Справа № 500/2752/18
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2019-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/6075/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Курильця А.Р.,

за участю секретаря судового засідання Болюк Н.В.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на ухвалу судді Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 500/2752/18 (ухвала постановлена в м. Тернополі, суддею Мартиць О.І., повний текст ухвали складено 20.05.2019) за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Управління Держпраці у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування постанови,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 14.12.2018 звернувся в суд із адміністративним позовом до Управління Держпраці у Тернопільській області, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову управління Держпраці у Тернопільській області про накладення на нього штрафу уповноваженими посадовими особами №ТР1482/759/АВ/ІП-ФС від 14.11.2018 та постанову №ТАР1482/759/АВ/ТД-ФС від 14.11.2018.

Ухвалою судді Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду, у зв`язку з повторною його неявкою у судове засідання без поважних причин.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом норм процесуального права просить скасувати оскаржувану ухвалу судді та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що ухвалу суду Тернопільського окружного адміністративного суду від 08.05.2019 він не отримав, а тому йому не було відомо про дату та час судового засідання, яке надалі було відкладено на 20.05.2019. Також, вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги його заяву про відкладення розгляду справи та не надано їй належної правової оцінки.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Приймаючи дане рішення, суддя суду першої інстанції виходив з того, що позивач повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин, що перешкоджало розгляду справи по суті.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для залишення позовної заяви без розгляду, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо: позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 5 ст. 205 КАС України у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів. До позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, положення цієї частини застосовуються лише у разі повторної неявки.

Таким чином, з аналізу наведених вище норм Кодексу адміністративного судочинства України слідує, що підставою для залишення адміністративного позову без розгляду є повторна неявка позивача (якщо він не є суб`єктом владних повноважень ).

Разом з цим, відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб`єкти владних повноважень.

Неприбуття в судове засідання позивача належним чином повідомленого про дату, час та місце розгляду справи, є повторним, коли ні позивач, ні його представник вдруге (на два чи більше судових засідання підряд) не прибули на розгляд справи, і в суду є достовірні дані (докази) про те, що обидва рази позивача належним чином повідомлено, а також сторонами не було заявлено підставне клопотання про відкладення розгляду справи чи про розгляд такої без їх участі. Перше таке неприбуття тягне за собою відкладення розгляду справи.

При вирішенні питання про залишення позовної заяви без розгляду з цієї підстави слід з`ясовувати: чи належним чином позивача було повідомлено про судовий розгляд перший і другий раз; чи обидва рази були відсутні поважні причини неприбуття позивача або інформація про такі причини; чи відсутня заява позивача про розгляд справи за його відсутності та чи неявка позивача перешкоджає розгляду справи.

За змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

В свою чергу, поінформованість осіб, які беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду, є однією із суттєвих гарантій реалізації ними права на особисту участь у процесі. Для висновку суду про належне повідомлення сторін про розгляд справи на час такого розгляду у матеріалах останньої мають бути відомості, які б це підтверджували, в іншому випадку розгляд справи відкладається.

Відповідно до частини 1 статті 124 КАС України судові виклики і повідомлення здійснюються повістками про виклик і повістками-повідомленнями.

Частиною 3 статті 124 КАС України встановлено способи здійснення судового виклики або судового повідомлення, а саме: 1) за наявності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки на офіційну електронну адресу; 2) за відсутності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою), кур`єром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими особами, або шляхом надсилання тексту повістки в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу.

Як видно з матеріалів справи, ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 19.12.2018 відкрито провадження у справі №500/2752/18, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено судове засідання на 18 січня 2019 року о 10:30 год.

Згідно з протоколом судового засідання від 18.01.2019 підготовче судове засідання на якому позивач був присутнім відкладено на 18.02.2019.

Згідно протоколу судового засідання від 18.02.2019 видно, що були присутні обидві сторони. Наступний розгляд справи по суті призначено на 19.03.2019.

19.03.2019 суддею оголошено перерву до 19.04.2019 о 10:00 год у цій справі, у зв`язку з необхідністю викликати свідків.

17.04.2019 від ОСОБА_2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на 4 місяці, у зв`язку з тимчасовим виїздом його за межі території України (а.с. 71), а відтак неможливістю прибути у судове засідання.

19.04.2019 згідно з протоколом судового засідання дане клопотання задоволено частково та розгляд справи відкладено на 08.05.2019 о 9:30 год.

08.05.2019 суд ухвалив задовольнити клопотання представника відповідача та відкласти розгляд справи на 20.05.2019.

Підставою для постановлення оскаржуваної ухвали про залишення позовної заяви ОСОБА_2 без розгляду слугувало неприбуття позивача без поважних причин в судові засідання призначені на 08 травня 2019 року та 20 травня 2019 року.

Разом з тим, як встановлено судом відповідно до листа з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, повістка на 08.05.2019 повернулася від позивача із зазначенням «За відсутністю адресата» (а.с. 80).

Таким чином, позивачу не було відомо про дату та час проведення судового засідання призначеного на 08.05.2019.

Щодо відкладення розгляду справи на 20.05.2019, то позивач дану ухвалу про відкладення розгляду справи на 20 травня 2019 року о 14:30 год отримав лише 30.05.2019, що підтверджується матеріалами справи, а тому також не був обізнаний про проведення судового засідання 20.05.2019.

При цьому, колегія суддів зазначає, що на час винесення ухвали про залишення позовної заяви без розгляду від 20 травня 2019 у суду першої інстанції не було доказів належного повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що відкладення судового засідання з 08.05.2019 на 20.05.2019 було не у зв`язку з неявкою позивача, а у зв`язку із задоволенням клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

На погляд колегія суддів необхідною умовою залишення позовної заяви без розгляду є повторність неприбуття позивача у судове засідання без поважних причин, належним чином повідомленого про дату, час та місце його проведення, та за умови, що від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

У даному випадку, під повторністю неприбуття в судове засідання позивача необхідно розуміти саме послідовне неприбуття в судове засідання позивача чи його представника двічі чи більше разів. При чому, коли неприбуття в судове засідання чергується із відкладенням розгляду справи у зв`язку із задоволенням судом відповідних клопотань осіб, які беруть участь у справі чи з інших незалежних від позивача причин, наступне неприбуття в судове засідання позивача не може вважатися повторним.

Окрім цього, суд першої інстанції не взяв до уваги попередньо подане клопотання позивача та повідомлення суду про неможливість прибуття у судове засідання та прохання про його відкладення, у зв`язку із перебуванням за межами території України.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку щодо відсутності повторної неявки позивача у судове засідання. При цьому, явка позивача судом не визнавалася обов`язковою, а тому в суду першої інстанції не було перешкод за наявними у справі доказами провести розгляд справи за відсутності останнього.

За таких обставин, враховуючи положення КАС України, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вирішуючи питання про те, чи позивач був належно повідомлений про розгляд справи на 08.05.2019 та на 20.05.2019, а також чи допущено позивачем повторну неявку в судове засідання без поважних причин, суд першої інстанції не перевірив відомості про належне повідомлення позивача про розгляд справи та одержання повісток та не надав правову оцінку клопотанню від 17.04.2019.

Згідно з ч.2 ст. 6 КАС України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Європейський суд з прав людини вказує, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

У Рішенні Європейського суду з прав людини від 08.04.2010р. у справа «Меньшакова проти України» (Заява № 377/02) у п.52 «Суд повторює, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом (Рішення у справі «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ЕСПЛ 2002-ІІ)».

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що оскаржувану ухвалу необхідно скасувати як таку, що ухвалена з порушенням норм процесуального права, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 229, 241, 308, 310, 320, 321, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 500/2752/18 скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Д. М. Старунський
судді В. М. Багрій
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 29.07.2019