не могло бути зазначене посилання на цей інвойс.

Доводи відповідача про те, що прейскурант (прайс-лист), який є додатком до договору №03TR від 21.05.2018, не містить вказівки на умови поставки, що призводить до сумнівів щодо зазначеної у цьому прейскуранті вартості товарів, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки така вказівка міститься у самому договорі поставки.

Колегія суддів зазначає, що прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців.

Положеннями пункту 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України закріплено таку загальну засаду цивільного законодавства, як свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом та з якої випливає свобода способів ініціювання підприємницьких цивільних правовідносин, у тому числі свобода форми прайс-листа.

З огляду на засади свободи підприємницької діяльності, наявність чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів), зокрема, умов поставки, не може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, якщо з інших поданих декларантом документів можливо встановити такі умови поставки.

Отже, наявність в прейскуранті вказівки щодо умови здійснення поставки в даному випадку не є обов`язковою.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.01.2018 по справі 816/747/15.

Підсумовуючи викладене вище, колегія суддів вважає хибним висновок відповідача про непідтвердження використаних декларантом відомостей про митну вартість товару, а також про наявність розбіжностей у документах, поданих декларантом, та відсутність у них всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Отже, у відповідача були відсутні фактичні підстави для витребування додаткових документів та для коригування заявленої декларантом митної вартості.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що зазначену в оскаржуваному рішенні від 16.08.2018 № UA807000/2018/000705/2 відкориговану митну вартість визначено відповідачем за третім методом - за ціною аналогічних товарів, встановлену на підставі наявної у митного органу цінової інформації за фактом митного оформлення товару, що надходив на адресу позивача за тим самим договором поставки №02TR від 16.12.2017, згідно з ЕМД №UA807170/2018/32090 від 04.07.2018.

Відповідно до чч.1-4 ст.60 МК України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними

Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку.

Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

Як вбачається з наданої представником позивача копії ЕМД №UA807170/2018/32090 від 04.07.2018, згідно з нею було здійснено митне оформлення автозапчастин інших артиклів (видів), ніж у спірних відносинах, а саме: частини гальмівної системи вантажних автомобілів, змонтовані гальмівні колодки: Артикул D - 009 - 32 шт., Артикул D- 147 - 12шт., Артикул D - 497 - 120 шт., Артикул D - 171 - 64 шт., Артикул D - 143 - 32 шт., Артикул D - 301 - 128 шт., Артикул D - 165 - 64 шт., Артикул D - 174 - 32 шт. У рядку 33 ЕМД вказаний код цих товарів за УКТЗЕД - 0.

Як вбачається з наданої позивачем копії комерційного інвойсу № GIB186 від 22.06.2018, що додавався до вказаної ЕМД, кожен із цих товарів має різну вартість за одиницю товару.

Відповідно комерційного інвойсу № GIB186 від 22.06.2018 та самої ЕМД № UA807170/2018/32090 від 04.07.2018 позивачу було поставлено загалом 1336 одиниць товарів на загальну суму 21886,96 дол. США.

Водночас, відповідно до ЕМД № UA807170/2018/039184 від 13.08.2018 (яка є предметом розгляду по справі) на територію України ввозилися автозапчастини: частини гальмівної системи вантажних автомобілів, змонтовані гальмівні колодки: Артикул WD 300 - 192 шт., Артикул WD 279 - 20 шт., Артикул. D 279 - 44 шт. У рядку 33 ЕМД вказаний код цих товарів - 0.

Отже, за цією МД були представлені до митного оформлення три різні артиклі товарів, проте всі вони мають однаковий код товару - 0.

Як вбачається із комерційного інвойсу № GIB240 від 31.07.2018, кожен із цих товарів має різну вартість за одиницю товару.

Відповідно до комерційного інвойсу № GIB240 від 31.07.2018 та самої ЕМД № UA807170/2018/039184 від 13.08.2018 підприємству було поставлено загалом 456 одиниць товарів на загальну суму 6274,80 дол. США.

Як вбачається із вказаних вище ЕМД, ТОВ «Мир Масел» в обох випадках купувало та декларувало товари (автозапчастини), що мають відповідно до класифікатора однаковий код - 0 , проте, у кожному із двох випадків завозилися різні види (артиклі) цих товарів.

Згідно з поясненнями представника відповідача, наданими на вимогу суду апеляційної інстанції, за ЕМД № UA807170/2018/32090 від 04.07.2018, яка була використана відповідачем, як джерело інформації, на територію України були ввезені більш дорогі різновиди частини гальмівної системи вантажних автомобілів (змонтовані гальмівні колодки), а за ЕМД № UA807170/2018/039184 від 13.08.2018 - більш дешеві різновиди частини гальмівної системи вантажних автомобілів (змонтовані гальмівні колодки).

Отже, відповідачем не доведено правомірність використання ЕМД від 04.07.2018 № UA807170/2018/32090 для коригування митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення ЕМД №UA807170/2018/039184 від 13.08.2018 згідно з оскаржуваним рішенням №UA807000/2018/000705/2 від 16.08.2018.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувані рішення Харківської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA807000/2018/000722/2 від 16.08.2018, № UA807000/2018/000705/2 від 16.08.2018, № UA807000/2018/000935/2 від 12.11.2018 винесені відповідачем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мали значення для їх прийняття, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Митним кодексом України, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.

Як наслідок, підлягають скасуванню і картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807170/2018/00430 від 16.08.2018, №UA807170/2018/00429 від 16.08.2018, №UA807170/2018/00597 від 12.11.2018, прийняті відповідачем у зв`язку з винесенням цього рішення.

Колегія суддів вважає необґрунтованими твердження апелянта про те, що скасування вказаних карток відмови не є належним способом захисту прав позивача, з наступних підстав.

Положеннями частин першої та другої статті 256 Митного кодексу України визначено, що відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Відповідно до частин дев`ятої, десятої статті 264 Митного кодексу України орган доходів і зборів не має права відмовити у прийнятті митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом.

Відмова органу доходів і зборів у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта.

Частиною 12 статті 264 МК України передбачено, що у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Таким чином, картка відмови у прийнятті митної декларації та у митному оформленні (випуску) товарів є документом, що формалізує негативне для декларанта рішення посадової особи органу доходів і зборів про завершення процедури декларування товарів, заявлених до митного оформлення на підставі конкретної митної декларації.

Стаття 24 Митного кодексу України гарантує кожній особі право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.

Таким чином, картка відмови у митному оформленні є рішенням митного органу, яке може бути оскаржене в порядку адміністративного судочинства.

Відповідач вважає, що оскільки наразі митне оформлення спірного товару здійснене за іншими митними деклараціями, в яких зазначено відкориговану (збільшену) суму митної вартості, вказані декларації наразі мають юридичну силу, і скасування карток відмови не призведе до поновлення митних декларацій, за якими товар вперше подавався до митного оформлення.

Таке твердження відповідача є помилковим, оскільки товар позивача був випущений у вільний обіг за новими митними деклараціями № UА807190/2018/022097 від 21.11.2018 з урахуванням вимог частини дев`ятої статті 55 Митного кодексу України.

Зі змісту наявної в матеріалах справи копії первинної митної декларації від 13.08.2018 № UA 807170/2018/039184, поданої позивачем (т.1, а.с.176-178) вбачається, що у графі 42 «ціна товару» зазначено - 6019,20 доларів США, у графі 46 «статистична вартість» - 178373,37 грн., у графі 43 «код МВВ» (метод визначення митної вартості) - заповнена лише ліва частині, у якій зазначена цифра «1» (перший (основний) метод, права частина порожня; графа 48 «відстрочення платежу» - порожня.

У первинній ЕМД від 13.08.2018 № UA 807170/2018/039188 (т.1, а.с.128-130) у графі 42 «ціна товару» зазначено - 16151,10 доларів США, у графі 46 «статистична вартість» - 477769,75 грн., у графі 43 «код МВВ» (метод визначення митної вартості) - заповнена лише ліва частині, у якій зазначена цифра «1» (перший (основний) метод, права частина порожня; графа 48 «відстрочення платежу» - порожня.

У первинній ЕМД від 12.11.2018 № UA UA807170/2018/055310 (т.1, а.с.26-28) у графі 42 «ціна товару» зазначено - 15265,64 доларів США, у графі 46 «статистична вартість» - 453255,18 грн., у графі 43 «код МВВ» (метод визначення митної вартості) - заповнена лише ліва частині, у якій зазначена цифра «1» (перший (основний) метод, права частина порожня; графа 48 «відстрочення платежу» - порожня.

У відповідності до ч. 7 ст. 55 МК України у випадку незгоди декларанта уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що варуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, - Забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються (ч.8 ст.55 МК України).

У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом (ч.9 ст.55 МК України).

Як вбачається з матеріалів справи, 16.08.2018 декларантом було подано нову митну декларацію № UА807170/2018/039959 (замість ЕМД № UA 807170/2018/039184), у якій у графі 42 «ціна товару» вказана та сама вартість, що була вказана і у первісній декларації - 6019,20 доларів США, самостійно визначена позивачем, у графі 43 «код МВВ» заповнена як ліва частина, у якій вказаний номер методу визначення митної вартості позивачем - 1, так і права частина, в якій зазначений номер методу, використаного митницею - 6, та у графі 48 «відстрочення платежу» вказана дата дії гарантії - 14.11.2018.

16.08.2018 декларантом було подано нову митну декларацію № UА807170/2018/039961 (замість ЕМД № UA 807170/2018/039188), у якій у графі 42 «ціна товару» вказана та сама вартість, що була вказана і у первісній декларації - 16151,10 доларів США, самостійно визначена позивачем, у графі 43 «код МВВ» заповнена як ліва частина, у якій вказаний номер методу визначення митної вартості позивачем - 1, так і права частина, в якій зазначений номер методу, використаного митницею - 6, та у графі 48 «відстрочення платежу» вказана дата дії гарантії - 14.11.2018.

12.11.2018 декларантом було подано нову митну декларацію № UА807170/2018/055442, у якій у графі 42 «ціна товару» вказана та сама вартість, що була вказана і у первісній декларації - 15265,64 доларів США, самостійно визначена позивачем, у графі 43 «код МВВ» заповнена як ліва частина, у якій вказаний номер методу визначення митної вартості позивачем - 1, так і права частина, в якій зазначений номер методу, використаного митницею - 3, та у графі 48 «відстрочення платежу» вказана дата дії гарантії - 10.01.2019.

Наведене свідчить про те, що позивач не погодився із визначеною митним органом митною вартістю, вважаючи правильною ту, яку визначив самостійно, однак, сплатив різницю у митних платежах, в якості гарантії, у зв`язку з чим товар був випущений у вільний обіг.

За таких обставин, враховуючи, що згідно з положеннями ч.ч.8, 9 ст.55 МК України передбачено можливість повернення митних платежів, сплачених у якості гарантії, колегія суддів дійшла висновку, що подання позивачем нових митних деларацій з метою уникнення простою товару не позбавляє позивача можливості захисту своїх майнових прав шляхом повернення різниці сплачених митних платежів, а скасування оскаржуваних карток відмови є належним способом захисту прав позивача у спірних відносинах.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - .

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Харківської митниці ДФС залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2019 року та додаткове рішення від 24.04.2019 року по справі № 520/11025/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Т.С. Перцова
Судді(підпис) (підпис) С.П. Жигилій І.С. Чалий
Повний текст постанови складено 30.07.2019 року