Справа № 140/1771/19
Суддя: Сорока Юрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 року ЛуцькСправа № 140/1771/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Сороки Ю.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду війни другої групи з 19.11.2018, викладеного у протоколі засідання від 05.04.2019 №41 Комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум та зобов`язання вирішити питання про призначення та виплату одноразової грошової допомоги як інваліду другої групи внаслідок поранення, контузії, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 20.04.2014 по 04.12.2015 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції та 19.03.2016 під час виконання бойового завдання отримав поранення, внаслідок якого 02.06.2016 медико-соціальна експертна комісія встановила йому 70% втрати працездатності та ІІ групу інвалідності.

19.11.2018 медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) підтверджено позивачу ІІ групи інвалідності довічно, у зв`язку із чим він звернувся до Міністерства оборони України через Волинський обласний військовий комісаріат із заявою та підтверджуючими документами про виплату одноразової грошової допомоги відповідно до чинного законодавства, з врахуванням раніше виплаченої суми.

Проте, відповідач рішенням, оформленим протоколом засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 05.04.2019 №41, з посиланням на абзац другий пункту 4 статті 16-3 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей відмовив у призначенні такої допомоги у зв`язку з тим, що групу інвалідності встановлено понад дворічний термін після первинного встановлення ступеня втрати працездатності.

Позивач вважає таку відмову протиправною, оскільки ІІ групу інвалідності йому було встановлено 02.06.2016, при цьому 19.11.2018 зміни групи інвалідності не відбулося, а відтак саме з 02.06.2016 у позивача виникло право на грошову допомогу.

На підставі вищенаведеного позивач просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 05.06.2019 відкрито провадження в даній адміністративній справі та ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін.

У письмових поясненнях щодо позовної заяви від 27.06.2019 представник третьої особи Волинського ОВК просить відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що Волинським обласним та підпорядкованим Луцьким об`єднаним військовим комісаріатом заява гр. ОСОБА_1 про призначення й виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням III групи інвалідності разом із підтверджуючими документами була спрямована на розгляд компетентної комісії Департаменту фінансів Міністерства оборони України для прийняття рішення. Зазначена заява гр. ОСОБА_1 була розглянута комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум. За результатами розгляду вказаних підтверджуючих документів позивача комісією було прийняте протокольне рішення №41 від 05.04.2019 року (п.88) про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки заявнику групу інвалідності встановлено понад дворічний термін після встановлення ступеня втрати працездатності.

Відтак, вважає, що жодних протиправних дій чи бездіяльності за результатами розгляду вищезгаданої заяви гр. ОСОБА_1 . Волинським обласним та підпорядкованим Луцьким об`єднаним військовими комісаріатами не вчинялось, а тому правові підстави для задоволення позовних вимог позивача відсутні.

08.07.2019 від представника відповідача надійшли клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та про витребування доказів.

Ухвалами Волинського окружного адміністративного суду від 10.07.2019 відмовлено у задоволенні клопотань представника відповідача.

Відповідач у визначений судом строк відзив на позовну заяву не подав.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 в період з 20.04.2014 по 04.12.2015 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції (далі - АТО), забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції (Донецькій та Луганській областях), що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 від 04.08.2017 №590. (а.с.8)

Позивачу видано посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 від 01.03.2017 року.(а.с.16)

З матеріалів справи вбачається, що 02.06.2016 обласною МСЕК Волинського обласного бюро медико-соціальної експертизи ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності, 70% втрати професійної працездатності, що підтверджується довідкою серії 12ААА №386063 від 02.06.2016.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії №294 від 20.04.2016 поранення, так, пов`язане з проходженням військової служби.

19.11.2018 обласною МСЕК Волинського обласного бюро медико-соціальної експертизи за результатами первинного огляду ОСОБА_1 підтверджено ІІ групу інвалідності довічно, внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА №768422 від 05.12.2018. (а.с.13)

Через Луцький об`єднаний військовий комісаріат позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги до якої додав всі необхідні документи, вказані заява та документи позивача листом ІНФОРМАЦІЯ_2 були надіслані для розгляду до Департаменту фінансів Міністерства оборони України.

Як слідує із пункту 88 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого протоколом від 05.04.2019 №41, розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про відмову в призначені одноразової грошової допомоги старшому лейтенанту ОСОБА_1 , якого 29.04.2016 звільнено з військової служби та 02.06.2016 року під час первинного огляду органами МСЕК встановлено 70% втрати працездатності та визнано особою з інвалідністю ІІ групи, внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, а 19.11.2018 року під час повторного огляду органами МСЕК визнано інвалідом ІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини.

Вказано на те, що ОСОБА_2 .В група інвалідності змінена понад дворічний термін після встановлення первинної групи інвалідності, а згідно з абзацом другим пункту 4 статті 16-3 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та пунктом 8 Порядку №975, у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

Позивач не погоджується із рішенням про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, у зв`язку із чим звернувся з даним позовом до суду.

Згідно з частиною п`ятою статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян, які перебувають на службі у Збройних Силах України та інших військових формувань, а також членів їх сімей.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 №2232-ХІІІ (далі Закон №2232-ХІІІ).

Відповідно до статті 41 Закону №2232-ХІІІ виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі Закон №2011-ХІІ).

Так, Закон №2011-ХІІ визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно зі статтею 1 вищевказаного Закону соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Підпунктом 2 пункту 1 статті 3 Закону №2011-ХІІ передбачено, що дія цього Закону поширюється, зокрема, на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Розділом ІІ цього Закону встановлені права військовослужбовців щодо грошового забезпечення.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Підставою для отримання одноразової грошової допомоги є встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті (пункт 4 частини другої статті 16 Закону №2011-ХІІ).

Відповідно до частини шостої статті 16-3 вказаного Закону одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (частина дев`ята статті 16-3 Закону №2011-ХІІ).

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок №975).

Відповідно до пункту 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.06.2016 обласною МСЕК Волинського обласного бюро медико-соціальної експертизи ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності, 70% втрати професійної працездатності, що підтверджується довідкою серії 12ААА №386063 від 02.06.2016.

Встановлення позивачу ІІ групи інвалідності також підтверджується посвідченням учасника бойових дій серії НОМЕР_2 від 01.03.2017.

Отже, з 02.06.2016 у ОСОБА_1 , як військовослужбовця, якому встановлена ІІ група інвалідності, виникло право на отримання одноразової грошової допомоги.

Згідно з пунктом б частини першої статті 16-2 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Ця норма кореспондується з пунктом 6 Порядку №975, відповідно до якого одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Згідно з пунктом 4 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Законом України від 06.12.2016 №1774-VIII пункт 4 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ доповнено абзацом другим такого змісту: У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється. Ця норма набрала чинності 01 січня 2017 року.

Абзацом такого самого змісту постановою Кабінету Міністрів України від 18.05.2017 №335 доповнено пункт 8 Порядку №975, який також застосовується з 01.01.2017.

Саме з посиланням на абзац другий пункт 4 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ та пункт 8 Порядку №975 відповідач відмовив ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із зміною позивачу групи інвалідності понад дворічний термін після первинного встановлення групи інвалідності.

Однак, з таким висновком відповідача при прийнятті 05.04.2019 рішення №41 за результатами розгляду заяви позивача про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності суд не погоджується, з огляду на таке.

Конституційний Суд України у рішенні від 09.02.1999 у справі №1-рп/99 зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип, закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, в силу статті 58 Конституції України, норма Закону України від 06.12.2016 №1774-VІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, яким було доповнено пункт 4 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ абзацом другим (щодо права на виплату одноразової грошової допомоги після спливу дворічного терміну після первинного встановлення інвалідності), яка набрала чинності 01 січня 2017 року, не може розповсюджуватись на спірні правовідносини.

При вирішенні даного спору суд виходить з того, що 02.06.2016 мало місце первинне встановлення позивачу ІІ групи інвалідності, яка настала внаслідок поранення, захворювання, пов`язаних із проходженням військової служби, в той час як при повторному огляді 19.11.2018 зміни групи інвалідності не відбулося, відбулася лише зміна формулювання причини захворювання на внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА №768422 від 05.12.2018.

Таким чином, саме з 02.06.2016 у позивача виникло право на отримання одноразової грошової допомоги, в той час як положення пункту 4 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ, в редакції Закону України від 06.12.2016 №1774-VIII, застосовуються до правовідносин які виникли з 01.01.2017 року.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалася у постановах Верховного Суду, зокрема, від 20.03.2018 у справі №295/3091/17, від 21.06.2018 №751/4367/17, від 21.08.2018 у справі №295/14297/16-а, від 26.02.2019 у справі №2240/2940/18, від 05.04.2019 у справі №820/4143/18. В силу вимог частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, з системного аналізу наведених правових норм слідує, що за даних обставин позивач у зв`язку із встановленням йому 02.06.2016 ІІ групи інвалідності має право на отримання одноразової грошової допомоги.

Відповідно до пункту 11 Порядку №975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності. До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Таким чином, пунктом 11 вказаного Порядку передбачено вичерпний перелік документів, які військовослужбовець повинен подати уповноваженому органу для виплати одноразової грошової допомоги.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 до заяви про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності додав всі документи, визначені пунктом 11 Порядку №975. Про невідповідність документів чи їх некомплектність у рішенні від 05.04.2019, оформленому протоколом №41 засідання Комісії МО України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, не зазначено.

А відтак, наведені відповідачем доводи не підтверджують наявність передбачених пунктом 8 Порядку №975 підстав для відмови ОСОБА_1 у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача

Міністерство оборони України як суб`єкт владних повноважень не надав суду доказів, які б свідчили, що відмова у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 прийнята на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення для його прийняття.

Аналізуючи досліджені письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, шляхом прийняття рішення про визнання протиправним та скасування рішення комісії Міністерства оборони України про відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, як інваліду ІІ групи з 02.06.2016 внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби по захисту Батьківщини, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 05.04.2019 №41; зобов`язання відповідача вирішити питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, як інваліду ІІ групи внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по захисту Батьківщини, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на дату встановлення інвалідності, а саме 02.06.2016, з урахуванням факту подання позивачем усіх документів передбачених законодавством, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як інваліду ІІ групи з 02.06.2016 внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби по захисту Батьківщини, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 05.04.2019 №41.

Зобов`язати Міністерство оборони України вирішити питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як інваліду ІІ групи внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по захисту Батьківщини, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на дату встановлення інвалідності, а саме 02.06.2016, з урахуванням факту подання позивачем усіх документів передбачених законодавством, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Міністерство оборони України, , адреса: 03168, м. Київ, Повітрофлотський пр-т, буд. 6.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Волинський обласний військовий комісаріат, , адреса: 43008, м. Луцьк, вул. Теремнівська, буд. 85а.

Суддя Ю.Ю. Сорока