Справа № 620/215/19
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2019-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/215/19 Суддя (судді) першої інстанції: Соломко І.І.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Собківа Я.М.,

суддів: Ісаєнко Ю.А., Файдюка В.В.,

за участю секретаря: Рагімової Т.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 15.12.2018 року № 836 «Про результати службового розслідування».

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2019 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Військової частини НОМЕР_1 (Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України) від 15.12.2018 № 836 «Про результати службового розслідування».

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 (Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України) на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу у сумі 3000,00 грн. (три тисячі гривень 00 копійок), відповідно до квитанції прибуткового касового ордеру № 1 від 17.01.2019.

Відповідач не погоджуючись з прийнятим рішенням суду звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2019 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповністю з`ясовані обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 10.08.2015 року тимчасово виконуючим обов`язки командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " видано наказ № 122 "Про результати службового розслідування по факту переплат грошового забезпечення у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 ", в якому зазначено, що фахівцями Північно-Східного територіального управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 проводився фінансовий аудит та аудит відповідності фінансово-господарській діяльності, під час якого були виявлені факти переплати грошового забезпечення особовому складу. Зокрема, що під час перевірки питання порядку звільнення військовослужбовців у зв`язку з демобілізацією у березні-квітні 2015 року встановлено, що 178 військовослужбовців військової частини польова пошта НОМЕР_2 були поставлені на облік у військових комісаріатах до моменту фактичного виключення їх зі списків особового складу військової частини. Зазначене призвело до того, що військовослужбовці на протязі від 1 до 37 діб безпідставно отримували грошове забезпечення. У зв`язку з чим наказано за порушення вимог ст. 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України в частині, що стосується обов`язку кожного військовослужбовця виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та пунктів 1.13.3 - 1.1.3.5 та 1.13.7 наказу Генерального штабу Збройних Сил України від 16.09.2013 № 200 "Про затвердження інструкції з діловодства в Збройних Силах України", на начальника стройової частини майора ОСОБА_1 накласти дисциплінарне стягнення - "пониження в посаді". Направити матеріали службового розслідування до Військової прокуратури Чернігівського гарнізону для прийняття відповідного рішення щодо дій посадових осіб військової частини польова пошта НОМЕР_2 .

На підставі п.1.30 Плану діяльності з внутрішнього аудиту Департаменту внутрішнього аудиту та підпорядкованих територіальних управлінь внутрішнього аудиту на ІІ півріччя 2017 року, п.1.43 Плану діяльності з внутрішнього аудиту Департаменту внутрішнього аудиту та підпорядкованих територіальних управлінь внутрішнього аудиту на І півріччя 2018 року, Північно-східним територіальним управлінням внутрішнього аудиту Міністерства оборони України було проведено внутрішній фінансовий аудит та аудит відповідності фінансово-господарської діяльності ВЧ НОМЕР_3 за період з 06.05.2015 року по 28.02.2018 року, про складено звіт від 27.04.2018 року.

14.12.2018 року комісією оперативного командування "Північ" проведено службове розслідування щодо встановлення причин та наслідків допущених переплат грошового забезпечення на суму 76766,75 грн., внесених до аудиторського звіту військової частини НОМЕР_3 від 27.04.2018 № 234/1/31/16, за результатами якої складено акт, в якому пропонується за неналежне виконання службових обов`язків притягнути до повної матеріальної відповідальності помічника начальника штабу з кадрів та стройової частини військової частини НОМЕР_4 (колишнього начальника стройової частини відділення особового складу військової частини НОМЕР_3 ) майора ОСОБА_1 на суму 76 766, 75 грн.

15.12.2018 року видано наказ командувача військ оперативного командування "Північ" № 836 "Про результати службового розслідування".

Вважаючи вказаний наказ протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання відповідальності військовослужбовців врегульовано Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" (далі - Статут внутрішньої служби Збройних Сил України).

Згідно зі статтями 26 та 27 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення.

Загальні підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіяні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативно правовими актами визначені Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі, затвердженим постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 №243/95-ВР (далі - Положення №243/95).

Відповідно до пункту 2 Положення № 243/95 відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, завдана розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.

Пунктами 3 - 5 Положення № 243/95-ВР визначено, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявністю: а) заподіяння прямої дійсної шкоди; б) протиправної їх поведінки; в) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди; г) вини у заподіянні шкоди.

Час, протягом якого винного військовослужбовця і призваного на збори військовозобов`язаного може бути притягнуто до матеріальної відповідальності, не може перевищувати строків позовної давності, встановлених чинним законодавством.

Як встановлено судом першої інстанції, оспорюваний наказ містить посилання на неналежне виконання позивачем своїх обов`язків, за яке відповідно до пункту 10 Положення № 243/95-ВР передбачена обмежена відповідальність, проте, позивача притягнуто за перекручування звітних даних відповідальність за яке передбачена пунктом 13 Положення № 243/95-ВР, що свідчить про неоднозначні висновки відповідача.

Пунктом 10 Положення № 243/95-ВР передбачено, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну недбалим виконанням ними службових обов`язків, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення.

Пунктом 13 Положення № 243/95-ВР визначено випадки, коли військовослужбовці несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, зокрема у разі: умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій; приписки у нарядах та інших документах фактично не виконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах; заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані; дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину; недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети.

Отже вказані норми визначають різні підстави для притягнення військовослужбовців до матеріальної відповідальності.

Крім того, з витягу з наказу командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 10.08.2015 року № 122 "Про результати службового розслідування по факту переплат грошового забезпечення у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 ", в тому числі позивачем стало достовірно відомо відповідачу ще 10.08.2015 року, в той же час спірний наказ виданий тільки 15.12.2018 року, що не відповідає вимогам пункту 17 наказу Міністра оборони України від 14.08.1995 № 201, який встановлює місячний термін розслідування з дня виявлення шкоди.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками Чернігівського окружного адміністративного суду, що, зважаючи на наявність розбіжностей у спірному наказі щодо підстав притягнення відповідача до матеріальної відповідальності та порушення пункту 17 наказу Міністра оборони України від 14.08.1995 № 201 щодо терміну розслідування з дня виявлення шкоди, суд констатує, що командувач військ оперативного командування "Північ", видаючи наказ від 15.12.2018 № 836, діяв необґрунтовано та з порушенням вимог закону.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Всі наведені апелянтом доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Суддя Ісаєнко Ю.А.

Суддя Файдюк В.В.