Справа № 177/763/19
Суддя: Суботіна С. А.
Дата ухвалення: 2019-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 177/763/19
Провадження № 2-а/177/15/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 серпня 2019 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Суботіної С. А.

за участі: секретаря Ференц Я. З.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 3 роти № 2 батальйону № 1 полку патрульної поліції у м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП сержанта поліції Козинець Ірини Миколаївни, треті особи: полк патрульної поліції у м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження в справі, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив суд скасувати постанову серії ЕАВ № 1134906 від 08.05.2019 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн, та закрити провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що 08.05.2019 відповідачем винесено оскаржувану постанову, зі змісту якої слідує, що він, 08.05.2019 близько 22 год. 12 хв., в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області по вул. Дніпровське шосе, 3, керуючи автомобілем «RENAULT DUSTER», р/н НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено» та здійснив рух в зоні дії знаку, чим порушив вимоги п. 8.4 в) ПДР України.

Позивач, не заперечуючи наявності знаку 3.21 «В`їзд заборонено» та здійснення руху в зоні його дії, вказує, що він його не помітив, оскільки з боку основного руху він закритий гілками дерев і розташований віддалено від смуги дорожнього покриття, тобто, дорожній знак встановлений з порушеннями п. 10.1.1 ДСТУ 4100-2014, а тому він вимушений був здійснювати подальший рух порушивши вимогу цього дорожнього знаку, тобто, діяв у стані крайньої необхідності.

Крім того, позивач зазначає, що постанову складено з грубим порушенням вимог КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, без повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, позивачу не роз`яснювали його права, порушено право на захист, незаконно розглянуто справу на місці зупинки транспортного засобу, без складення протоколу про адміністративне правопорушення, дослідження доказів, у зв`язку з чим вважає, що поліцейський виніс постанову без законних на те підстав, діючи упереджено та суб`єктивно.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з мотивів, викладених у позові.

Відповідач правом на участь у судовому засіданні не скористалася, про день, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, відповідно до ст. 268 КАС України (а.с.58). Причини неявки не повідомила. Заяв про відкладення розгляду справи з поважних причин від відповідача до суду не надходило. Через канцелярію суду відповідачем подано відзив на позовну заяву та докази: DVD диск з фото- та відеофіксацією порушення. У відзиві відповідач вказувала, що при складенні постанови про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , вона діяла лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а відтак, оскаржувана постанова є законною та не підлягає скасуванню.

Представник третьої особи: полку патрульної поліції у м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП, Нацентова О.В., у судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином. Через канцелярію суду подала письмові пояснення на позовну заяву, згідно з якими просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Вказує, що дії поліцейського взводу № 3 роти № 2 батальйону № 1 полку патрульної поліції у м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП сержанта поліції Козинець І.М. при складанні постанови серії ЕАВ № 1134906 від 08.05.2019 щодо ОСОБА_1 , відповідають вимогам закону.

Третя особа: Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП, не забезпечило участі свого представника у судовому засіданні, повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомлялися. Заяви про відкладення розгляду справи з поважних причин, а також пояснення по суті позову, до суду не надходило.

Суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого належним чином, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази в справі, переглянувши фото- та відеозапис з бодікамери поліцейського АЕ 000231, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою поліцейського взводу № 3 роти № 2 батальйону № 1 полку патрульної поліції у м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП сержанта поліції Козинець І.М., серії ЕАВ № 1134906 від 08.05.2019, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 гривень (а.с.17).

Відповідно до зазначеної постанови, ОСОБА_1 , 08.05.2019 близько 22 год. 12 хв., в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області по вул. Дніпровське шосе, 3, керуючи автомобілем «RENAULT DUSTER», р/н НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено» та здійснив рух в зоні дії знаку, чим порушив вимоги п. 8.4 в) ПДР України. Вказане порушення зафіксовано на бодікамеру інспектора поліції АЕ000231.

Зазначена постанова судом перевірялася на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами.

Диспозицією ч. 1 ст. 121 КУпАП, передбачено відповідальність, серед іншого, за порушення вимог дорожніх знаків.

Відповідно до п. 8.4 в) ПДР України, дорожні знаки поділяються на такі групи, як заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі (п. 11 ч. 1 ст. 23 цього Закону).

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 72 КАС України).

Статтями 73, 74 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

У судовому засіданні, окрім постанови серії ЕАВ № 1134906 від 08.05.2019, переглянуто DVD диск з фото- та відеофіксацією з місця порушення, зі змісту якого слідує, що після виявлення правопорушення (проїзд на заборонний знак автомобілем RENAULT DUSTER», р/н НОМЕР_1 ), працівники поліції на патрульному автомобілі прослідували за автомобілем «RENAULT DUSTER», р/н НОМЕР_1 та після його зупинки, представилися водію, повідомили йому про не виконання останнім вимоги дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено», тобто вказали на факт вчинення останнім правопорушення та його фіксацію, роз`яснили водію його процесуальні права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, та перейшли до розгляду справи на місці зупинки ТЗ, після складення постанови роз`яснили право на її оскарження. Також, під час розгляду справи, у якості доказу, працівником поліції надавалося для огляду водію ОСОБА_1 фото з зображенням дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено», розташованого у місці руху останнього.

Суд також враховує, що водієм ОСОБА_1 не заперечується наявність дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено» у визначеному в постанові місці вчинення правопорушення та здійснення ним руху в зоні дії вказаного знаку. Однак, на думку позивача, оскільки цей знак встановлено з порушеннями ДСТУ 4100-2014, зокрема, знак закритий гілками дерев, розташований віддалено від смуги дорожнього покриття, він його не помітив і діяв вимушено, в стані крайньої необхідності.

Так, відповідно до п. 10.1.1 ДСТУ 4100-2014, дорожні знаки повинні розташовуватись так, щоб їх добре бачили учасники дорожнього руху як у світлий так і у темний час доби, була забезпечена зручність експлуатації і обслуговування, а також було неможливе їх ненавмисне пошкодження. При цьому, вони не повинні бути затулені від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами. Відповідно до п. 10.2.1 ДСТУ 4100-2014, знаки зі світлоповертальною поверхнею допускається застосовувати на ділянках доріг з відстані не менше 100 м. як у світлий так і в темний час доби.

Як видно з матеріалів справи, зокрема наданих відповідачем фотодоказів, розташований на вул. Дніпровське шосе, 3 в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області заборонний знак 3.21 «В`їзд заборонено», відповідає вимогам ДСТУ щодо місця свого розташування, забезпечення видимості та зручності експлуатації, вказаний знак міг добре сприйматися учасниками дорожнього руху, зокрема у темний час доби, при цьому він не затулений від учасників будь-якими перешкодами, як вказував позивач.

Обґрунтовуючи свої доводи про те, що дорожній знак 3.21 розташовано з порушенням вимог норм національних стандартів, позивач лише перелічив вимоги ДСТУ в своєму позові, натомість не зазначив в чому конкретно, на його думку, полягає невідповідність знаку вимогам ДСТУ.

Суд вважає, що позивач не довів того, що знак 3.21 «В`їзд заборонено» розташовано з порушенням вимог ДСТУ.

Статтею 18 КУпАП визначено, що не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

При цьому, позивач ОСОБА_1 не надав доказів про те, що на час здійснення ним руху в зоні дії знаку 3.21 «В`їзд заборонено», останній діяв у стані крайньої необхідності, такі твердження позивача також спростовується відеозаписом з бодікамери поліцейського.

Пунктом 2.3.б) ПДР України на водія покладено обов`язок бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, а тому доводи позивача про те, що він не помітив дорожній знак 3.21 «В`їзд заборонено», не можуть свідчити про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами та доповненнями) визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ПДР, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Отже, той факт, що позивач не помітив знаку 3.21 «В`їзд заборонено» під час керування автомобілем, не може безумовно свідчити про те, що даний знак встановлений із порушенням вимог державних стандартів, тому суд дійшов висновку, що вчинення відповідачем порушення вимог заборонного знаку 3.21 «В`їзд заборонено», підтверджується належними і допустимими доказами, та є встановленим.

Безпідставними також є посилання позивача на не роз`яснення поліцейським його процесуальних прав, а саме: заявляти заяви, клопотання, надавати пояснення, права на правову допомогу, оскарження постанови, оскільки вони також спростовуються відеофіксацією з бодікамери поліцейського, де чітко зафіксовано, що ОСОБА_1 роз`яснено права, передбачені ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України. При цьому, від позивача будь-яких заяв та клопотань, ні до початку, ні під час розгляду справи не надходило, останній лише вказував, що не визнає себе винуватим та не заперечував щодо складення відносно нього постанови, яку він в послідуючому має намір оскаржувати.

Суд також враховує, що про фіксацію порушення, розгляду справи, тобто здійснення технічного запису, поліцейським вказано безпосередньо у постанові ЕАВ № 1134906 від 08.05.2019, а відтак, він є належним та допустимим доказом, в розумінні ст. 73, 74 КАС України.

Щодо доводів позивача про недотримання відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, слід зазначити наступне.

За ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив ПДР України.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають, крім іншого, справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, зокрема, передбачених ч. 1 ст. 122 цього Кодексу.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (ч. 1 ст. 283 КУпАП). Як вбачається з ч. 1 ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно з ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. (ч. 4 ст. 258 КУпАП).

Відповідно до ч. 4 ст. 285 КУпАП у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Пунктом 4 Розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Пункт 2 Розділу ІІІ Інструкції конкретизує, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена, зокрема, частиною 1 ст. 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, відповідачем правомірно винесено спірну постанову у справі про адміністративне правопорушення на місці його скоєння.

Посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 у справі №5-рп/2015, яким надано тлумачення словосполученням «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», суд вважає необґрунтованим, оскільки вже після прийняття Конституційним Судом України зазначеного рішення, норми КУпАП та, зокрема, ст. 258 цього Кодексу зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджуються вимоги ч. 4 ст. 258 КУпАП та постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місці вчинення правопорушення.

Таким чином, доводи позивача, стосовно недотримання відповідачем норм КУпАП при винесенні оскаржуваної постанови не знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи, внаслідок чого суд вважає, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та нормами КУпАП.

Притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн, відповідає вимогами чинного законодавства.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, серед іншого, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до переконання, що підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відсутні, а постанова про накладення стягнення серії ЕАВ № 1134906 від 08.05.2019 винесена працівником поліції у відповідності до вимог чинного законодавства.

Керуючись ст. ст. 9, 211, 242-246, 286 КАС України,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимоги ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 3 роти № 2 батальйону № 1 полку патрульної поліції у м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП сержанта поліції Козинець Ірини Миколаївни, треті особи: полк патрульної поліції у м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження в справі,- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до пп. 15.5) п. 15 розділу VІІ Перехідних положень КАС України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Третього апеляційного адміністративного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області.

Суддя: